Справа № 300/4810/25
Суддя: Гомельчук С.В.
Дата ухвалення: 2026-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" лютого 2026 р. справа № 300/4810/25

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

судді Гомельчука С.В.,

розглянувши за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Дніпропетровської області, вул.Глінки,1, поверх 4, м.Дніпро, 49000 про визнання відсутності компетенції, визнання бездіяльності протиправною, стягнення моральної шкоди в сумі 35 000 Євро та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі також позивач) 09.07.2025 звернувся до суду із адміністративним позовом до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Дніпропетровської області (далі відповідач, КДКА Дніпропетровської області), в якому просить суд:

1) визнати рішенням суду відсутність повноважень (компетенції) відповідача з 2022 року, в розумінні статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

2) визнати протиправною бездіяльність відповідача з розгляду дисциплінарного провадження №87/2024 відносно адвоката ОСОБА_2 .

3) визнати протиправним невиконання відповідачем положень статей 33-42 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", як спосіб захисту порушеного права зобов`язати відповідача здійснити такі дії:

- прийняти і зареєструвати дисциплінарне провадження №87/2024 відносно адвоката ОСОБА_2 ;

- виконати процедуру дисциплінарного провадження №87/2024 відповідно статей 33-42 Закону України № 5076-VI.

4) стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду в розмірі 35 000 Євро.

Адміністративний позов обґрунтований тим, що ОСОБА_1 складено скаргу стосовно адвоката Західного міжрегіонального центру з надання безоплатної правовничої допомоги ОСОБА_2 , яка передана на розгляд відповідачу. Позивач наголошує на бездіяльності Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Дніпропетровської області з березня 2025 року щодо розгляду його скарги та на відсутності повноважень стосовно її утримання. Посилаючись на ст. 50 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", стверджує, що склад КДКА є неповноважним, оскільки Кваліфікаційно-дисциплінарній комісії адвокатури забороняється діяти більше двох строків без перевиборів кожні п`ять років. Також позивач вважає, що відповідачем порушено норми статей 33-42 вищевказаного Закону. Щодо моральної шкоди позивач вказав, що системні порушення Законів України збоку відповідача пдривають довіру до адвокатури. Просить позов задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою суду від 15.07.2025 (суддя ОСОБА_3 ) відкрито провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Дніпропетровської області про визнання відсутності компетенції, визнання протиправними підстав повернення скарги, стягнення моральної шкоди в сумі 35 000 Євро та зобов`язання вчинити певні дії.

29.07.2025 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, мотивований тим, що Кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури Дніпропетровської області не згодна з позовними вимогами позивача та вважає їх необґрунтованими та не підтвердженими жодними належними та допустимими доказами, з огляду на те, що Рішенням Ради адвокатів України № 69 від 21.09.2020 затверджені роз`яснення «Щодо інституціонального континуїтету Національної асоціації адвокатів України та організаційних форм адвокатського самоврядування», в яких наведено, що «законодавча вимога наступності (послідовності, тяглості, неперервності) повноважень органів адвокатського самоврядування обумовлює, що органи адвокатського самоврядування та їх члени продовжують виконувати свої повноваження до початку діяльності новосформованих органів адвокатського самоврядування та обрання їх нових членів. Аналогічні підстави наведені і в Рішенні Ради адвокатів України № 96 від 05-06 вересня 2022 року «Про затвердження Порядку висування та обрання делегатів Звітно-виборної конференції адвокатів Полтавської області, Регламенту Звітно-виборної конференції адвокатів Полтавської області, встановлення квоти представництва та повноважень членів органів адвокатського самоврядування», зі змінами внесеними рішенням Ради адвокатів України № 107 від «05-06» вересня 2022 року. Відтак, на думку представника відповідача, члени органів адвокатського самоврядування Дніпропетровської області, в тому числі і КДКА Дніпропетровської області, здійснюють свої обов`язки (функції), визначені Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», до початку вступу на посади (до першого засідання) новообраних членів органів адвокатського самоврядування Дніпропетровської області у новому складі після скасування чи припинення дії воєнного стану.

Відповідач вказав, що вимоги позивача щодо визнання протиправною бездіяльності КДКА та зобов`язання вчинити певні дії по реєстрації та розгляду його скарги на поведінку адвоката ОСОБА_2 є безпідставними, оскільки за результатами розгляду вказаного дисциплінарного провадження за скаргою ОСОБА_1 щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності адвоката ОСОБА_2 , дисциплінарною палатою КДКА Дніпропетровської області було прийнято рішення № 15 від 24.07.2025 про відмову в порушенні дисциплінарної справи відносно адвоката ОСОБА_2 , яке підлягає оскарженню у встановлений законодавством строк. Також наголосив, що в позовній заяві ОСОБА_1 відсутнє обґрунтування того, які саме його права порушено відповідачем та в чому саме полягає моральна шкода позивача. Враховуючи наведені обставини, підстави для відшкодування ОСОБА_1 моральної шкоди та задоволення позовних вимог в цілому, на думку відповідача, відсутні.

29.07.2025 на адресу суду разом із додатковими поясненнями відповідачем надано копію рішення № 15 від 24.07.2025 про відмову в порушенні дисциплінарної справи щодо адвоката ОСОБА_2 та матеріали дисциплінарного провадження № 87/2024.

