Справа № 420/41476/25
Суддя: Потоцька Н.В.
Дата ухвалення: 2026-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Потоцької Н.В.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (в порядку ст. 262 КАС України) адміністративну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Будівельно-виробничий комплекс «Маяк» до Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору: Акціонерне товариство «ЗАВОД «МАЯК» про визнання протиправним рішення та зобов`язання звільнити майно з податкової застави,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Одеського окружного адміністративного суду перебуває адміністративна справа за позовом Приватного акціонерного товариства «Будівельно-виробничий комплекс «Маяк» до Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору: Акціонерне товариство «ЗАВОД «МАЯК», в якому позивач просить:

визнати протиправним рішення Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, прийняте у вигляді листа за №5246/6/21-22-13-02-16 від 05.12.2025;

зобов`язати Головне управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі звільнити з-під податкової застави комплекс нежитлових приміщень, корпуси: №1Ф, №2Ф, №3Ф, №5Ф, №6Ф, №8Ф, №9Ф, №10Ф, №11Ф, №12Ф, за адресою: м. Київ, вул. Сирецька, буд. 9, які належать на праві власності приватному акціонерному товариству «Будівельно-виробничий комплекс «Маяк», , та внести відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, інших Державних реєстрів щодо припинення податкової застави комплексу нежитлових приміщень, корпуси: №1Ф, №2Ф, №3Ф, №5Ф, №6Ф, №8Ф, №9Ф, №10Ф, №11Ф, №12Ф, розташованих за адресою: м. Київ, вул. Сирецька, буд. 9.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що в наслідок прийняття рішення про опис майна у податкову заставу від 15 січня 2019 року №272-17 щодо АТ «Завод «Маяк», а не позивача, було протиправно здійснено опис майна у податкову заставу, що належить ПрАТ «Будівельно-виробничий комплекс «Маяк», а не АТ «Завод «Маяк». В подальшому на таке майно накладено обтяження у вигляді податкової застави, що призвело до порушення майнових прав позивача.

Представник позивача звернувся із заявою щодо звільнення з-під податкової застави комплексу нежитлових приміщень, корпуси: №1Ф, №2Ф, №3Ф, №5Ф, №6Ф, №8Ф, №9Ф, №10Ф, №11Ф, №12Ф, за адресою: м. Київ, вул. Сирецька, буд. 9, які належать на праві позивачу та виключити податкову заставу з відповідних державних реєстрів щодо комплексу нежитлових приміщень, корпуси: №1Ф, №2Ф, №3Ф, №5Ф, №6Ф, №8Ф, №9Ф, №10Ф, №11Ф, №12Ф, за адресою: м. Київ, вул. Сирецька, буд. 9.

Проте, податковим органом відмовлено у прийняття рішення про припинення податкової застави з посиланням за загальні норми податкового законодавства. Також у листі зазначено, що комплекс нежитлових приміщень, корпуси: №1Ф, №2Ф, №3Ф, №5Ф, №6Ф, №8Ф, №9Ф, №10Ф, №11Ф, №12Ф, за адресою: м. Київ, вул. Сирецька, буд. 9, станом на 21.01.2019 належали на праві власності АТ «ЗАВОД «МАЯК».

Таку відмову позивач вважає протиправною, оскільки податковим органом не з`ясовано всі фактичні обставини справи, що призвело до порушенням ст. 41 Конституції України, яка визначає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, так як право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно належним способом захисту основоположного права власності позивача є зобов`язання податкового органу звільнити майно позивача з податкової застави.

Процесуальні дії

Ухвалою суду від 23.12.2025 відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження (відповідно до ст. 262 КАСУ) без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

08.01.2026 року за вхід.№ЕС/3092/26 надійшов відзив на позов, в якому зазначено, що згідно даних інтегрованих карток платника, відкритих у Головному управлінні ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, за АТ "ЗАВОД "МАЯК" () обліковується податковий борг, який виник 18.12.2018 року.

Згідно відомостей інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, об`єкти нерухомості, а саме: корпуси №1Ф, №2Ф, №3Ф, №4Ф, №5Ф, №6Ф, №7Ф, №8Ф, №9Ф, №10Ф, №11Ф, №12Ф, розташовані за адресою м. Київ, вул. Сирецька, буд. 9 станом на дату складання акту опису майна від 21.01.2019 року №88 належали на праві власності АТ "ЗАВОД "МАЯК" ().

Контролюючий орган не відповідає за повноту наповнення та достовірність внесеної інформації до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Враховуючи зазначене, контролюючим органом було прийнято рішення про включення об`єктів нерухомого майна до акта опису майна у податкову заставу від 21.01.2019 року №88.

20.01.2026 за вхід.№ЕС/7554/26 надійшла відповідь на відзив, в якій представником позивача підтримано правову позицію, викладену у позові, та наголошено на триваючому порушенні податковим органом права позивача володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Ухвалою суду від 02.02.2026 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Акціонерне товариство «ЗАВОД МАЯК».

Документ в електронному вигляді «Ухвала додаткові дії, що НЕ оскаржується» від 02.02.26 по справі №420/41476/25 надіслано одержувачу Акціонерне товариство «ЗАВОД МАЯК» в його електронний кабінет.

Документ доставлено до електронного кабінету: 06.02.26 19:34

Дата отримання судом повідомлення про доставлення до електронного кабінету: 06.02.26 19:45

Пояснень АТ «ЗАВОД МАЯК» не надходило.

06.02.2026 за вхід.№ЕС/13776/26 надійшли додаткові пояснення представника позивача, в яких зазначено, що твердження відповідача про, те що станом на дату складання акту опису майна від 21.01.2019 року №88 нерухоме майно належало на праві власності АТ "ЗАВОД "МАЯК" () не відповідає дійсності.

Відповідач бачить інформацію з довідки про обтяження накладені постановою, про арешт майна, серія та номер: 56804749, видана 18.07.2018 та що там вказано Особа, майно/права якої обтяжуються: Публічне акціонерне товариство "Завод "Маяк", , адреса: Україна, м.Київ, проспект Бандери Степана, будинок 8 та бере в податкову заставу нерухоме майно позивача на підставі інформації про обтяження яке потім було скасовано рішенням Господарського суду м. Києва від 30.05.2019 року.

Таким чином, нерухомо майно станом на момент складення акту опису не належало АТ "ЗАВОД "МАЯК" ().

