Суддя: Кузан Ростислав Ігорович
Дата ухвалення: 2026-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

з питань забезпечення позову

04 березня 2026 рокупровадження № ЗД/380/6/26

Львівський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Кузана Р.І. розглянувши в порядку письмового провадження в м.Львові заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) звернувся до суду з заявою від 02.03.2026 про забезпечення позову до подання позовної заяви, в якій просить зупинити дію наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 15.02.2026 №416 та заборонити військовій частині НОМЕР_2 вчиняти будь-які дії на виконання даного наказу до набрання законної сили рішенням суду щодо даного наказу, зокрема: заборонити вносити дисциплінарне стягнення «СУВОРА ДОГАНА» до особової справи та послужної картки (списку) майора юстиції ОСОБА_1 та заборонити утримувати з грошового забезпечення майора юстиції ОСОБА_1 20% премії за лютий місяць 2026 року.

Заява обґрунтована тим, що наказ, який позивач оскаржуватиме до суду, вже зараз має для нього правові наслідки, оскільки при оголошенні «СУВОРОЇ ДОГАНИ» військовослужбовцю в Збройних Силах України утримується 20% виплати від встановленого розміру щомісячної премії грошового забезпечення. Це означає, що він отримує 80% премії за лютий місяць, у якому було накладено стягнення «СУВОРА ДОГАНА» і у подальшому, при скасуванні вищезазначеного Наказу, це ускладнить виплату йому недоплаченого розміру 20% премії, оскільки 29 березня 2026 року він буде звільнений та виключений із списків особового складу військової частини НОМЕР_2 у зв`язку із досягненням граничного віку перебування на військовій службі. Разом з тим, оскільки щомісячна премія становить 390% мого посадового окладу, то невиплата 20% цієї премії становить значну суму від грошового забезпечення, що негативно вплине на грошове забезпечення не тільки його, а і його сім`ї та зокрема дітей, які навчаються на платній формі навчання.

Вважає, що не зупинення дії Наказу може істотно ускладнити виконання рішення суду та ефективний захист або своєчасне поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він має намір звернутися до суду, так як позивач 29 березня 2026 року буде звільнений із ЗСУ в запас, у зв`язку із досягненням граничного віку перебування на військовій службі - 60 років, а строки розгляду позову та реального виконання рішення суду з об`єктивних причин можуть бути тривалими. Просив заяву задовольнити повністю.

Відповідно до положень ч.1 ст.154 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає заяву про забезпечення позову без повідомлення учасників справи.

При вирішені заяви про забезпечення позову суд керувався таким.

Відповідно до частини 1 статті 150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Згідно з частиною 2 цієї статті, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Підстави забезпечення позову, передбачені частиною 2 статті 150 КАС України, є оціночними, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Частиною 1 статті 151 КАС України передбачено, що позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Частиною 2 цієї статті визначено, що суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

При розгляді заяв про забезпечення позову суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати заявник, позовним вимогам.

Цей висновок відповідає Рекомендації №R(89)8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятій Комітетом Ради Європи 13.09.1989, згідно з якою рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акта; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акта.

Тобто, інститут забезпечення позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.

Водночас заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, правових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з правовими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення адміністративного позову суд повинен здійснити оцінку доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням наступного: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

В ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування: або обставин, що свідчать про істотне ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидних ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю до ухвалення рішення у справі. А також вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав, будуть значними.

Висновки аналогічного змісту були неодноразово наведені у постановах Верховного Суду, зокрема, від 20.03.2019 у справі № 826/14951/18, від 28.10.2020 у справі № 140/2474/20, від 14.07.2021 у справі №300/2540/19, від 30.03.2021 у справі №420/4037/20, від 17.12.2024 у справі № 380/471/24.

Суд зазначає, що перевірка обставин порушення прав та законних інтересів позивача наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 15.02.2026 №416 «Про результати службового розслідування», яким на позивача накладено дисциплінарне стягнення «Сувора догана», є обов`язком суду під час вирішення справи по суті, а тому питання щодо правомірності оскаржуваного наказу та відповідності його вимогам чинного законодавства буде вирішуватися судом при розгляді справи по суті заявлених позовних вимог.

Порушення прав, свобод чи інтересів особи це фактичний наслідок протиправного рішення, дії чи бездіяльності конкретної особи (або осіб) щодо неї. Моментом порушення є момент прийняття рішення, вчинення дій чи бездіяльності, які породжують або можуть породити в майбутньому негативні правові наслідки для особи у вигляді виникнення, зміни чи припинення певних правовідносин за її участю. Іншими словами, таке рішення (дії чи бездіяльність) є юридичним фактом, котрий має існувати на момент звернення до суду, передувати йому та підтверджуватися належними доказами (постанова Верховного Суду від 21.02.2018 у справі №826/15718/16).