У зв`язку з відрахуванням зі штату Івано-Франківського окружного адміністративного суду судді ОСОБА_3 (у провадженні якого перебувала дана справа) 12.01.2026 проведено повторний автоматизований розподіл цієї адміністративної справи.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.01.2026 адміністративна справа №300/4810/25 передана для розгляду головуючому судді Гомельчуку С.В.

Увалою суду від 16.01.2026 прийнято до розгляду адміністративну справу №300/4810/25 за позовом ОСОБА_1 до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Дніпропетровської області про визнання відсутності компетенції, визнання протиправними підстави повернення скарги, стягнення моральної шкоди в сумі 35 000 Євро та зобов`язання вчинити певні дії. Розгляд справи визначено проводити в порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання на 12.02.2026 о 10:30 год.

У судовому засіданні 12.02.2026 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 26.02.2026 о 10:30 год.

У судовому засіданні 26.02.2026 позивач просив позов задовольнити в повному обсязі. Належним чином повідомлений представник відповідача в судове засідання не з`явився. Серед матеріалів справи наявна заява про розгляд справи без його участі.

Судом вирішено перейти до стадії прийняття рішення. Вступну та резолютивну частини судового рішення ухвалено до проголошення на 27.02.2026 об 11:00 год.

У визначений час, у зв`язку із неявкою всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, на підставі ч.4 ст. 250 КАС України, судом підписано скорочене рішення без його проголошення.

Відтак, розглянувши справу за правилами загального позовного провадження, заслухавши пояснення сторін, дослідивши позовну заяву, відзив на позов, інші заяви та в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги, суд встановив таке.

Відповідно до доручень для надання безоплатної вторинної правничої допомоги від 27.11.2023 №017/04.3/1783 та №017/04.3/1782 адвокату Лотоцькому Михайлові Васильовичу доручалось надання послуг позивачу щодо представництва його інтересів у судових справах №300/11490/23, №344/16185/23 (а.с.81, т.1).

28.03.2024 Західним міжрегіональним центром з надання безоплатної правничої допомоги ОСОБА_1 було призначено адвоката Лотоцького Михайла Васильовича (доручення №017/06.1/2832 (а.с.109, т.1) для надання безоплатної вторинної правничої допомоги у вигляді здійснення представництва інтересів у суді, інших державних органах, органах місцевого самоврядування, перед іншими особами у справі №300/4699/22.

31.05.2024 Західним міжрегіональним центром з надання безоплатної правничої допомоги за заявою позивача від 24.05.2024 видано наказ №З-БВПД/017/07-5/211 про заміну адвоката Лотоцького Михайла Васильовича згідно з дорученням від 28.03.2024 №017/06.1/2832 у справі №300/4699/22 (а.с.108 зв.бік, т.1).

Крім того, згідно із дорученням від 09.09.2024 № 017/06.1/8894 ОСОБА_2 також був уповноважений представляти інтереси позивача, як потерпілого у кримінальному провадженні №0001196 (а.с.82,т.1).

07.10.2024 ОСОБА_1 звернувся до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Івано-Франківської області зі скаргою на дії адвоката ОСОБА_2 (а.с.68 зв.бік 73, т.1).

Листом КДКА Івано-Франківської області позивача було повідомлено про повернення скарги, у зв`язку з її невідповідністю вимогам ст.14 Положення про порядок прийняття та розгляду скарг щодо неналежної поведінки адвоката, яка може мати наслідком його дисциплінарну відповідальність, затвердженого рішенням №120 Ради адвокатів України від 30.08.2014 та роз`яснено право повторного звернення (ас.73 зв.бік-74, т.1).

22.10.2024 позивач усунув недоліки скарги, подавши до вищевказаної КДКА заяву про надання доказів до скарги від 07.10.2024 (а.с.193, т.1).

Відповідно до Довідок за результатами перевірки відомостей про дисциплінарний проступок адвоката від 25.11.2024 №27 (а.с.200-205, т.1) та від 14.01.2025 №102 (а.с.128 зв.бік 132, т.1) члена дисциплінарної палати КДКА Івано-Франківської області ОСОБА_4 зазначено, що в діях адвоката ОСОБА_2 відсутні ознаки дисциплінарного проступку.

Листом від 25.03.2025 № 1950, згідно з п. 2.3.17. п. 2.3.18 Регламенту Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, затвердженого рішенням Ради адвокатів України від «13» грудня 2024 року № 87 зі змінами, Вища кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури направила до КДКА Дніпропетровської області матеріали дисциплінарного провадження (№87/2024) відносно адвоката ОСОБА_2 для розгляду по суті (а.с.134-135, т.1).

Вважаючи неповноважною КДКА Дніпропетровської області з 2022 року та протиправною бездіяльність відповідача з розгляду дисциплінарного провадження №87/2024, позивач звернувся до суду з відповідними позовними вимогами.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає таке.

За змістом статті 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно зі статтею 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставах, в межах та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначені нормами Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (далі - Закон № 5076-VI).

За приписами статті 1 Закону №5076-VI адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту; адвокатське самоврядування - гарантоване державою право адвокатів самостійно вирішувати питання організації та діяльності адвокатури в порядку, встановленому цим Законом.

Частинами 1, 3 статті 2 Закону № 5076-VI передбачено, що адвокатура України - це недержавний самоврядний інститут, що забезпечує здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги на професійній основі, а також самостійно вирішує питання організації і діяльності адвокатури в порядку, встановленому цим Законом. З метою забезпечення належного здійснення адвокатської діяльності, дотримання гарантій адвокатської діяльності, захисту професійних прав адвокатів, забезпечення високого професійного рівня адвокатів та вирішення питань дисциплінарної відповідальності адвокатів в Україні діє адвокатське самоврядування.