Нерухоме майно позивача взято в податкову заставу помилково, оскільки податковий керуючий взяв наявну інформацію виключно про обтяження не перевіряючи права власності на нерухоме майно.

В інформаційній довідці наданій відповідачем відсутня інформація, що нерухоме майно належить АТ "ЗАВОД "МАЯК" (), і не могло бути оскільки право власності позивачем на комплекс нежитлових приміщень, корпуси: №1Ф, №2Ф, №3Ф, №5Ф, №6Ф, №8Ф, №9Ф, №10Ф, №11Ф, №12Ф, за адресою: м. Київ, вул. Сирецька, буд. 9 зареєстроване у 2006 році.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Приватне акціонерне товариство «Будівельно-виробничий комплекс «Маяк» () відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань зареєстроване 16.01.1998 року, адреса місцезнаходження: 04073, м. Київ, вул. Сирецька, буд. 9. В стані припинення не перебуває.

Акціонерне товариство «ЗАВОД «МАЯК» () відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань зареєстроване 12.05.1996 року, адреса місцезнаходження: 04073, м. Київ, пр-т. Степана Бандери, буд. 8. В стані припинення не перебуває.

Головним управлінням ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі прийнято рішення про опис майна у податкову заставу від 15 січня 2019 року №272-17 щодо АТ «Завод «Маяк» () у зв`язку з виникненням податкового боргу по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується юридичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості.

Контролюючим органом складено акт опису майна №88 від 21 січня 2019 року згідно відомостей Державного реєстру речових прав від 16 січня 2019 року.

Серед іншого, до такого акту опису майна включені відомості про таке майно: комплекс нежитлових приміщень, корпуси: №1Ф, №2Ф, №3Ф, №4Ф, №5Ф, №6Ф, №7Ф, №8Ф, №9Ф, №10Ф, №11Ф, №12Ф, за адресою: м. Київ, вул. Сирецька, буд. 9 (п. 8).

Із Відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що на підставі акту опису майна у податкову заставу, серія та номер: 88, виданий 21 січня 2019 року, видавник: податковий керуючий О. Борисенко, державним реєстратором Шолоковською Наталією Володимирівною було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 45275338 від 30 січня 2019 року, 09:40:16, та зареєстровано обтяження у виді податкової застави на наступне майно: Комплекс нежитлових приміщень, корпуси: №1Ф, №2Ф, №3Ф, №4Ф, №5Ф, №6Ф, №7Ф, №8Ф, №9Ф, №10Ф, №11Ф, №12Ф, за адресою: м. Київ, вул. Сирецька, буд. 9, обтяжувач: Головне управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, , країна реєстрації: Україна; боржник: публічне акціонерне товариство «ЗАВОД «МАЯК», , країна реєстрації: Україна.

Судом також встановлено, що комплекс нежитлових приміщень, корпуси: №1Ф, №2Ф, №3Ф, №5Ф, №6Ф, №8Ф, №9Ф, №10Ф, №11Ф, №12Ф, за адресою: м. Київ, вул. Сирецька, буд. 9, з 2006 року належить акціонерному товариству «Будівельно-виробничий комплекс «Маяк», що підтверджується наступними документами:

- свідоцтво про право власності, 26.04.2006 Головне Управління комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) посвідчило, що корпус №1Ф, площею 7 729,40 кв.м., який розташований в м. Києві по вул. Сирецька №9 (літера А) дійсно належить закритому акціонерному товариству «Будівельний виробничий комплекс «Маяк», , на праві приватної власності;

- свідоцтво про право власності, 26.04.2006 Головне Управління комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) посвідчило, що корпус №2Ф, площею 2 204,30 кв.м., який розташований в м. Києві по вул. Сирецька №9 (літера М), дійсно належить закритому акціонерному товариству «Будівельний виробничий комплекс «Маяк», , на праві приватної власності;

- свідоцтво про право власності, 26.04.2006 Головне Управління комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) посвідчило, що корпус №3Ф, площею 2 432, 60 кв.м., який розташований в м. Києві по вул. Сирецька №9 (літера З) дійсно належить закритому акціонерному товариству «Будівельний виробничий комплекс «Маяк», , на праві приватної власності;

- свідоцтво про право власності, 26.04.2006 Головне Управління комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) посвідчило, що корпус №5Ф, площею 464, 00 кв.м., який розташований в м. Києві по вул. Сирецька №9 (літера К) дійсно належить закритому акціонерному товариству «Будівельний виробничий комплекс «Маяк», , на праві приватної власності;

- свідоцтво про право власності, 26.04.2006 Головне Управління комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) посвідчило, що корпус №6Ф, площею 1 206, 10 кв.м., який розташований в м. Києві по вул. Сирецька №9 (літера Ж) дійсно належить закритому акціонерному товариству «Будівельний виробничий комплекс «Маяк», , на праві приватної власності;

- свідоцтво про право власності, 26.04.2006 Головне Управління комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) посвідчило, що корпус №8Ф, площею 687, 60 кв.м., який розташований в м. Києві по вул. Сирецька №9 (літера И) дійсно належить закритому акціонерному товариству «Будівельний виробничий комплекс «Маяк», , на праві приватної власності;

- свідоцтво про право власності, 26.04.2006 Головне Управління комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) посвідчило, що корпус №9Ф, площею 104, 10 кв.м., який розташований в м. Києві по вул. Сирецька №9 (літера Н) дійсно належить закритому акціонерному товариству «Будівельний виробничий комплекс «Маяк», , на праві приватної власності;

- свідоцтво про право власності, 26.04.2006 Головне Управління комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) посвідчило, що корпус №10Ф, площею 408, 00 кв.м., який розташований в м. Києві по вул. Сирецька №9 (літера Д) дійсно належить закритому акціонерному товариству «Будівельний виробничий комплекс «Маяк», , на праві приватної власності;

- свідоцтво про право власності, 26.04.2006 Головне Управління комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) посвідчило, що корпус №11Ф, площею 44, 60 кв.м., який розташований в АДРЕСА_1 дійсно належить закритому акціонерному товариству «Будівельний виробничий комплекс «Маяк», , на праві приватної власності;

- свідоцтво про право власності, 26.04.2006 Головне Управління комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) посвідчило, що корпус №12Ф, площею 544, 30 кв.м., який розташований в м. Києві по вул. Сирецька №9 (літера Б) дійсно належить закритому акціонерному товариству «Будівельний виробничий комплекс «Маяк», , на праві приватної власності.

