Справа № 360/2449/25
Суддя: Н.М. Басова
Дата ухвалення: 2026-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

04 березня 2026 рокум. ДніпроСправа № 360/2449/25

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Басова Н.М., розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом Середи Ігоря Євгеновича в інтересах ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду надійшов позов Середи Ігоря Євгеновича в інтересах ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) до Військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач), в якому позивач просить суд:

-зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за належне, але не отримане протягом проходження військової служби речове майно за період проходження військової служби з 01 серпня 1997 року по травень 2014 року включно відповідно до Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за не отримане речове майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.03.2016 № 178 без застосування пропорції часу, що минув з дня виникнення права на отримання цього майна до дати підписання наказу про виключення зі списків особового складу органу Держприкордонслужби за цінами визначеними станом на 01 січня 2025 року.

В обґрунтування позову зазначено, що ОСОБА_1 , колишній військовослужбовець ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ), звільнений у запас Збройних Сил України наказом начальника загону від 15.09.2025 №904 ОС та виключений зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення з 10.10.2025 відповідно до наказу начальника загону від 09.10.2025 № 988 - ОС за підпунктом «г» (через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається частиною дванадцятою цієї статті, якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу) пункту 3 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

На дату виключення зі списків частини його календарна вислуга складає 29 років, 03 місяці, 14 днів.

Після звільнення у запас Збройних Сил України, а саме 07.11.2025, позивач через свого представника, звернувся офіційно із заявою на ім`я начальника загону в якій зазначив, що в зв`язку з невірним нарахуванням грошового забезпечення майстер-сержанту запасу ОСОБА_2 , під час проходження військової служби в ІНФОРМАЦІЯ_2 , та подальшим звільненням в запас Збройних Сил України відповідно до наказу начальника загону від 15.09.2025 №904-ОС, просив здійснити перерахунок та виплату грошового забезпечення з урахуванням раніше виплачених сум, в тому числі здійснити виплату компенсації за не отримане речове майно за період проходження військової служби з 01 серпня 1997 року (початок військової служби за контрактом) по 10 жовтня 2025 року (дата виключення зі списків особового складу частини).

Відповідач, листом від 13.11.2025 №09/С-7369/7476, повідомив представника, що компенсація вартості за не отримане речове майно проведена в повному обсязі. В той же час, наказом начальника НОМЕР_2 прикордонного загону (Військова частина НОМЕР_1 ) від 09 жовтня 2025 року №9878 ОС розмір компенсації за не отримане речове майно, під час проходження військової служби, до виплати не встановлений. У картці грошового забезпечення за 2025 рік, розділ нарахування (2716) компенсація за речове майно підлягає до виплати у жовтні 92 289,17 грн.

23 листопада 2025 року, позивач через свого представника, повторно звернувся до начальника НОМЕР_2 прикордонного загону (Військова частина НОМЕР_1 ) з проханням надати довідку-розрахунок проведеної та виплаченої компенсації за належне, але не отримане під час проходження військової служби, речове майно із зазначенням встановленої вартості майна, а також із конкретизацією за який період було здійснено нарахування та виплата такої компенсації.

Станом на 21 грудня 2025 року відповідач відповіді на повторне звернення не надав.

Позивач та його представник вважають, що виплачена відповідачем сума компенсації за не отримане речове майно, що належала до видачі за період проходження військової служби майстер-сержанту запасу ОСОБА_1 , не охоплює весь період проходження військової служби, а саме період з 01 серпня 1997 року (початок проходження військової служби, що підтверджується записом у військовому квитку) по травень 2014 року включно, такий період відповідачем був залишений поза увагою.

Просили задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 05 січня 2026 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідач через підсистему «Електронний суд» надіслав до суду відзив, в обґрунтування якого зазначено, що у НОМЕР_2 прикордонному загоні позивач служив у періоди з 03.11.2014 по 07.05.2016, з 23.01.2023 по дату звільнення (10.10.2025). Проте позивач вимагає виплатити вказану компенсацію з 01 серпня 1997 року по травень 2014 року, тобто за період, коли він проходив службу в інших військових частинах.

Відповідач зазначив, що позивач не міг пред`являти позов до відповідача про стягнення заборгованості за періоди з 01 серпня 1997 року по травень 2014 року, оскільки такий не вчиняв і не міг вчиняти по відношенню до позивача за спірні періоди жодних дій із нарахування та виплати грошового та іншого забезпечення, оскільки останній проходив в цей час службу у інших військових частинах.

