Справа № 440/2338/26
Суддя: Р.І. Молодецький
Дата ухвалення: 2026-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у забезпеченні позову

04 березня 2026 року м. ПолтаваСправа № 440/2338/26

Суддя Полтавського окружного адміністративного суду Молодецький Р.І., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову (вхідний № 14944/26 від 03.03.2026 р.) у справі № 440/2338/26, подану одночасно з пред`явленням позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови, визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якій просить:

- визнати протиправною та скасувати постанову Військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 , оформлену довідкою від 13.01.2026 № 2026-0113-1235-2068-7, якою мене, ОСОБА_1 , визнано придатним до служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони;

- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо ненаправлення мене, ОСОБА_1 , для проходження військово-лікарської комісії при обласному територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки на підставі моєї заяви про незгоду з рішенням ВЛК від 13.01.2026 року;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 оформити та видати мені направлення для проходження військово-лікарської комісії при обласному територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки.

Одночасно з пред`явленням позову ОСОБА_1 подав до суду заяву про забезпечення позову (вхідний № 14944/26 від 03.03.2026 р.) шляхом тимчасової заборони ІНФОРМАЦІЯ_2 , його посадовим особам, а також іншим посадовим особам, які діють від його імені або в межах його повноважень, вчиняти щодо мене, ОСОБА_1 , будь-які дії, пов`язані із заходами призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, до набрання законної сили рішенням суду у даній адміністративній справі.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову ОСОБА_1 зазначено, що оскільки під час розгляду цієї справи існує реальний ризик, що ІНФОРМАЦІЯ_3 , вчинятиме щодо нього дії, пов`язані з призовом на військову службу під час мобілізації, на особливий період, що підтверджується направленням листа від 26.01.2026 року № 17/1/297, яким ІНФОРМАЦІЯ_3 фактично підтвердив намір реалізувати наслідки оскаржуваної постанови ВЛК вже зараз, вказане фактично унеможливить подальший судовий захист у випадку мобілізації, навіть у випаду повного чи часткового задоволення позовних вимог. При цьому ОСОБА_1 посилається на те, що процедура призову військовозобов`язаного на військову службу під час мобілізації є незворотною, тобто такою, що вже відбулась, а визнання процедури протиправною не спричинює відновлення попереднього становища особи, призваної на військову службу. Також зазначає, що застосування заходів забезпечення позову у даній справі матиме наслідком лише відтермінування мобілізації до лав Збройних Сил України у випадку відмови в позові. Водночас, невжиття таких заходів може спричинити для заявника негативні наслідки в разі мобілізації, оскільки зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_2 видати направлення на обласну ВЛК вже буде неактуальним через зміну статусу з "військовозобов`язаного" на "військовослужбовця", у зв`язку з чим захист його прав, свобод та інтересів як позивача за захистом яких він звернувся до суду, буде зведено нанівець. Зазначає, що забезпечення позову може полягати у забороні відповідачу вчиняти певні дії. Пояснює, що просить суд застосувати саме такий захід, оскільки без тимчасової заборони мобілізаційних дій щодо нього судовий розгляд може стати формальним: якщо заявника фактично буде мобілізовано, повернення до стану «до порушення» буде фактично неможливим. У такому разі навіть позитивне рішення суду не забезпечить реального поновлення порушених прав позивача. ОСОБА_1 пояснює, що забезпечення позову у цій справі прямо спрямоване на захист його здоров`я. Реалізація щодо нього мобілізаційних дій до завершення судового контролю або повторного огляду вищим рівнем створює загрозу погіршення стану здоров`я та ризик невідворотної шкоди. Тому, вважає, що заборона вчиняти мобілізаційні дії щодо заявника до набрання законної сили рішенням у цій справі є співмірною та пропорційною. Вона не втручається у загальний порядок мобілізації невизначеного кола осіб, а стосується виключно ОСОБА_1 , як конкретного позивача у спорі щодо незаконності постанови ВЛК і протиправності бездіяльності ІНФОРМАЦІЯ_2 . Отже підсумовує, що забезпечення позову є єдиним реальним механізмом запобігли завданню істотної шкоди та забезпечити ефективність майбутнього судового рішення.