Відповідно до частини першоюї статті 43 Закону №5076-VI адвокатське самоврядування ґрунтується на принципах виборності, гласності, обов`язковості для виконання адвокатами рішень органів адвокатського самоврядування, підзвітності, заборони втручання органів адвокатського самоврядування у професійну діяльність адвоката.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 44 Закону № 5076-VI завданнями адвокатського самоврядування, зокрема, є утворення та забезпечення діяльності кваліфікаційно-дисциплінарних комісій адвокатури.

Відповідно до статті 45 Закону №5076-VI Національна асоціація адвокатів України є недержавною некомерційною професійною організацією, яка об`єднує всіх адвокатів України та утворюється з метою забезпечення реалізації завдань адвокатського самоврядування.

Статтею 46 Закону №5076-VI встановлено, що організаційними формами адвокатського самоврядування є конференція адвокатів регіону (Автономної Республіки Крим, області, міста Києва, міста Севастополя), рада адвокатів регіону (Автономної Республіки Крим, області, міста Києва, міста Севастополя), Рада адвокатів України, з`їзд адвокатів України.

Адвокатське самоврядування здійснюється через діяльність конференцій адвокатів регіону (Автономної Республіки Крим, області, міста Києва, міста Севастополя), рад адвокатів регіону (Автономної Республіки Крим, області, міста Києва, міста Севастополя), кваліфікаційно-дисциплінарних комісій адвокатури (Автономної Республіки Крим, області, міста Києва, міста Севастополя), Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, ревізійних комісій адвокатів регіонів (Автономної Республіки Крим, області, міста Києва, міста Севастополя), Вищої ревізійної комісії адвокатури, Ради адвокатів України, з`їзду адвокатів України.

Згідно зі статтею 50 Закону №5076-VI Кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури утворюється з метою визначення рівня фахової підготовленості осіб, які виявили намір отримати право на заняття адвокатською діяльністю, та вирішення питань щодо дисциплінарної відповідальності адвокатів.

Кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури підконтрольна та підзвітна конференції адвокатів регіону.

Голова та члени кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури обираються конференцією адвокатів регіону з числа адвокатів, стаж адвокатської діяльності яких становить не менше п`яти років та адреса робочого місця яких знаходиться відповідно в Автономній Республіці Крим, області, місті Києві, місті Севастополі і відомості про яких включено до Єдиного реєстру адвокатів України, строком на п`ять років. Одна й та сама особа не може бути головою або членом кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури більше ніж два строки підряд.

Варто зазначити, що Рада адвокатів України - діє у системі органів Національної асоціації адвокатів України, є національним органом адвокатського самоврядування, на який державою покладено виконання у період між з`їздами адвокатів України публічно-представницьких функцій недержавного самоврядного інституту, що забезпечує здійснення захисту, представництва та надання правової допомоги на професійній основі адвокатури України.

Так, Рада адвокатів України:

1) складає порядок денний, забезпечує скликання та проведення з`їзду адвокатів України;

2) визначає квоту представництва, порядок висування та обрання делегатів конференції адвокатів регіонів, з`їзду адвокатів України;

3) забезпечує виконання рішень з`їзду адвокатів України;

4) здійснює організаційне, методичне, інформаційне забезпечення ведення Єдиного реєстру адвокатів України, здійснює контроль за діяльністю рад адвокатів регіонів щодо внесення відомостей до Єдиного реєстру адвокатів України та надання витягів з нього;

5) затверджує регламент конференції адвокатів регіону, положення про раду адвокатів регіону, положення про кваліфікаційно-дисциплінарну комісію адвокатури, положення про ревізійну комісію адвокатів регіону, положення про комісію з оцінювання якості, повноти та своєчасності надання адвокатами безоплатної правової допомоги;

6) встановлює розмір та порядок сплати щорічних внесків адвокатів на забезпечення реалізації адвокатського самоврядування, забезпечує їх розподіл і використання (якщо з`їздом адвокатів України прийнято рішення про сплату щорічних внесків адвокатів на забезпечення реалізації адвокатського самоврядування та визначено напрями їх використання);

7) визначає розмір відрахувань кваліфікаційно-дисциплінарних комісій адвокатури на забезпечення діяльності Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури;

8) сприяє діяльності рад адвокатів регіонів, координує їх діяльність;

9) сприяє забезпеченню гарантій адвокатської діяльності, захисту професійних і соціальних прав адвокатів;

10) приймає рішення про розпорядження коштами і майном Національної асоціації адвокатів України відповідно до призначень коштів і майна, визначених статутом Національної асоціації адвокатів України та рішеннями з`їзду адвокатів України;

11) розглядає скарги на рішення, дії чи бездіяльність рад адвокатів регіонів, їх голів, скасовує рішення рад адвокатів регіонів;

12) визначає друкований орган Національної асоціації адвокатів України;

13) забезпечує ведення офіційного веб-сайту Національної асоціації адвокатів України;

14) виконує інші функції відповідно до цього Закону та рішень з`їзду адвокатів України ( ч.4 ст. 55 Закону №5076-VI).

Частинами 1-3 ст. 57 Закону №5076-VI визначено, що Рішення з`їзду адвокатів України та Ради адвокатів України є обов`язковими до виконання всіма адвокатами.