При цьому, надаючи оцінку доводам позивача про очевидність ознак протиправності оскаржуваного рішення, слід зазначити, що його наявність та порушення таким рішенням прав, свобод або інтересів позивача, повинні існувати поза обґрунтованим сумнівом.

Тобто суд, який застосовує заходи забезпечення позову з цих підстав, повинен бути переконаний у тому, що відповідне рішення явно суперечить вимогам закону за критеріями, визначеними частиною 2 статті 2 КАС України, порушує права, свободи або інтереси позивача і вжиття заходів забезпечення позову є дієвим способом запобігання істотним та реальним негативним наслідкам таких порушень. У іншому випадку, висновки суду про наявність очевидних ознак протиправності оспорюваного рішення та порушення ним прав, свобод чи інтересів позивача до розгляду справи по суті, свідчать про наперед сформовану судом правову позицію по справі.

В той же час, Великою Палатою Верховного Суду у рішенні від 28.03.2018 у справі № 800/521/17 зазначено, що позов не може бути забезпечено таким способом, що фактично підмінює собою судове рішення у справі та вирішує позовні вимоги до розгляду справи по суті.

Суд звертає увагу, що позивач в заяві про забезпечення позову зазначає, що буде оскаржувати наказ командира військової частини НОМЕР_2 від 15.02.2026 №416 «Про результати службового розслідування» в судовому порядку. Рішення суду за такими позовними вимогами не потребують виконання. Їх значення полягає у констатації факту протиправності оскаржуваного рішення і позбавлення його правових наслідків шляхом скасування. Тому, у справі за таким позовом не може бути ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду. Отже і заходів забезпечення позову вони не потребують.

Позивачем жодним чином не доведено, як саме відмова у забезпеченні адміністративного позову унеможливить виконання рішення суду про визнання протиправним та скасування наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 15.02.2026 №416 «Про результати службового розслідування» в разі задоволення такого, позаяк матиме місце фактичне виконання в момент набрання рішенням законної сили.

Крім того суд зазначає, що у матеріалах заяви відсутні докази того, що невжиття заходів забезпечення позову будь-яким чином може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду у справі, предметом якого є визнання протиправним та скасування наказу військової частини НОМЕР_2 .

Суд звертає увагу на те, що заявник не надав доказів існування очевидних ознак протиправності рішення суб`єкта владних повноважень та порушення прав, свобод або інтересів особи яка звернулась до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю та очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам позивача та третім особам до ухвалення рішення в адміністративній справі за поданим позовом до суду, як і не обґрунтував причин неможливості захисту (поновлення) таких прав та інтересів після набрання законної сили рішенням в адміністративній справі без вжиття таких заходів, не розкрив у чому полягає необхідність докладання значних зусиль та витрат для відновлення прав позивача у майбутньому.

При цьому, посилання заявника на ту обставину, що невжиття судом заходів забезпечення позову призведе до ускладнення чи неможливості виконання рішення суду також не підтверджені належними доказами. Таким чином, правова оцінка питань правомірності спірного рішення має надаватися судом під час розгляду справи по суті.

Вказана правова позиція суду узгоджується із постановами Верховного Суду від 11.11.2020 у справі № 500/75/20, від 29.04.2021 у справі №420/12710/20, від 02.04.2024 у справі № 380/4885/22, від 29 травня 2024 року у справі № 300/2197/23, які в силу приписів частини 5 статті 242 КАС України враховуються судом під час вирішення наведеного спору.

З огляду на вищенаведене, виходячи з системного аналізу норм законодавства та обставин справи, проаналізувавши доводи, якими заявник обґрунтовує подану заяву про забезпечення позову, суд дійшов висновку, що доводи й аргументи позивача не є достатніми та переконливими для висновку про наявність підстав для застосування заходів забезпечення позову за правилами, встановленими статтями 150-151 КАС України, оскільки, матеріали справи не містять будь-яких доказів, які б свідчили про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі.

Таким чином суд зазначає, що факт очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам позивача такими діями відповідача наразі судом не встановлено, як і не встановлено тієї обставини, що невжиття судом заходів забезпечення позову створить очевидну небезпеку заподіяння шкоди правам та інтересам позивача або ускладнить чи зробить неможливим виконання рішення суду за наслідками розгляду цієї справи.

Тому суд дійшов висновку про необґрунтованість поданої представником позивача заяви про забезпечення позову.

З огляду на вказане суд вважає, що відсутні передбачені ч.2 ст.150 КАС України обставини для вжиття заходів забезпечення позову, а тому немає підстав для задоволення заяви позивача.

Керуючись ст.ст. 150, 154, 243, 248 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в :

у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви - відмовити повністю.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Суддя Р.І. Кузан