Свідоцтва видані на підставі наказу Головного управління комунальної власності від 26.04.2006 за №694-В.

Також право власності підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, яка підтверджує реєстрацію права власності на зазначене вище нерухоме майно за позивачем від 18.04.2025 №423315154.

03.12.2025 року представником ПРАТ «БВК «МАЯК» було направлено заяву від 03.12.2025 б/н до Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі щодо звільнення з-під податкової застави комплексу нежитлових приміщень, корпуси: №1Ф, №2Ф, №3Ф, №5Ф, №6Ф, №8Ф, №9Ф, №10Ф, №11Ф, №12Ф, за адресою: м. Київ, вул. Сирецька, буд. 9, які належать на праві позивачу та виключити податкову заставу з відповідних державних реєстрів щодо комплексу нежитлових приміщень, корпуси: №1Ф, №2Ф, №3Ф, №5Ф, №6Ф, №8Ф, №9Ф, №10Ф, №11Ф, №12Ф, за адресою: м. Київ, вул. Сирецька, буд. 9.

Листом Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі за №5246/6/21-22-13-02-16 від 05.12.2025 року було відмовлено у звільненні з-під застави та надано відповідь, в якій зазначено, що:

«Відповідно до п. 93.1 п. 93 ПК України, майно платника податків звільняється з податкової застави з дня:

- отримання контролюючим органом підтвердження повного погашення суми податкового боргу та/або розстрочених (відстрочених) грошових зобов`язань та процентів за користування розстроченням (відстроченням) в установленому законодавством порядку;

- визнання податкового боргу безнадійним;

- набрання законної сили відповідним рішенням суду про припинення податкової застави у межах процедур, визначених законодавством з питань банкрутства;

- отримання платником податків внаслідок проведення процедури адміністративного або судового оскарження або в інших випадках, передбачених статтею 55 цього Кодексу, рішення відповідного органу про визнання протиправними та/або скасування раніше прийнятих рішень щодо нарахування суми грошового зобов`язання;

- отримання платником податків згоди контролюючого органу на відчуження майна, що перебуває у податковій заставі, відповідно до статті 92 цього Кодексу.

З урахуванням вищевикладеного, рішення про припинення податкової застави на об`єкти нерухомості, а саме: корпуси №1Ф, №2Ф, №3Ф, №5Ф, №6Ф, №8Ф, №9Ф, №10Ф, №11Ф, №12Ф, за адресою: м. Київ, вул. Сирецька, буд. 9 буде прийняте після настання однієї з вказаних подій.»

Крім цього судом встановлено, що рішенням Господарського суду м. Києва від 30.05.2019 у справі №910/17397/18, з урахуванням ухвали про виправлення описки від 16.07.2019, яке набрало законної сили, вирішено скасувати арешт, який було накладено постановою про арешт майна боржника серія та номер 56804749, видана 18.07.2018, видавник - головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Іванюта І.М., на нерухоме майно, яке розташоване в м. Києві, по вул. Сирецькій, 9, а саме: корпус 1Ф, площею 7729, 40 кв.м, корпус 2Ф площею 2 204, 30 кв.м, корпус 3Ф площею 2 432, 60 кв.м, корпус 5Ф площею 464, 00 кв.м, корпус 6Ф площею 1 206, 10 кв.м, корпус 8Ф площею 687, 60 кв.м, корпус 9Ф площею104,10 кв.м, корпус 10Ф, площею 408,00 кв.м, корпус 11Ф, площею 44,60 кв.м., корпус 12Ф площею 544,30 кв.м., що належить приватному акціонерному товариству "Будівельно-виробничий комплекс "Маяк" (04073, м. Київ, вул. Сирецька, будинок 9; ідентифікаційний код 25385857) на праві приватної власності.

Судом встановлено: «… матеріалами справи підтверджується, що право власності на об`єкти нерухомості за адресою знаходяться в м. Києві, по вулиці Сирецька №9: корпус 1Ф, корпус 2Ф, корпус 3Ф, корпус 5Ф, корпус 6Ф, корпус 8Ф, корпус 9Ф, корпус 10Ф, корпус 11Ф, корпус 12Ф, належить позивачу у справі, який не несе будь-якої майнової відповідальність за боржника у виконавчому провадженні ВП №56804749, суд дійшов висновку про відсутність підстав для залишення спірного майна під арештом…».

РЕЛЕВАНТНІ ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА ВИСНОВКИ СУДУ

Права і свободи людини, гарантії щодо них визначають зміст та спрямованість діяльності держави. Ст. 55 Конституції України проголошує: «Права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб».

Безперечно, забезпечити надійний захист прав і свобод людини та громадянина може тільки судова система, яка діє виключно на засадах законності, рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом, гласності судового процесу, змагальності сторін, додержання презумпції невинуватості тощо, в умовах незалежності і недоторканності суддів. Тому серед правових засобів захисту суб`єктивних прав і свобод людини та громадянина одним із найефективніших є судовий захист.

Судовий контроль за суб`єктами владних повноважень, які зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, не суперечить державному контролю, ці види контролю доповнюють один одного та забезпечують збалансовану систему стримувань і противаг.

Підставою виникнення спору у даній справі стало питання наявності чи відсутності підстав для припинення податкової застави.

Конституція України прямо встановлює заборону протиправного позбавлення власника права власності (частина четверта статті 41). Непорушність цього права означає передусім невтручання будь-кого у здійснення власником своїх прав щодо володіння, користування та розпорядження майном, заборону будь-яких порушень прав власника щодо його майна всупереч інтересам власника та його волі (Рішення Конституційного Суду України від 11 листопада 2004 року №16-рп/2004).

Відповідно до Конституції України та загальновизнаних принципів і норм міжнародного права визнання, дотримання і захист права власності є обов`язком держави (Рішення Конституційного Суду України від 16 жовтня 2008 року №24-рп/2008).

Із приписів Конституції України випливає, що кожен, хто не є власником, не має права створювати перешкод власнику у здійсненні належного йому права, а також вчиняти будь-які інші дії, спрямовані на порушення або обмеження правомочностей власника щодо володіння, користування та розпорядження майном (Рішення Конституційного Суду України (Велика палата) від 14 липня 2020 року №8-р/2020).