Рішення конференцій та рад адвокатів регіонів є обов`язковими до виконання адвокатами, адреса робочого місця яких знаходиться у відповідному регіоні та відомості про яких включено до Єдиного реєстру адвокатів України.

Рішення органів адвокатського самоврядування набирають чинності з дня їх прийняття, якщо інший строк не передбачений рішеннями.

Виходячи із системного аналізу норм профільного законодавчого акта, який визначає статус, мету, завдання та функції адвокатури, слідує, що адвокатура як інституція та її діяльність, в аспекті забезпечення реалізації конституційного права особи на правову допомогу, набуває певних особливих властивостей суб`єкта публічних відносин. Адвокатура є недержавним самоврядним інститутом (формуванням, об`єднанням), що самостійно вирішує питання організації і діяльності адвокатури в порядку, визначеному Законом №5076-VI. Цим Законом визначені структурні організаційні одиниці адвокатського самоврядування, порядок формування, повноваження та правила самоврядної діяльності адвокатури.

Поміж тим, Законом №5076-VI визначено, що в період між з`їздами адвокатів України Рада адвокатів України, як колегіальний орган, виконує функції адвокатського самоврядування, які спрямовані на забезпечення завдань адвокатського самоврядування та належної роботи усіх органів адвокатського самоврядування. Рада адвокатів України має право приймати управлінські рішення щодо формування та забезпечення діяльності органів адвокатського самоврядування, порядку їх організації та функціонування.

У позовній заяві ОСОБА_1 просить визнати рішенням суду відсутність повноважень (компетенції) відповідача з 2022 року, позаяк Кваліфікаційно-дисциплінарній комісії адвокатури забороняється діяти більше двох строків без перевиборів кожні п`ять років.

Судом встановлено, що КДКА в Дніпропетровській області в поточному складі було обрано на конференції адвокатів Дніпропетровської області 07.12.2018.

Голова КДКА Дніпропетровської області - ОСОБА_5 (Наразі в.о.Голови - Забелін В.Г.).

Пунктом 4.1 ст. 4 Положення про кваліфікаційно-дисциплінарну комісію адвокатури Дніпроперровської області (а.с. 60-65,т.2) передбачено, що Голова та члени КДКА обираються конференцією адвокатів регіону з числа адвокатів, стаж адвокатської діяльності яких становить не менше п`яти років та адреса робочого місця яких знаходиться у відповідному регіоні і відомості про яких включено до Єдиного реєстру адвокатів України, строком на п`ять років. Одна й та сама особа не може бути головою або членом КДКА більше ніж два строки підряд. За статтею 7 даного Положення при викоананні функцій колегіального органу системи адвокатського самоврядування, при організації засідань та вирішенні питань, визначених статтею 6 цього Положення, КДКА керується Регламентом КДКА, який затверджується рішенням Ради адвокатів України та містить, серед іншого приписи щодо дії правил континуїтету.

Суд зауважує, що відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, затверджено Указ Президента України від 24 лютого 2022 року N 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", згідно якого, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Надалі, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією російської федерації проти України, строк дії воєнного стану продовжувався Указами Президента України та діє до теперішнього часу.

Суд погоджується з позивачем про те, що Закон № 5076-VI не містить чіткої правової норми щодо припинення/продовження терміну (строку) повноважень членів органів адвокатського самоврядування, в тому числі під час воєнного/надзвичайного стану, тобто має місце відповідна прогалина в нормативно-правовому регулюванні діяльності органів адвокатського самоврядування.

Разом з тим, з огляду на вищезазначене, з урахуванням аналогії Закону України «Про правовий режим воєнного стану» з питань неприпустимості припинення повноважень органів державної влади, інших державних органів в умовах воєнного стану, а також продовження строку повноважень під час дії воєнного стану до вступу на посаду іншої особи, обраної після припинення або скасування воєнного стану, доцільним та обґрунтованим є забезпечення безперервності діяльності органів адвокатського самоврядування.

Суд звертає увагу, що відповідно Рішення № 69 від 21.09.2020, Рада адвокатів України, керуючись статтями 55, 57 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», Положенням про Раду адвокатів України, вирішила затвердити Роз`яснення щодо інституціонального континуїтету Національної асоціації адвокатів України та адвокатських форм адвокатського самоврядування (а.с.48 52, т.1), мотивовані тим, що задля недопущення інституційного дисконстинуїтету в адвокатурі, доцільним та обґрунтованим є застосування принципу інституційного континуїтету. Продовження строків повноважень органів адвокатського самоврядування має становити виключення і допускається лише за наявності об`єктивних підстав, які виключають можливість проведення безперешкодного та безпечного для життя та здоров`я осіб відповідних виборів, як-от неможливість вчасного проведення таких виборів в умовах пандемії. Тобто законодавча вимога наступності (послідовності, тяглості, неперервності) повноваженьорганів адвокатського самоврядування обумовлює, що органи адвокатського самоврядування та їх члени продовжують виконувати свої повноваження до початку діяльності новосформованих органів адвокатського самоврядувння та обрання їх нових членів.

Отже, члени органів адвокатського самоврядування здійснюють свої обов`язки (функції), визначені Законом №5076-VI, до початку вступу на посади (до першого засідання) новообраних членів органів адвокатського самоврядування.

До того ж, як зазначалось вище, рішення з`їзду адвокатів України та Ради адвокатів України є обов`язковими до виконання всіма адвокатами. Рішення органів адвокатського самоврядування набирають чинності з дня їх прийняття, якщо інший строк не передбачений рішеннями.

