Справа № 215/3654/25
Суддя: Соколов В.М.
Дата ухвалення: 2026-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

04 березня 2026 року

м. Київ

справа №215/3654/25

адміністративне провадження № К/990/7825/26

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача - Соколова В. М., суддів: Єресько Л. О., Радишевської О. Р., перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2025 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 22 січня 2026 року у справі № 215/3654/25 за позовом ОСОБА_1 до депутата голови Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради Кушніра Сергія Івановича про встановлення наявності компетенції,

УСТАНОВИВ:

У травні 2025 року ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ) звернулася до Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровській області з адміністративним позовом до депутата голови Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради Кушніра Сергія Івановича депутата голови Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради Кушніра Сергія Івановича про встановлення наявності компетенції (повноважень) при отриманні заяви від 15 травня 2024 року вх. № С-186-П створювати штучні перешкоди для організації роботи Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради з приводу видачі направлення сину і визнати такі перешкоди протиправною бездіяльністю, а таку процедуру протиправною діяльністю та зобов`язати не створювати таких перешкод.

Ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 травня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 передано до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2025 року, залишеною без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 22 січня 2026 року, провадження у справі закрито відповідно до пункту 4 частини четвертої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2025 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 22 січня 2026 року.

У касаційній скарзі заявниця стверджує про неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій положень пункту 4 частини першої статті 238 КАС України, що призвело до ухвалення незаконних рішень про закриття провадження у справі.

За правилом, установленим частиною другою статті 328 КАС України, у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції про забезпечення позову, заміну заходу забезпечення позову, ухвали, зазначені у пунктах 3, 4, 12, 13, 17, 20 частини першої статті 294 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Як обумовлено частиною четвертою статті 328 КАС України, підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Проаналізувавши зміст оскаржуваних судових рішень та доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до статті 129 Конституції України до основних засад судочинства належить забезпечення апеляційного перегляду справи. Касаційне оскарження судового рішення допускається лише у визначених законом випадках.

Згідно з частиною першою статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

За практикою Великої Палати Верховного Суду (постанова від 11 квітня 2018 року у справі №9901/432/18) і Верховного Суду (постанови від 17 жовтня 2019 року у справі №340/869/19, від 30 січня 2020 року у справі № 2а-161/11, від 30 квітня 2020 року у справі №813/4138/17, від 26 травня 2020 року у справі №805/1963/17-а, від 16 липня 2020 року у справі №182/3773/15-а) умовами застосування цієї підстави для закриття провадження є: тотожність спору (підстави, предмет позову та сторони співпадають); остаточне вирішення тотожного спору постановою чи ухвалою, яка перешкоджає повторному зверненню до суду (про відмову у відкритті провадження чи закриття провадження); набрання судовим рішенням в іншій справі законної сили.

Зазначена підстава для закриття провадження у справі спрямована на усунення випадків повторного вирішення судом спорів, які вже розглянуті і остаточно вирішені по суті. Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду в тотожній справі, що набрало законної сили, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення. Після набрання рішенням законної сили сторони та інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ті ж позовні вимоги й з тих самих підстав.

Позови вважаються тотожними лише тоді, коли в них співпадають сторони, предмет і підстави, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. У випадку зміни хоча б одного з цих елементів позови вважаються не тотожними і суд не вправі відмовити у відкритті провадження у справі.

Підстава позову - це ті обставини і норми права, які дозволяють особі звернутися до суду, а предмет позову - це матеріально-правові вимоги позивача до відповідача, стосовно яких він просить ухвалити судове рішення.

Визначаючи підстави позову, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права.

У постанові від 09 жовтня 2018 року у справі №809/487/18 Верховний Суд зазначив, що підстави адміністративного позову - це фактичні та юридичні обставини публічно-правового спору, які обґрунтовують можливість подання такого позову, це факти, які відповідно до норм матеріального права вказують на наявність (відсутність) між позивачем та відповідачем спірних правовідносин. Відтак, для установлення тотожності підстав позову визначальне значення має коло обставин та фактів, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги. Не є зміною підстав адміністративного позову викладення одних і тих же обставин, але в іншій стилістичній формі або із зазначенням обставин, які були відомі заявникові під час подання ним первісної заяви, але були названі ним інакше.

Закриваючи провадження у справі, суди попередніх інстанцій виходили з того, що в провадженні Дніпропетровського окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа №215/3592/24 за позовною заявою ОСОБА_1 до голови Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради Кушніра Сергія Івановича про встановлення наявності компетенції (повноважень) при отриманні заяви від 15 травня 2024 року вх. С-186-П створювати штучні перешкоди для розгляду її на сесії ради і визнати таку процедуру протиправною бездіяльністю і порушенням гарантій прав людини та зобов`язати видати направлення її сину згідно місця проживання встановленого рішенням управління від 30 січня 2024 року та забезпечити її потребу в наданні соціальних послуг з догляду на професійній основі. Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 червня 2025 року, яка набрала законної сили, закрито провадження в адміністративній справі № 215/3592/24.