Судом встановлено, що комплекс нежитлових приміщень, корпуси: №1Ф, №2Ф, №3Ф, №5Ф, №6Ф, №8Ф, №9Ф, №10Ф, №11Ф, №12Ф, за адресою: м. Київ, вул. Сирецька, буд. 9, з 2006 року належить приватному акціонерному товариству «Будівельно-виробничий комплекс «Маяк», що підтверджується свідоцтвами про право власності від 26.04.2006 року.

Право власності підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, яка підтверджує реєстрацію права власності на зазначене вище нерухоме майно за позивачем від 18.04.2025 №423315154.

Відповідно до частини першої статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону (частини перша, друга статті 319 ЦК України).

Згідно з частиною першої статті 321 названого Кодексу право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

З урахуванням зазначених конституційних приписів суд дійшов висновку, що Приватне акціонерне товариство «Будівельно-виробничий комплекс «Маяк» має «правомірні очікування» щодо можливості вільно розпоряджатися своєю власністю, а держава в особі відповідних органів не перешкоджатиме цьому та належним чином виконуватиме власні зобов`язання.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Пайн Велі Девелопмент Лтд та інші проти Ірландії» (Pine Valley Developments and Others v. Ireland, серія А, №222, від 29.11.1991), статтю 1 Першого протоколу до Конвенції можна застосувати до захисту «правомірних очікувань» щодо певного стану речей (у майбутньому), оскільки їх можна вважати складовою частиною власності. «Правомірні очікування» виникають у особи, якщо нею було дотримано всіх вимог законодавства для отримання відповідного рішення уповноваженого органу, а тому вона мала усі підстави вважати, що таке рішення є дійсним та розраховувати на певний стан речей.

Позивач, отримавши у 2006 році право власності на вказані нежитлові приміщення, розраховував на непорушність цього права, що означає передусім невтручання будь-кого у здійснення власником своїх прав щодо володіння, користування та розпорядження майном, заборону будь-яких порушень прав власника щодо його майна всупереч інтересам власника та його волі.

Водночас судом встановлено, що Головним управлінням ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі прийнято рішення про опис майна у податкову заставу від 15 січня 2019 року №272-17 щодо АТ «Завод «Маяк» () у зв`язку з виникненням податкового боргу по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується юридичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості.

Контролюючим органом складено акт опису майна №88 від 21 січня 2019 року згідно відомостей Державного реєстру речових прав від 16 січня 2019 року.

Серед іншого, до такого акту опису майна включені відомості про таке майно: комплекс нежитлових приміщень, корпуси: №1Ф, №2Ф, №3Ф, №4Ф, №5Ф, №6Ф, №7Ф, №8Ф, №9Ф, №10Ф, №11Ф, №12Ф, за адресою: м. Київ, вул. Сирецька, буд. 9 (п. 8).

Із Відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що на підставі акту опису майна у податкову заставу, серія та номер: 88, виданий 21 січня 2019 року, видавник: податковий керуючий О. Борисенко, державним реєстратором Шолоковською Наталією Володимирівною було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 45275338 від 30 січня 2019 року, 09:40:16, та зареєстровано обтяження у виді податкової застави на наступне майно: Комплекс нежитлових приміщень, корпуси: №1Ф, №2Ф, №3Ф, №4Ф, №5Ф, №6Ф, №7Ф, №8Ф, №9Ф, №10Ф, №11Ф, №12Ф, за адресою: м. Київ, вул. Сирецька, буд. 9, обтяжувач: Головне управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, , країна реєстрації: Україна; боржник: публічне акціонерне товариство «ЗАВОД «МАЯК», , країна реєстрації: Україна.

В подальшому, 03.12.2025 приватне акціонерне товариство «Будівельно-виробничий комплекс «Маяк» звернулось із заявою до Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі щодо звільнення з-під податкової застави комплексу нежитлових приміщень, корпуси: №1Ф, №2Ф, №3Ф, №5Ф, №6Ф, №8Ф, №9Ф, №10Ф, №11Ф, №12Ф, за адресою: м. Київ, вул. Сирецька, буд. 9, які належать на праві позивачу та виключити податкову заставу з відповідних державних реєстрів щодо комплексу нежитлових приміщень, корпуси: №1Ф, №2Ф, №3Ф, №5Ф, №6Ф, №8Ф, №9Ф, №10Ф, №11Ф, №12Ф, за адресою: м. Київ, вул. Сирецька, буд. 9.

В обґрунтування заяви представником позивача зазначено про помилковість висновків податкового органу щодо фактичного власника вказаного майна, наявність, крім свідоцтв про право власності на таке майно, і рішення суду, яким це підтверджено.

Листом Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі за №5246/6/21-22-13-02-16 від 05.12.2025 року було відмовлено у звільненні майна з податкової застави та надано відповідь, в якій, з посиланням на ст. 88, 89, 93 Податкового кодексу України, «Порядок застосування податкової застави податковими органами», затверджений наказом Міністерства фінансів України №586 від 16.06.2017, контролюючим органом зазначено, про правомірність застосування податкової застави щодо комплексу нежитлових приміщень, корпуси: №1Ф, №2Ф, №3Ф, №5Ф, №6Ф, №8Ф, №9Ф, №10Ф, №11Ф, №12Ф, за адресою: м. Київ, вул. Сирецька, буд. 9 та відсутності підстав для його звільнення.

Відповідно до Закону України «Про адміністративну процедуру» від 17 лютого 2022 №2073-IX (далі - Закон №2073) адміністративний орган розглядає і вирішує справи, віднесені до його відання законом (предметна компетенція) (ч.1 ст.21 Закону №2073). Особа має право в порядку, встановленому цим Законом, подати до адміністративного органу заяву з вимогою прийняти адміністративний акт з метою забезпечення реалізації її права, свободи або законного інтересу, виконання нею визначеного законом обов`язку, якщо вважає, що розгляд і виконання такої вимоги належить до компетенції адміністративного органу (ч.1 ст.38 Закону №2073). Заява подається в усній чи письмовій формі (ч.1 ст.39 Закону №2073). Заява в письмовій формі може бути подана до адміністративного органу шляхом особистого звернення, надіслана поштовим відправленням або подана в електронній формі, у тому числі з використанням Єдиного державного вебпорталу електронних послуг (ч.2 ст.41 Закону №2073).

Як встановлено судом, 03.12.2025 представник Приватного акціонерного товариства «Будівельно-виробничий комплекс «Маяк» звернувся із заявою до податкового органу.