Компетенція Ради адвокатів України дає право у межах повноважень та у спосіб, що визначені Законом № 5076-VI, деталізувати у своїх рішеннях певні процедурні моменти діяльності, зокрема, Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури регіону, задля дотримання, окрім іншого, принципу правової визначеності.

На переконання суду, застосування відповідачем принципу інституційного континуїтету під час дії воєнного стану є цілком правомірним та обґрунтованим, оскільки зберігає існування адвокатури, яка має виконувати функцію сприянню правосуддю шляхом здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги на професійній основі, а також забезпечує право фізичних і юридичних осіб на розгляд їх скарг щодо неналежної поведінки адвокатів, яка може мати наслідком їх дисциплінарну відповідальність.

На підставі вищевикладеного та з огляду на досліджені в ході рогляду справи матеріали, суд не вбачає підстав для визнання відсутності повноважень (компетенції) відповідача з 2022 року.

За приписами частини 1 статті 4 Закону № 5076-VI адвокатська діяльність здійснюється на принципах верховенства права, законності, незалежності, конфіденційності та уникнення конфлікту інтересів.

Дисциплінарну відповідальність адвокатів регламентує Розділ VI указаного Закону №5076-VI.

Відповідно до статті 33 Закону №5076-VI адвоката може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності у порядку дисциплінарного провадження з підстав, передбачених цим Законом.

Дисциплінарне провадження - процедура розгляду письмової скарги, яка містить відомості про наявність у діях адвоката ознак дисциплінарного проступку.

Дисциплінарне провадження стосовно адвоката здійснюється кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури за адресою робочого місця адвоката, зазначеною в Єдиному реєстрі адвокатів України.

З урахуванням частин першої, другої статті 34 Закону №5076-VI підставою для притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку.

Дисциплінарним проступком адвоката є: 1) порушення вимог несумісності; 2) порушення присяги адвоката України; 3) порушення правил адвокатської етики; 4) розголошення адвокатської таємниці або вчинення дій, що призвели до її розголошення; 5) невиконання або неналежне виконання своїх професійних обов`язків; 6) невиконання рішень органів адвокатського самоврядування; 7) порушення інших обов`язків адвоката, передбачених законом.

Частиною другою статті 35 Закону №5076-VI визначено, що адвокат може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності протягом року з дня вчинення дисциплінарного проступку.

Частинами 1,2 статті 36 Закону № 5076-VI встановлено, що право на звернення до кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури із заявою (скаргою) щодо поведінки адвоката, яка може бути підставою для дисциплінарної відповідальності, має кожен, кому відомі факти такої поведінки. Не допускається зловживання правом на звернення до кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, у тому числі ініціювання питання про дисциплінарну відповідальність адвоката без достатніх підстав, і використання зазначеного права як засобу тиску на адвоката у зв`язку із здійсненням ним адвокатської діяльності. Дисциплінарну справу стосовно адвоката не може бути порушено за заявою (скаргою), що не містить відомостей про наявність ознак дисциплінарного проступку адвоката, а також за анонімною заявою (скаргою).

Згідно із положеннями ст.37 Закону №5076-VI, стадіями дисциплінарного провадження є: 1) проведення перевірки відомостей про дисциплінарний проступок адвоката; 2) порушення дисциплінарної справи; 3) розгляд дисциплінарної справи; 4) прийняття рішення у дисциплінарній справі.

Частиною 1 ст.38 Закону №5076-VI визначено, що заява (скарга) щодо поведінки адвоката, яка може мати наслідком його дисциплінарну відповідальність, реєструється кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури та не пізніше трьох днів з дня її надходження передається до дисциплінарної палати.

Рішенням Ради адвокатів України від 30 серпня 2014 року №120 затверджене Положення про порядок прийняття та розгляду скарг щодо неналежної поведінки адвоката, яка може мати наслідком його дисциплінарну відповідальність, із змінами та доповненнями внесеними, зокрема рішеннями Ради адвокатів України від 23.09.2017 року № 203 ( в редакції рішення Ради адвокатів України від 16.11.2017 року № 257) та від 16-17 листопада 2022 року № 144 (далі - Положення).

Згідно із статтею 1 таке Положення розроблено відповідно до Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність, Закону України Про звернення громадян, Правил адвокатської етики, Регламенту кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури регіону та інших актів законодавства України і Національної асоціації адвокатів України, з метою офіційного тлумачення відповідності поведінки адвокатів вимогам законодавства України про адвокатуру та адвокатську діяльність та етичним стандартам, а також регламентації дисциплінарного провадження стосовно адвокатів.

Відповідно до статті 3 Положення адвоката може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності лише в порядку дисциплінарного провадження, з підстав вчинення ним дисциплінарного проступку, види якого передбачені статтею 34 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Статтею 9 Положення визначено, що право на звернення до кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури із заявою (скаргою) щодо поведінки адвоката, яка може бути підставою для дисциплінарної відповідальності, має кожен, кому відомі факти такої поведінки.

Згідно зі статтею 20 Положення усі заяви (скарги) підлягають обов`язковому прийняттю без здійснення їх реєстрації. Заяви (скарги), що відповідають вимогам до заяви (скарги), підлягають обов`язковій реєстрації та розгляду.

Вимоги до заяви (скарги) наведені в ст. 14 Положення.