Частиною 1 статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Вирішуючи заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову (вхідний № 14944/26 від 03.03.2026 р.) у справі № 440/2338/26 подану одночасно з пред`явленням позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови, визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, суд дійшов таких висновків.

Частиною 1 статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Згідно із статтею 153 Кодексу адміністративного судочинства України заява про забезпечення позову подається: 1) до подання позовної заяви - до суду, до якого має бути подано позов за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом; 2) одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позов за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом; 3) після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

У разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен подати відповідну позовну заяву протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

Відповідно до частини 2 статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно з частиною 1 статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Частиною 2 статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Таким чином, заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Спосіб забезпечення позову має бути безпосередньо пов`язаним з предметом спору, співмірним суті порушеного права та водночас запобігати порушенню прав інших осіб, тобто в основі має бути принцип збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Суди не вправі вживати такі заходи до забезпечення позову, які є фактично рівнозначними задоволенню позовних вимог.

Предметом спору у справі, як їх визначив позивач, є правомірність: постанови Військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 , оформленої довідкою від 13.01.2026 № 2026-0113-1235-2068-7, якою ОСОБА_1 , визнано придатним до служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони; бездіяльності ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо ненаправлення ОСОБА_1 , для проходження військово-лікарської комісії при обласному територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки на підставі моєї заяви про незгоду з рішенням ВЛК від 13.01.2026 року.

Суд зазначає, що гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у звичайних законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.

При цьому сторона, яка звертається із заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність забезпечення позову, що полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 77 Кодексу адміністративного судочинства України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Застосування судом обраних позивачем заходів забезпечення позову не може ґрунтуватися лише на припущеннях позивача, як і суду. Вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд має пересвідчитися, що надані докази та доводи позивача на цьому етапі переконливо свідчать про наявність підстав для забезпечення позову.

Водночас, позивачем не надано до суду жодних підтверджуючих документів, що свідчать про вжиття відповідачем дій щодо призову позивача на військову службу. Позивачем не надано доказів, що відповідачем вчиняються активні мобілізаційні заходи по відношенню до позивача, які полягають у його розшуку, затриманні, доставки до ІНФОРМАЦІЯ_2 , врученні йому повістки на відправку, тощо, та що існує реальна загроза вжиття заходів, спрямованих на призов заявника на військову службу під час мобілізації.

Наведені позивачем у заяві про забезпечення позову аргументи про можливий призов позивача на військову службу під час мобілізації на цій стадії судового процесу не дають підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Позивачем не доведено наявності підстав, передбачених частиною 2 статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України, які є обов`язковими для постановлення ухвали про забезпечення позову.

Своєю чергою посилання позивача на ймовірну загрозу ускладнення або унеможливлення виконання рішення суду, ефективного захисту та поновлення порушених прав не може бути єдиною підставою для забезпечення позову, оскільки, у разі вирішення спору на користь заявника по суті, застосовуються відповідні правові механізми, спрямовані на відновлення попереднього становища та виконання вимог законодавства.

Суд зазначає, що оцінка оскаржуваним у цій справі індивідуальному акту, діям або бездіяльності може бути надана під час розгляду справи по суті з урахуванням доказів, витребуваних судом, стверджувати про правомірність чи неправомірність оскаржуваних рішення відповідачів та їхніх дій (бездіяльності) на даний час неможливо.

Так, відповідно до статті 192 Кодексу адміністративного судочинства України завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат. Таким чином, саме на стадії розгляду справи по суті суд з`ясовує обставини справи, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, та досліджує зібрані докази.

Підсумовуючи все викладене вище, суд дійшов висновку про відсутність підстав для вжиття заходів забезпечення позову, тому у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову (вхідний № 14944/26 від 03.03.2026 р.) у справі № 440/2338/26 поданої одночасно з пред`явленням позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови, визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись статтями 150-154, 248, 256, 294 Кодексу адміністративного судочинства України,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову (вхідний № 14944/26 від 03.03.2026 р.) у справі № 440/2338/26 поданої одночасно з пред`явленням позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови, визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення ухвали до Другого апеляційного адміністративного суду, в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Р.І. Молодецький