Як на дату звернення позивача до відповідача із заявою, так і на час прийняття відповідачем спірного рішення відносини органів виконавчої влади, їх посадових осіб, інших суб`єктів, які відповідно до закону уповноважені здійснювати функції публічної адміністрації, з фізичними та юридичними особами щодо розгляду і вирішення адміністративних справ врегульовувалися Законом України "Про адміністративну процедуру" №2073-IX.

Відповідно до п.п. 1-3 ч. 1 ст.2 Закону України №2073-IX:

- адміністративний орган - орган виконавчої влади, орган влади Автономної Республіки Крим, орган місцевого самоврядування, їх посадова особа, інший суб`єкт, який відповідно до закону уповноважений здійснювати функції публічної адміністрації;

- адміністративна справа (далі - справа) - справа, що стосується публічно-правових відносин щодо забезпечення реалізації права, свободи чи законного інтересу особи та/або виконання нею визначених законом обов`язків, захисту її права, свободи чи законного інтересу, розгляд якої здійснюється адміністративним органом;

- адміністративний акт - рішення або юридично значуща дія індивідуального характеру, прийняте (вчинена) адміністративним органом для вирішення конкретної справи та спрямоване (спрямована) на набуття, зміну, припинення чи реалізацію прав та/або обов`язків окремої особи (осіб).

Відповідно до сфери дії, Закон України "Про адміністративну процедуру" (далі ЗАП) регулює відносини органів виконавчої влади, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, інших суб`єктів, які відповідно до закону уповноважені здійснювати функції публічної адміністрації, з фізичними та юридичними особами щодо розгляду і вирішення адміністративних справ у дусі визначеної Конституцією України демократичної та правової держави та з метою забезпечення права і закону, а також зобов`язання держави забезпечувати і захищати права, свободи чи законні інтереси людини і громадянина.

Функції публічної адміністрації надання адміністративних послуг, здійснення інспекційної (контрольної, наглядової) діяльності, вирішення інших справ за заявою особи або за власною ініціативою адміністративного органу (п. 11 ч. 1 ст. 2 ЗАП).

Відповідач у даній справі підпадає під визначення "адміністративний орган", процедура розгляду відповідачем заяви позивача підпадає під визначення "адміністративна справа", а оскаржуване у цій справі рішення відповідача під визначення "адміністративний акт".

Статтею 47 Закону України №2073-IX встановлено, що під час підготовки справи до розгляду та вирішення, крім невідкладного розгляду та вирішення справи (стаття 60 цього Закону), адміністративний орган встановлює наявність та достатність матеріалів у справі, а також за необхідності: 1) витребовує додатково документи та відомості, що перебувають у володінні органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи чи організації, що належить до сфери його управління; 2) залучає до участі в адміністративному провадженні адресата, повідомляє йому правові підстави початку адміністративного провадження та можливі наслідки прийняття адміністративного акта; 3) повідомляє заінтересованим особам про початок адміністративного провадження та про їхні права на участь в адміністративному провадженні; 4) повідомляє учасникам адміністративного провадження порядок ознайомлення з матеріалами справи, їхні права і обов`язки; 5) надає учасникам адміністративного провадження можливість подати документи, клопотання, пояснення та зауваження, довести обставини, що мають значення для вирішення справи; 6) вирішує питання про необхідність залучення до участі в адміністративному провадженні осіб, які сприяють розгляду справи, призначення експертизи, проведення огляду на місці або огляду речей, проведення слухання у справі; 7) виконує інші передбачені законом обов`язки в рамках адміністративного провадження.

Згідно ст.52 Закону України №2073-IX адміністративний орган досліджує обставини, що мають значення для вирішення справи, виходячи з принципів законності та офіційності. Відповідно до ст.53 Закону №2073-IX доказами в адміністративному провадженні є будь-які фактичні дані, на підставі яких адміністративний орган у визначеному законодавством порядку встановлює наявність чи відсутність обставини, що має значення для вирішення справи, при цьому засобами доказування в адміністративному провадженні можуть бути: 1) пояснення учасників адміністративного провадження; 2) документи; 3) дані відповідних національних електронних інформаційних ресурсів; 4) результати обробки (перевірки) даних в автоматичному режимі; 5) речі; 6) пояснення свідків; 7) висновки або пояснення експертів, консультації або роз`яснення спеціалістів.

Оцінюючи правомірність прийняття оскаржуваного акту суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.69 Закону України №2073-IX за результатами розгляду справи адміністративний орган у межах своїх повноважень приймає адміністративний акт, вимоги до форми і змісту якого встановлені ст.70 і ст.71 Закону України №2073-IX.

Статтею 71 Закону України №2073-IX визначено, що письмовий адміністративний акт або усний адміністративний акт, підтверджений у письмовій формі, складається із вступної, мотивувальної, резолютивної та заключної частин. У вступній частині зазначаються найменування адміністративного органу, дата прийняття адміністративного акта та його реєстраційний номер, відомості в обсязі, достатньому для встановлення особи адресата адміністративного акта, та його контактні дані. Мотивувальна частина адміністративного акта складається згідно з вимогами цього Закону. У резолютивній частині адміністративного акта зазначається суть прийнятого за результатами розгляду справи рішення. Крім того, можливе викладення додаткових положень, визначених цією статтею. У заключній частині зазначаються строк набрання адміністративним актом чинності та спосіб визначення такого строку. В адміністративному акті, який негативно впливає на право, свободу чи законний інтерес особи або покладає на неї певний обов`язок, зазначаються строки і порядок його оскарження (у тому числі найменування та місцезнаходження адміністративного органу, який є суб`єктом розгляду скарги, та вид суду, до якого особа може подати позов). У разі якщо подання скарги чи пред`явлення позову не зупиняє дію адміністративного акта, у заключній частині повинна міститися вказівка на такий винятковий правовий наслідок з посиланням на правові підстави для такого винятку.

Крім того, статтею 72 Закону України №2073-IX встановлено вимоги до мотивування (обґрунтування) адміністративного акта. Зокрема, ч.2 ст.72 Закону України №2073-IX визначено, що у мотивувальній частині адміністративного акта зазначаються: 1) дата подання заяви або скарги та стислий зміст вимоги, що в ній міститься (у разі прийняття акта за заявою або скаргою особи); 2) фактичні обставини справи; 3) зміст документів та відомості, враховані під час розгляду справи; 4) посилання на докази або інші матеріали справи, на яких ґрунтуються висновки адміністративного органу; 5) детальна правова оцінка обставин, виявлених адміністративним органом, та чітке зазначення висновків, зроблених на підставі такої правової оцінки виявлених обставин.