Пунктами 1-2 статті 14 Положення визначено, що заява (скарга) подається в письмовій формі особисто заявником (скаржником) або його представником. Заява (скарга) може бути подана безпосередньо за місцезнаходженням кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури регіону або надіслана поштою (в тому числі електронною поштою із застосуванням електронного цифрового підпису).

У заяві (скарзі) обов`язково має бути зазначено: найменування кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури регіону, до якої подається заява (скарга); ПІБ (найменування) заявника (скаржника), посада, місце роботи для посадової та службової особи, поштова адреса, а також номер засобу зв`язку та адреса електронної пошти; ПІБ адвоката щодо поведінки якого подається заява (скарга), поштова адреса, а також номер засобу зв`язку та адреса електронної пошти, якщо такі відомі; виклад обставин, якими заявник обґрунтовує факт наявності в діях адвоката дисциплінарного проступку; вимоги заявника (скаржника).

Згідно з п. 4 ст. 14 Положення до заяви (скарги) додається її копія та копії всіх документів, що приєднуються до неї, для вручення адвокату щодо поведінки якого подається заява (скарга), за винятком випадку коли заява (скарга) подається електронною поштою.

До заяви (скарги) також додається письмова згода на обробку персональних даних органами адвокатського самоврядування, в тому числі, збирання, зберігання, використання і поширення.

Отже, нормами Положення, окрім вимог щодо форми та змісту заяви (скарги) щодо поведінки адвоката, також регламентовано чіткий перелік документів, що має бути наданий скаржником разом із такою заявою (скаргою).

Заява (скарга), яка відповідає вимогам до заяви (скарги) і може мати наслідком дисциплінарну відповідальність адвоката, реєструється кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури та не пізніше трьох днів з дня її надходження передається до дисциплінарної палати для перевірки відомостей про дисциплінарний проступок адвоката (стаття 21 Положення).

Як вбачається з матеріалів справи, 07.10.2024 КДКА Івано-Франіквської області зареєстрована скарга позивача (вх.№180). 22.10.2024 позивач усунув недоліки первинно поданої скарги, подавши до вищевказаної КДКА заяву про надання доказів до скарги від 07.10.2024 вх.№193 (а.с.193, т.1). Дисциплінарне провадження зареєстроване за № 87/2024. 25.03.2025 вказана скарга із матеріалами дисциплінарного провадження та супровідним листом була передана ВКДКА до КДКА Дніпропетровської області для розгляду по суті (а.с.134-135, т.1).

Відповідно до приписів ч.2 ст. 38 Закону № 5076-VI член дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури за дорученням голови палати проводить перевірку відомостей, викладених у заяві (скарзі), та звертається до адвоката для отримання письмового пояснення по суті порушених питань. За результатами перевірки відомостей членом дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури складається довідка, яка має містити викладення обставин, виявлених під час перевірки, висновки та пропозиції щодо наявності підстав для порушення дисциплінарної справи.

Як зазначалось судом вище та слідує з матеріалів дисциплінарного провадження № 87/2024, членом дисциплінарної палати КДКА Івано-Франківської області ОСОБА_4 складено Довідки за результатами перевірки відомостей про дисциплінарний проступок адвоката від 25.11.2024 №27 (а.с.200-205, т.1) та від 14.01.2025 №102 (а.с.128 зв.бік 132, т.1), в яких зазначено, що в діях адвоката ОСОБА_2 відсутні ознаки дисциплінарного проступку.

Пунктом 32 Положення встановлено, що дисциплінарна справа стосовно адвоката порушується за наявності в діях адвоката ознак дисциплінарного проступку.

Згідно з ч.1-3 ст. 39 Закону № 5076-VI за результатами розгляду заяви (скарги) про дисциплінарний проступок адвоката, довідки та матеріалів перевірки дисциплінарна палата кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури більшістю голосів членів палати, які беруть участь у її засіданні, вирішує питання про порушення або відмову в порушенні дисциплінарної справи стосовно адвоката. Рішення про порушення дисциплінарної справи з визначенням місця, дня і часу її розгляду чи про відмову в порушенні дисциплінарної справи надсилається або вручається під розписку адвокату та особі, яка ініціювала питання про дисциплінарну відповідальність адвоката, протягом трьох днів з дня прийняття такого рішення. Рішення про порушення дисциплінарної справи або про відмову в порушенні дисциплінарної справи може бути оскаржено до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури або до суду протягом тридцяти днів з дня доведення такого рішення до відома особи.

Пунктом 31 вищевказаного Положення визначено, що за результатами розгляду заяви (скарги) про дисциплінарний проступок адвоката, довідки та матеріалів перевірки дисциплінарна палата кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури не пізніше тридцяти днів з дня отримання матеріалів перевірки більшістю голосів членів палати, які беруть участь у її засіданні, вирішує питання про порушення або відмову в порушенні дисциплінарної справи стосовно адвоката. Перевищення зазначеного строку допускається виключно у виняткових випадках. Під час прийняття рішення ніхто не має права перебувати в приміщенні, у якому приймається таке рішення («нарадча кімната»), крім складу дисциплінарної палати КДКА, який приймає таке рішення, Голови КДКА, який бере участь у засіданні палати, і працівників Секретаріату КДКА. Члени дисциплінарної палати КДКА, Голова КДКА, секретар КДКА та працівники Секретаріату КДКА не мають права розголошувати хід обговорення та прийняття рішення в приміщенні, у якому ухвалювалося таке рішення («таємниця нарадчої кімнати»). Виключенням з правила, встановленого у цій статті Положення, становить необхідність захисту Головою та членами дисциплінарної палати КДКА, Головою КДКА, секретарем КДКА і працівниками Секретаріату КДКА своїх прав та інтересів.