Позивач 09.10.2025 звернувся із заявою до НОМЕР_2 прикордонного загону про виплату йому грошової компенсації за неотримане під час служби речове майно.

Речовою службою загону, на основі арматурної картки позивача №320 та інших облікових документів, підготовлено та видано Довідку №79 про вартість речового майна, що належить до видачі Позивачу.

Згідно вказаної довідки, позивачу визначена сума до виплати - 92289,17 грн.

При цьому, у графі 3 даної довідки визначені «Рік і місяць виникнення права на отримання предметів речового майна».

На підставі вказаних документів по НОМЕР_2 прикордонному загону 09.10.2025 за №990-ОС видано наказ про виплату позивачу грошової компенсації за неотримане речове майно в сумі 92289,17 грн.

Виплата компенсації відбулася 10.10.2025 (платіжна інструкція №4886 від 10.10.2025).

Таким чином, речовою службою обліковане усе майно позивача, яке не було йому видане під час служби.

Позивач не надав жодних документів, інших доказів, та не здійснив обґрунтувань неотримання ним предметів речового майна за інші періоди служби, які не охоплені зазначеною довідкою.

Отже, позивачу за інші періоди речове майно було видане і тому право на грошову компенсацію у нього відсутнє.

Просив відмовити в задоволенні адміністративного позову.

Представником позивача через підсистему «Електронний суд» надіслано відповідь на відзив, в якій виклад аргументи проти доводів відповідача та просив позовну заяву задовольнити.

Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб (стаття 1), який в подальшому був неодноразово продовжений та Указом Президента України від 12 січня 2026 року №40/2026 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 03 лютого 2026 року строком на 90 діб.

Враховуючи дистанційний режим роботи суддів та працівників апарату Луганського окружного адміністративного суду з 02.05.2022, з метою збереження життя і здоров`я та забезпечення безпеки суддів і працівників апарату суду, судом розглянуті матеріали електронної справи.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-77, 90 КАС України, суд дійшов наступного.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Позивач є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_4 від 03.12.2015.

Позивач проходив військову службу з 01 серпня 1997 року по 10 жовтня 2025 року.

Відповідно до витягу з наказу Начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 09.10.2025 № 988-ОС, майстер-сержанта ОСОБА_1 , звільненого з військової служби наказом начальника НОМЕР_2 прикордонного загону № 904-ОС від 15.09.2025, виключено зі списків особового складу та всіх видів грошового забезпечення з 10.10.2025.

09.10.2025 позивач звернувся з заявою до Начальника НОМЕР_2 прикордонного загону, в якій просив суд дати вказівку начальнику речової служби про нарахування йому грошової компенсації за недоотримане під час проходження військової служби в ДПСУ речове майно у відповідності до Наказу МВСУ від 16.05.2024 № 310, виявив власне бажання отримати грошову компенсацію замість належних йому до видачі предметів речового майна, з можливістю розрахунку речовим майном ознайомлений.

07.11.2025 представник позивача звернувся з заявою до Начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ), в якій просив здійснити виплату компенсації за не отримане речове майно за період проходження військової служби з 01 серпня 1997 року (початок військової служби за контрактом) по 10 жовтня 2025 року (дата виключення зі списків особового складу частини).

На заяву від 07 листопада 2025 року Галузевим державним архівом Державної прикордонної служби України надано відповідь №04.4.1/C-365/354 від 10.11.2025, якою останній надсилає на зазначену в запиті електронну адресу скановані копії особистих карток грошового забезпечення за час проходження військової служби у ІНФОРМАЦІЯ_4 (військова частина НОМЕР_1 ) з 2015-2016 роки (підстава: фонд 8; опис 5573; за описом 9, 33; стор. 128, 130), у ІНФОРМАЦІЯ_5 (військова частина НОМЕР_5 ) з 2016-2018 роки (підстава: фонд 43; опис 5875, 5986; за описом 4, 15, 37; стор. 5, 219, 142) та у ІНФОРМАЦІЯ_6 (військова частина НОМЕР_6 ) (підстава: фонд 43; опис 5989, 6069; за описом 10, 1; стор. 91, 222) військовослужбовця ОСОБА_3 .

Також, заяву від 07.11.2025 (вхідний № С-7369 від 10.11.2025 року) в інтересах ОСОБА_3 розглянута у НОМЕР_2 прикордонному загоні та зазначено, зокрема, що компенсація вартості за неотримане речове майно проведена в повному обсязі.