Частиною 5 ст.72 Закону України №2073-IX встановлено, що відсутність в адміністративному акті мотивувальної частини, складеної відповідно до вимог цього Закону, має наслідки, встановлені цим Законом.

З огляду на це, зважаючи на вимогу статті 72 Закону України №2073-IX щодо змісту адміністративного акту, суд констатує, що оскаржуване рішення повинно містити всі відомості, визнані законом як обов`язкові, а також відповідне мотивування (обґрунтування) прийняття такого акту.

Як вбачається зі спірного рішення, воно базується виключно на інформаційній довідці з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, в якій зазначено, що об`єкти нерухомості, а саме: корпуси №1Ф, №2Ф, №3Ф, №4Ф, №5Ф, №6Ф, №7Ф, №8Ф, №9Ф, №10Ф, №11Ф, №12Ф, розташовані за адресою м. Київ, вул. Сирецька, буд. 9 станом на дату складання акту опису майна від 21.01.2019 року №88 належали на праві власності АТ "ЗАВОД "МАЯК" ().

Оцінюючи зміст мотивувальної частини оскаржуваного рішення суд зазначає, що висновки відповідача не підтверджується доказами та іншими матеріалами справи, податковим органом не вжито заходів щодо з`ясування фактичного власника майна, не враховано висновки суду у справі №910/17397/18.

Натомість, у відзиві на позов відповідачем зазначено, що контролюючий орган не відповідає за повноту наповнення та достовірність внесеної інформації до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Також у відзиві представник податкового органу стверджує, що згідно відомостей інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, об`єкти нерухомості, а саме: корпуси №1Ф, №2Ф, №3Ф, №4Ф, №5Ф, №6Ф, №7Ф, №8Ф, №9Ф, №10Ф, №11Ф, №12Ф, розташовані за адресою м. Київ, вул. Сирецька, буд. 9 станом на дату складання акту опису майна від 21.01.2019 року №88 належали на праві власності АТ "ЗАВОД "МАЯК" ().

Суд відхиляє таке твердження, оскільки податковий керуючий О. Борисенко, при визначені майна, яке може бути взято у податкову заставу, та з`ясуванні його статусу, використав інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 16.01.2019 виключно в частині спеціального розділу щодо заборон, а не повну інформацію щодо майна, яке взяв у податкову заставу.

Водночас, відповідно до ст. 13 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» невід`ємною архівною складовою частиною Державного реєстру прав є Реєстр прав власності на нерухоме майно, Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державний реєстр іпотек.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, станом на 16.01.2019 сторінка 5 доданої довідки графа Актуальна інформація про об`єкт нерухомого майна вказується нерухоме майно позивача. Розділ Номер запису про обтяження: 27465613 (спеціальний розділ), в якому зазначено наступні відомості про обтяження Дата, час державної реєстрації: « 13.08.2018 17:05:35 державний реєстратор: Іванюта Іван Миколайович, Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, м. Київ підстава виникнення обтяження: постанова, про арешт майна боржника, серія та номер: 56804749, виданий 18.07.2018, видавник: головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Іванюта І.М.».

Разом з тим, рішенням Господарського суду м. Києва від 30.05.2019 у справі №910/17397/18, з урахуванням ухвали про виправлення описки від 16.07.2019, яке набрало законної сили, вирішено скасувати арешт, який було накладено постановою про арешт майна боржника серія та номер 56804749, видана 18.07.2018, видавник - головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Іванюта І.М., на нерухоме майно, яке розташоване в м. Києві, по вул. Сирецькій, 9, а саме: корпус 1Ф, площею 7729, 40 кв.м, корпус 2Ф площею 2 204, 30 кв.м, корпус 3Ф площею 2 432, 60 кв.м, корпус 5Ф площею 464, 00 кв.м, корпус 6Ф площею 1 206, 10 кв.м, корпус 8Ф площею 687, 60 кв.м, корпус 9Ф площею104,10 кв.м, корпус 10Ф, площею 408,00 кв.м, корпус 11Ф, площею 44,60 кв.м., корпус 12Ф площею 544,30 кв.м., що належить приватному акціонерному товариству "Будівельно-виробничий комплекс "Маяк" (04073, м. Київ, вул. Сирецька, будинок 9; ідентифікаційний код 25385857) на праві приватної власності.

Судом встановлено: «… матеріалами справи підтверджується, що право власності на об`єкти нерухомості за адресою знаходяться в м. Києві, по вулиці Сирецька №9: корпус 1Ф, корпус 2Ф, корпус 3Ф, корпус 5Ф, корпус 6Ф, корпус 8Ф, корпус 9Ф, корпус 10Ф, корпус 11Ф, корпус 12Ф, належить позивачу у справі, який не несе будь-якої майнової відповідальність за боржника у виконавчому провадженні ВП №56804749, суд дійшов висновку про відсутність підстав для залишення спірного майна під арештом…».

Відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 129 та ч. 1 ст. 129-1 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Зазначений принцип отримав подальше закріплення у нормах судоустрійного і процесуального законодавства.

Обов`язковий характер судового рішення, яке ухвалюється іменем України, підкреслює авторитет судової влади, оскільки жодне рішення інших органів не може прийматись іменем України. Вимога про ухвалення судових рішень іменем України випливає з теорії поділу влади, згідно з якою судова влада є гілкою державної влади України, а тому рішення судів є уособленням волевиявлення держави і, відповідно, їх виконання має бути гарантовано державою. Саме тому обов`язковість судових рішень забезпечується державою.

Така обов`язковість рішення у справі №910/17397/18 контролюючим органом, при розгляді заяви позивача від 03.12.2025 не врахована.

Відтак, суд дійшов висновку про відсутність вмотивованості висновків адміністративного акту.

За таких обставин суд висновує, що мотивувальна частина оскаржуваного рішення не відповідає вимогам ч.2 ст.72 Закону України №2073-IX, оскільки не містить змісту документів та всіх відомостей, які були враховані під час розгляду справи, не має належних посилань на докази або інші матеріали справи, на яких ґрунтуються висновки адміністративного органу, а також не надано детальну правову оцінку всіх обставин, виявлених адміністративним органом, та чітке зазначення висновків, зроблених на підставі такої правової оцінки виявлених обставин.

Неналежне викладення змісту мотивувальної частини адміністративного акту трактується як відсутність мотивувальної частини, яка б відповідала вимогам ч.2 ст.72 Закону України №2073-IX.