Відповідно до п.33 Положення, рішення про порушення дисциплінарної справи з визначенням місця, дня і часу її розгляду чи про відмову в порушенні дисциплінарної справи надсилається засобами поштового зв`язку або електронною поштою, або вручається під розписку адвокату та особі, яка ініціювала питання про дисциплінарну відповідальність адвоката, протягом трьох днів з дня прийняття такого рішення.

Строк на оскарження до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури може бути поновлено за рішенням цієї Комісії згідно заяви скаржника про поважність причин його пропуску (п.34 Положення).

У ході розгляду даної справи судом встановлено, що за результатами дисциплінарного провадження № 87/2024 (а.с.67-291, т.1) за скаргою ОСОБА_1 щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності адвоката ОСОБА_2 , дисциплінарною палатою КДКА Дніпропетровської області відповідно до норм пункту 31 вищенаведеного Положення ухвалено рішення № 15 від 24.07.2025 про відмову в порушенні дисциплінарної справи відносно адвоката ОСОБА_2 .

Дане рішення (поштове відправлння № 254 з описом вкладення (а.с.283,290, т.1)) було надіслано позивачу за адресою його проживання: АДРЕСА_2 із супровідним листом від 28.07.2025 №1323/1. Таким чином, відповідачем було дотримано, зокрема норми ч.2 т. 39 Закону № 5076-VI.

Разом з тим, позивач в заяві від 15.09.2025 зазначив, що рішення про відмову у порушенні дисциплінарної справи не отримував та вважає, що воно ухвалене з порушенням адміністративної процедури, встановленої п.4 ст. 47 Закону № 5076-VI, а тому просив його скасувати з підстав порушення адміністративної процедури.

З огляду на це суд зауважує, що ст. 47 Закону № 5076-VI регулює повноваження вищого органу адвокатського самоврядування в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі - конференції адвокатів регіону.

Так, ч.4 ст. 47 Закону № 5076-VI визначено, що конференція адвокатів регіону вважається повноважною, якщо в її роботі бере участь більше половини делегатів конференції. Відповідно до ч. 5 ст. 47 даного Закону до повноважень конференції адвокатів регіону не віднесено розгляд дисциплінарної справи стосовно адвоката.

Поміж тим, рішення № 15 від 24.07.2025 прийняте дисциплінарною палатою КДКА Дніпропетровської області. Заяв про заміну чи залучення другого відповідача від ОСОБА_1 не надходило. Вищевказана заява позивача від 15.09.2025 також не розцінюється судом, як заява про збільшення позовних вимог чи зміну предмета позову, оскільки до закінчення підготовчого засідання позивачем було підтверджено позовні вимоги, заявлені в позовній заяві. Згідно з приписами ч.2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Відтак, до розгляду даної справи по суті питання оскарження рішення № 15 від 24.07.2025 не належить.

Доказів оскарження рішення КДКА Дніпропетровської області, в тому числі станом на час розгляду даного спору, матеріали справи також не містять.

Разом з тим, суд звертає увагу позивача на можливість оскарження даного рішення, зокрема в судовому порядку, шляхом подання відповідного позову до суду з урахуванням норм статей 121, 122 КАС України.

Щодо долучених в судовому засіданні 26.02.2026 клопотань, які за твердженням ОСОБА_1 відсутні в матеріахах дисциплінарної справи, суд зауважує, що вони були звернені до КДКА Івано-Франківської області, а позов у даному спорі пред`явлено до КДКА Дніпропетровської області.

За наслідками розгляду даної справи, з огляду на наявні у ній матеріали, суд доходить висновку про відсутність підстав для визнання протиправної бездіяльності відповідача з розгляду дисциплінарного провадження №87/2024 відносно адвоката Лотоцького М.В., зокрема щодо неправомірного повернення скарги та визнання протиправним невиконання відповідачем положень статей 33-42 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

При цьому, суд зазначає, що протиправна бездіяльність суб`єкта владних повноважень - це зовнішня форма поведінки (діяння) цього органу, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені (постанова Великої Палати Верховного Суду від 24.11.2022 у справі № 9901/480/19).

Водночас у постанові № 320/950/19 від 16.02.2021 Верховний Суд зазначив, що умовою розгляду судом питання про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною є доведеність позивачем порушення його прав та охоронюваних законом інтересів такою бездіяльністю. Завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав особи у публічно-правових відносинах, що звернулася до суду з позовом. Обраний позивачем спосіб захисту має бути спрямований на відновлення порушених прав і захист законних інтересів, і у випадку задоволення судом його вимог, прийняте судом рішення повинно мати наслідком відновлення тих прав, за захистом яких позивач і звернувся до суду.

Аналогічна правова позиція міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду від 17.10.2018 у справі № 360/1193/17.

Таким чином, з огляду на викладене та враховуючи, що під час розгляду справи судом не встановлено факту неправомірної бездіяльності відповідача, що мала місце при розгляді скарги від 07.10.2024, правові та фактичні підстави для задоволення адміністративного позову в цій частині відсутні.

Щодо вимог зобов`язального характеру, суд виснує про таке.