Таким чином, суди дійшли висновку, що оскільки у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є ухвала суду про закриття провадження у справі, яка набрала законної сили, а тому за правилами пункту 4 частини першої статті 238 КАС України провадження у справі підлягає закриттю.

Так, Судом установлено, що 04 червня 2024 року ОСОБА_1 звернулася до Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровській області з адміністративним позовом до голови Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради Кушніра Сергія Івановича про встановлення наявності компетенції (повноважень) при отриманні заяви від 15 травня 2024 року вх. С-186-П створювати штучні перешкоди для розгляду її на сесії ради і визнати таку процедуру протиправною бездіяльністю і порушенням гарантій прав людини та зобов`язати видати направлення її сину згідно місця проживання встановленого рішенням управління від 30 січня 2024 року та забезпечити її потребу в наданні соціальних послуг з догляду на професійній основі.

Ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 червня 2024 року у справі № 215/3592/24 позовну заяву ОСОБА_1 передано за підсудністю до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.

Ухвалою від 09 квітня 2025 року Дніпропетровський окружний адміністративний суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження в адміністративній справі № 215/3592/24.

16 червня 2025 року Дніпропетровський окружний адміністративний суд постановив ухвалу, якою закрив провадження у справі № 215/3592/24 відповідно до пункту 1 частини першої статті 238 КАС України. Суд керувався тим, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори між суб`єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень. Застосовуючи правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 13 березня 2019 року у справі №820/3713/17, відповідно до якої позивачем у компетенційних спорах є суб`єкт владних повноважень, якщо він вважає, що інший суб`єкт владних повноважень - відповідач своїм рішенням або діями втрутився у його компетенцію або що прийняття такого рішення чи вчинення дій є його прерогативою, Дніпропетровський окружний адміністративний суд виснував, що позивач у цій справі не є суб`єктом владних повноважень, а отже, не наділений адміністративною процесуальною дієздатністю в частині пред`явлення позову щодо визнання наявності чи відсутності компетенції (повноважень) у відповідача. При цьому, суд зауважив про те, що розгляд спору про встановлення наявності компетенції (повноважень) у відповідача з урахуванням його предмету і суб`єктного складу перебуває поза межами не лише юрисдикції адміністративних судів, а й не належить до юрисдикції жодного іншого суду, а тому провадження по справі в частині позовних вимог щодо встановлення наявності компетенції підлягає закриттю.

Ухвала Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 червня 2025 року у справі № 215/3592/24 про закриття провадження у справі не оскаржувалась та набрала законної сили.

У справі, що розглядається, ОСОБА_1 просить суд встановити наявність компетенції (повноважень) депутата голови Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради Кушніра Сергія Івановича депутата голови Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради Кушніра Сергія Івановича при отриманні заяви від 15 травня 2024 року вх. № С-186-П створювати штучні перешкоди для організації роботи Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради з приводу видачі направлення сину і визнати такі перешкоди протиправною бездіяльністю, а таку процедуру протиправною діяльністю та зобов`язати не створювати таких перешкод.

Порівняння цих позовних вимог із вимогами, які заявлялися у справі № 215/3592/24, свідчить про те, що вони стосуються одного і того ж питання - компетенції голови Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради Кушніра Сергія Івановича депутата голови Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради Кушніра Сергія Івановича при отриманні заяви ОСОБА_1 від 15 травня 2024 року вх. № С-186-П.

Те, що у справі № 215/3592/24 ОСОБА_1 посилалась на створення штучних перешкод для розгляду заяви від 15 травня 2024 року вх. № С-186-П на сесії ради, а у справі, що розглядається, на створення штучних перешкод для організації роботи Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради - не змінює того, що в обох цих випадках підстави звернення до суду є тотожними та пов`язані, як зазначає сама позивачка, зі створенням відповідачем штучних перешкод при отриманні заяви від 15 травня 2024 року вх. № С-186-П.

Ураховуючи наведене Суд погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанції про наявність підстав для закриття провадження у справі № 215/3654/25, оскільки є така, що набрала законної сили, ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами другою, третьою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

За змістом частини другої статті 333 КАС України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Враховуючи, що зміст оскаржуваних судових рішень не викликає розумних сумнівів щодо правильного застосування чи тлумачення застосованих норм процесуального права, Суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання касаційної скарги необґрунтованою та відмови у відкритті касаційного провадження.

Керуючись статтями 248, 328, 333 КАС України, Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2025 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 22 січня 2026 року у справі № 215/3654/25 за позовом ОСОБА_1 до депутата голови Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради Кушніра Сергія Івановича про встановлення наявності компетенції.

Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач В. М. Соколов

Судді Л. О. Єресько

О. Р. Радишевська