Згідно з ч.3 ст.85 Закону України №2073-IX у разі якщо адміністративний акт не містить мотивувальної частини, у випадку, якщо відповідно до цього Закону вона є обов`язковою, такий акт скасовується.

Згідно з п.п. 1, 3 ч.1 ст.4 Закону України "Про адміністративну процедуру" принципами адміністративної процедури є: верховенство права, у тому числі законності та юридичної визначеності; обґрунтованість.

Отже, відповідач діяв не дотримуючись принципів адміністративної процедури, зокрема, верховенства права, у тому числі законності та юридичної визначеності; обґрунтованості та без дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване оскаржуване рішення.

Зважаючи на вказане, суд дійшов висновку про те, що оскаржуване рішення, викладене у вигляді листа за №5246/6/21-22-13-02-16 від 05.12.2025 є протиправним та підлягає скасуванню.

Окремо суд наголошує на помилковості доводів податкового органу щодо наявності рішення суду, що набрало законної сили, стосовно того ж самого предмету, та з тих же підстав, що порушує вимоги ч. 5 п. 11 ст 160 КАС України

Так дійсно судом встановлено, що рішенням Київського окружного адміністративного суду від 23.04.2024 року у справі №640/19299/19 за позовом ПРАТ «БВК «МАЯК» до Державної податкової служби України в особі Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, як відокремленого підрозділу, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - акціонерне товариство «Завод «Маяк» про визнання протиправним та скасування рішення, на підставі якого було складено акт опису майна у податкову заставу, серія та номер: 88, виданий 21 січня 2019 року відмовлено у задоволенні позовних вимог.

У постанові Верховного Суду від 23 квітня 2024 року у справі №580/3571/19, зазначено, що для цілей застосування приписів процесуального закону, в яких вжитий термін «подібні правовідносини», зокрема пункту 1 частини другої статті 389 (пункту 1 частини другої статті 287 ГПК України; пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України) та пункту 5 частини першої статті 396 ЦПК України (пункту 5 частини першої статті 296 ГПК України; пункту 5 частини першої статті 339 КАС України) таку подібність слід оцінювати за змістовим, суб`єктним та об`єктним критеріями. Подібність спірних правовідносин, виявлена одночасно за трьома критеріями, означатиме тотожність цих відносин (однакового виду суб`єкти, однаковий вид об`єкта й однакові права та обов`язки щодо нього). Але процесуальний закон не вимагає встановлювати тотожність. У визначених випадках необхідно встановити подібність правовідносин (відносин), що з огляду на значення слова «подібний» не завжди означає тотожність. Якщо у різних справах вважати подібними лише ті правовідносини, у яких тотожними (однаковими) є предмети та підстави позову, встановлені судами обставини, а також матеріально-правове регулювання, то можливість звернення з касаційною скаргою з підстави, визначеної пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України (пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України, пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України) була би вкрай обмеженою та не відповідала би ролі Верховного Суду як найвищого суду у системі судоустрою України, який забезпечує сталість та єдність судової практики (частина третя статті 125 Конституції України, частина перша статті 36 Закону України "Про судоустрій і статус суддів"). Отже, у кожному випадку порівняння правовідносин і їхнього оцінювання на предмет подібності слід насамперед визначити, які правовідносини є спірними. А тоді порівнювати права й обов`язки сторін саме цих відносин згідно з відповідним правовим регулюванням (змістовий критерій) і у разі необхідності, зумовленої цим регулюванням, - суб`єктний склад спірних правовідносин (види суб`єктів, які є сторонами спору) й об`єкти спорів. Тому з метою застосування відповідних приписів процесуального закону не будь-які обставини справ є важливими для визначення подібності правовідносин.

Предметом спору у справі №640/19299/19 був акт опису майна № 88 від 21 січня 2019, тоді як у справі, що розглядається предметом спору є відмова податкового органу прийняти рішення про припинення податкової застави, викладена у листі №5246/6/21-22-13-02-16 від 05.12.2025.

На переконання суду вказані правовідносини не є подібними.

Разом з тим, суд зазначає, що податкова застава є способом забезпечення виконання платником податків своїх обов`язків, визначених цим Кодексом. Право податкової застави виникає згідно з Податковим кодексом України та не потребує письмового оформлення. Підставою виникнення податкової застави є несплата в строки, встановлені ПК України, сум грошових зобов`язань. Податкова застава виникає з дня виникнення в платника податків податкового боргу з грошових зобов`язань. При виникненні права податкової застави майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу. Право податкової застави поширюється на будь-яке майно платника податків, яке перебуває в його власності (господарському віданні або оперативному управлінні) в день виникнення такого права і балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу платника податків. У зв`язку з цим, закон передбачає оформлення майна, на яке поширюється право податкової застави, актом опису, яке здійснюється на підставі рішення керівника контролюючого органу.

Відповідний правовий висновок викладений в постанові Касаційного адміністративного суду в складі Верховного Суду від 14.04.2020 у справі №803/3853/15.

За висновком Верховного Суду в постанові від 02.11.2022 у справі №916/2016/21, предметом податкової застави може бути виключно майно, яке належить на законних підставах платнику податків, що має податковий борг.

Суд встановив, що податкова застава до позивача не застосовувалась, що не заперечується і контролюючим органом.

За встановлених обставин суд висновує, що не пов`язана з особою позивача податкова застава порушує його права, як власника майна, на розпорядження ним, а тому наявні підстави для її припинення.

Наведене повністю узгоджується із висновками, викладеними у постановах Верховного Суду від 02.11.2022 у справі №916/2016/21, від 27.06.2023 у справі №907/568/22 та від 30.09.2025 у справі №914/2949/24.

На підставі статей 9, 245 КАС України при формулюванні резолютивної частини рішення суд обирає спосіб захисту прав, свобод, інтересів особи, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

З огляду на встановлені судом обставини цієї справи, а також з урахуванням наведених вище висновків, яких дійшов суд за результатом аналізу норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, суд вважає, що належним і ефективним способом захисту порушених прав позивача є зобов`язання Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі прийняти рішення про припинення податкової застави щодо комплексу нежитлових приміщень, корпуси: №1Ф, №2Ф, №3Ф, №5Ф, №6Ф, №8Ф, №9Ф, №10Ф, №11Ф, №12Ф, за адресою: м. Київ, вул. Сирецька, буд. 9, які належать на праві власності приватному акціонерному товариству «Будівельно-виробничий комплекс «Маяк», .