Оскільки відповідачем розглядалось зареєстроване дисциплінарне провадження №87/2024 відносно адвоката ОСОБА_2 відповідно до норм Закону України № 5076-VI, за результатами якого ухвалено рішення, відтак підстав для зобов`язання відповідача прийняти і зареєструвати дисциплінарне провадження №87/2024 та виконати процедуру дисциплінарного провадження немає.

Таким чином, з огляду на викладене та враховуючи, що під час розгляду справи судом не встановлено, а стороною позивача не доведено порушень з боку відповідача - КДКА Дніпропетровської області, що мали місце при розгляді заяви (скарги) від 07.10.2024, правові та фактичні підстави для задоволення адміністративного позову в цій частині також відсутні.

Решта доводів та аргументів учасників справи не мають значення для вирішення спору по суті, не спростовують встановлених судом обставин у спірних правовідносинах та викладених висновків суду.

Щодо стягнення моральної шкоди в розмірі 35 000 Євро, суд зазначає наступне.

Статтею 56 Конституції України кожному гарантовано право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою. Разом з тим, доведення наявності цих умов покладається на позивача, який звернувся з позовом про стягнення шкоди на підставі статті 1173 Цивільного кодексу України.

Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31.03.1995 №4 визначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

У пунктах 2, 4 вказаної постанови зазначено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 440 і 450 ЦК шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. У позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями (бездіяльністю) її заподіяно та якими доказами вона підтверджується. Факт заподіяння моральної шкоди повинен довести позивач

Відтак, чинним законодавством України обов`язок доведення факту наявності збитків та їх розмір, а також причинно-наслідковий зв`язок між правопорушенням і збитками покладено на позивача.

У постанові від 27 листопада 2019 року в справі №750/6330/17 Верховний Суд звернув увагу на те, що виходячи із загальних засад доказування, у справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органами державної влади та органами місцевого самоврядування, позивач повинен довести, які саме дії (рішення, бездіяльність) спричинили страждання чи приниження, яку саме шкоду вони заподіяли і який її розмір (пункт 51). У справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади або органом місцевого самоврядування, суд, оцінивши обставин справи, повинен встановити чи мали дії (рішення, бездіяльність) відповідача негативний вплив, чи досягли негативні емоції позивача рівня страждання або приниження, встановити причинно-наслідковий зв`язок та визначити співмірність розміру відшкодування спричиненим негативним наслідкам (пункт 53). З огляду на характер правовідносин між людиною і державою (в особі органу державної влади чи органу місцевого самоврядування), з метою забезпечення реального та ефективного захисту прав людини, у справах адміністративного судочинства саме на суб`єкта владних повноважень - відповідача покладається тягар спростування факту заподіяння моральної шкоди та доведення неадекватності (нерозумність, несправедливість) її розміру, визначеного позивачем (пункт 54).

За змістом статті 23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Згідно з статтею 1167 Цивільного кодексу України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

В пункті 9 Постанови №4 від 31.03.1995 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" Пленумом Верховного Суду роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Для відшкодування моральної шкоди обов`язково необхідна наявність шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинно-наслідкового зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 30.01.2018 у справі №804/2252/14 та від 20.02.2018 у справі № 818/1394/17.

ОСОБА_1 у позовній заяві обґрунтовує підстави для стягнення моральної шкоди, що полягають у поведінці відповідача, яку він оцінює, як системне порушення Законів України, що підриває довіру до адвокатури та намагання допомогти ОСОБА_2 уникнути відповідальності.

Беручи до уваги вищевказані правові висновки в контексті обставин даної справи, суд зауважує, що позивачем не підтверджено жодними доказами суму (35 000 Євро), та не доведено, що його негативні емоції від поведінки відповідача досягли рівня страждань або приниження, які є моральною шкодою.

Крім того, відповідно до судової практики Європейського суду з прав людини (рішення від 25.10.1993 у справі "Гольм проти Швеції", від 29.11.1996 у справі "Саундерс проти Сполученого Королівства", від 25.07.2001 у справі "Перна проти Італії", від 13.07.2006 у справі "Сілін проти України") визнання порушення прав особи неправомірними діями інших осіб само по собі є достатньою справедливою сатисфакцією за моральну шкоду, спричинену такими діями.

До того ж, сам лише факт порушення прав позивача не може слугувати виключною підставою для стягнення моральної шкоди, оскільки моральна шкода має бути обов`язково підтверджена належними та допустимими доказами (постанова Верховного Суду від 23 січня 2020 року у справі №580/1617/19).

Таким чином, оскільки позивачем не доведено наявності усіх складових елементів для застосування правового механізму відшкодування моральної шкоди, а саме - відсутнє матеріальне підтвердження, не розкрито її суті в цілому та не доведено її фактичного існування, а також з огляду на те, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження причинно-наслідкового зв`язку між заявленою позивачем моральною шкодою, зокрема перебуванням позивача на лікуванні та бездіяльністю відповідача, суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 35 000 Євро моральної шкоди.

Згідно з частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Тобто ці норми одночасно покладають обов`язок на сторін доводити суду обґрунтованість своїх тверджень або заперечень.

За змістом частини першої статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (справа "Руїс Торіха проти Іспанії").

Разом з цим, згідно з пунктом 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Враховуючи вищевикладене, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, заявлені позовні вимоги позивача є необґрунтованими, а тому в задоволенні даного позову слід відмовити.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Гомельчук С.В.

Повний текст судового рішення складено 04.03.2026.