Разом з тим, відповідно до розділу VI «Порядку застосування податкової застави податковими органами», затвердженого наказом Міністерства фінансів України №586 від 16.06.2017 (в редакції станом на 21.01.2021), у випадках, визначених пунктом 93.1 статті 93 глави 9 розділу II Кодексу, майно платника податків звільняється з-під податкової застави, про що такому платнику надсилається повідомлення (додаток 7).

Звільнення майна платника податків з-під податкової застави та її виключення у встановлені законодавством строки з відповідних державних реєстрів здійснюються у порядку, передбаченому пунктом 93.2 статті 93 глави 9 розділу II Кодексу.

Конституційний Суд України в Рішенні від 09.09.2010 №19-рп/2010 звернув увагу на те, що адміністративне судочинство як спеціалізований вид судової діяльності стало тим конституційно і законодавчо закріпленим механізмом, що збільшив можливості людини для здійснення права на судовий захист від протиправних рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.

В зазначеному рішенні Конституційний Суд України також акцентував увагу на тому, що конституційний принцип спеціалізації, відповідно до якого утворено систему адміністративних судів, зумовив впровадження властивого йому порядку судочинства. Цей порядок у порівнянні з цивільним судочинством має відмінності в процесуальних правах і обов`язках як осіб, які беруть участь у справі, так і суду в зборі та дослідженні доказів, що має забезпечити процесуальні можливості захисту прав, свобод та інтересів позивача у спорі із суб`єктом владних повноважень» (абзац перший підпункту 3.3 пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 09.09.2010 № 19-рп/2010).

Такий правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду від 24 лютого 2026 року у справі №160/6949/20.

Отже, з урахуванням конституційних гарантій судового захисту, принципу верховенства права, зважаючи на приписи частини четвертої статті 6 КАС України, суд констатує про обов`язок вирішити спір по суті, забезпечивши ефективний захист порушених прав особи.

Тому вимога про зобов`язання податкового органу внести відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, інших Державних реєстрів щодо припинення податкової застави комплексу нежитлових приміщень, корпуси: №1Ф, №2Ф, №3Ф, №5Ф, №6Ф, №8Ф, №9Ф, №10Ф, №11Ф, №12Ф, розташованих за адресою: м. Київ, вул. Сирецька, буд. 9 також підлягає задоволенню.

Таким чином, проаналізувавши обставини справи, з урахуванням нормативного регулювання спірних правовідносин, суд дійшов висновку про обґрунтованість адміністративного позову та наявність підстав для його задоволення повністю.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

При розв`язанні спору, суд зважає на практику Європейського суду з прав людини щодо застосування ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі за текстом - Конвенція; рішення від 21.01.1999 року у справі "Гарсія Руїз проти Іспанії", від 22.02.2007 року у справі "Красуля проти Росії", від 05.05.2011 року у справі "Ільяді проти Росії", від 28.10.2010 року у справі "Трофимчук проти України", від 09.12.1994 року у справі "Хіро Балані проти Іспанії", від 01.07.2003 року у справі "Суомінен проти Фінляндії", від 07.06.2008 року у справі "Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії") і тому надав оцінку усім обставинам справи, котрі мають юридичне значення для правильного вирішення спору, та дослухався до усіх аргументів сторін, які ясно і чітко сформульовані та здатні вплинути на результат вирішення спору.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд вказує, що відповідно до частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Так, з урахуванням вказаної норми КАС України на користь позивача належить стягнути 3028,20 грн. судових витрат, сплачених згідно квитанції №3615-1609-7578-0261 від 12.12.2025 року.

Керуючись ст.ст.2-9, 139, 242, 246, 250, 251, 255, 262, 293-297 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Приватного акціонерного товариства «Будівельно-виробничий комплекс «Маяк» до Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору: Акціонерне товариство «ЗАВОД «МАЯК» про визнання протиправним рішення та зобов`язання звільнити майно з податкової застави задовольнити повністю.

Визнати протиправною відмову Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, викладену у листі за №5246/6/21-22-13-02-16 від 05.12.2025, щодо прийняття рішення про припинення податкової застави щодо комплексу нежитлових приміщень, корпуси: №1Ф, №2Ф, №3Ф, №5Ф, №6Ф, №8Ф, №9Ф, №10Ф, №11Ф, №12Ф, за адресою: м. Київ, вул. Сирецька, буд. 9, які належать на праві власності приватному акціонерному товариству «Будівельно-виробничий комплекс «Маяк», .

Зобов`язати Головне управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі прийняти рішення про припинення податкової застави щодо комплексу нежитлових приміщень, корпуси: №1Ф, №2Ф, №3Ф, №5Ф, №6Ф, №8Ф, №9Ф, №10Ф, №11Ф, №12Ф, за адресою: м. Київ, вул. Сирецька, буд. 9, які належать на праві власності приватному акціонерному товариству «Будівельно-виробничий комплекс «Маяк», .

Зобов`язати Головне управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі внести відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, інших Державних реєстрів щодо припинення податкової застави комплексу нежитлових приміщень, корпуси: №1Ф, №2Ф, №3Ф, №5Ф, №6Ф, №8Ф, №9Ф, №10Ф, №11Ф, №12Ф, розташованих за адресою: м. Київ, вул. Сирецька, буд. 9, які належать на праві власності приватному акціонерному товариству «Будівельно-виробничий комплекс «Маяк»,

Стягнути на користь Приватного акціонерного товариства «Будівельно-виробничий комплекс «Маяк» (адреса: 04073, м. Київ, вул. Сирецька, буд. 9, ) судові витрати за сплату судового збору у розмірі 3028 (три тисячі двадцять вісім гривень) грн. 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (адреса: 73022, Херсонська область, м. Херсон, проспект Ушакова, буд. 75, ).

Рішення набирає законної сили згідно ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Приватне акціонерне товариство «Будівельно-виробничий комплекс «Маяк» (адреса: 04073, м. Київ, вул. Сирецька, буд. 9, )

Головне управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (адреса: 73022, Херсонська область, м. Херсон, проспект Ушакова, буд. 75, , електронна пошта: )

Акціонерне товариство «ЗАВОД «МАЯК»» (адреса: 04073, Україна, місто Київ, проспект Степана Бандери, будинок 8, )

Головуючий суддя Нінель ПОТОЦЬКА