23.11.2025 представник позивача звернувся з заявою до Начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ), в якій просив надати довідку-розрахунок проведеної та виплаченої компенсації за належне але не отримане під час проходження військової служби речове майно із зазначенням встановленої вартості майна, а також із конкретизацією за який період було здійснено нарахування та виплата такої компенсації.

Відповідно до довідки №79 про вартість речового майна, що належить до видачі за період служби ОСОБА_1 , всього 92289,17 грн, з відрахуванням податків 90904,83 грн.

Відповідно до наказу Начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 №990-ОС від 09.10.2025 наказано нарахувати та виплатити грошову компенсацію за неотримане речове майно під час проходження військової служби майстер-сержанту ОСОБА_4 згідно довідки про вартість речового майна, що належить до видачі № 79 у сумі 92289,17 грн.

Відповідно до інформації, зазначеної в платіжній інструкції №4886 (внутрішній номер 453487593) вiд 10 жовтня 2025 року, призначення платежу 90904,83 грн - компенсація речового майна за 10.2025.

10.10.2025 на особистий рахунок позивача надійшла вищевказана виплата в сумі 90854,83 грн.

Спірним є питання щодо виплати відповідачем позивачу грошової компенсації за неотримане речове майно під час проходження військової служби з 01 серпня 1997 року по травень 2014 року.

В матеріалах справи наявні: особисті картки на грошове забезпечення позивача за 2025 рік, за 2024 рік, за 2023 рік ; архівна відомість №1 за період з січня 2025 р. по грудень 2025 р; архівна відомість №1 за період з січня 2024 р. по грудень 2024 р; ОСОБА_5 відомість №1 за період з січня 2023 р. по грудень 2023 р.; ДОВІДКА - ДОВЕДЕННЯ про грошове забезпечення та інші доходи нараховані при звільненні №61 від 10.10.2025; ДОВІДКА про нараховану та виплачену індексацію за 2015-2016 роки; Архівна відомість № 3297 з січня 2015 р. по грудень 2015 р.; Архівна відомість № 3297 з січня 2016 р. по грудень 2016 р; особиста картка грошового забезпечення за 2016 рік; архівна відомість № 47 з січня 2016 р. по грудень 2016 р; особиста картка грошового забезпечення за 2017 рік; архівна відомість № 46 з січня 2017 р. по грудень 2017 р.; Архівна відомість № 38 з січня 2018 р. по грудень 2018 р; особиста картка грошового забезпечення за 2018 рік; архівна відомість № 11 за січень 2018 р.; особиста картка грошового забезпечення за 2019 рік; архівна відомість № з січня 2019 р. по грудень 2019 р.; АРМАТУРНА КАРТКА № 320.

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовані вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

Частиною п`ятою статті 17 Конституції України передбачено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Згідно із частиною другою статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із частиною першою статті 2 Закону України від 25.03.1992 № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі Закон №2232-XII) військовою службою є державна служба особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни. У зв`язку з особливим характером військової служби військовослужбовцям надаються передбачені законом пільги, гарантії та компенсації.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, єдина система їх соціального та правового захисту, гарантії військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулювання відносин у цій галузі визначаються Законом України від 12.12.1991 №2011-ХІІ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі - Закон №2011-ХІІ).

За змістом статті 2 Закону №2011-ХІІ ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України.

Згідно з частиною першою статті 9 Закону №2011-ХІІ держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.

Частиною першою статті 9-1 Закону №2011-ХІІ речове забезпечення військовослужбовців, а також резервістів і військовозобов`язаних, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, здійснюється за нормами і в строки, що визначаються відповідно центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, правоохоронні та розвідувальні органи, Головою Служби безпеки України, начальником Управління державної охорони України, Головою Служби зовнішньої розвідки України, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а порядок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно військовослужбовців, резервістів і військовозобов`язаних, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно з частиною першою статті 14 Закону України від 03.04.2003 № 661-IV «Про Державну прикордонну службу України» (далі - Закон № 661-IV) до особового складу Державної прикордонної служби України входять військовослужбовці та працівники Державної прикордонної служби України.

Відповідно до частини третьої статті 25 Закону №661-IV військовослужбовці Державної прикордонної служби України користуються правовими і соціальними гарантіями відповідно до Закону України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", цього Закону, інших актів законодавства.

Указом Президента України від 29.12.2009 № 1115/2009 затверджено Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України (далі - Положення № 1115/2009), яке визначає порядок проходження громадянами України (далі - громадяни) військової служби в Державній прикордонній службі України (далі - Держприкордонслужба) у мирний час та особливості проходження військової служби в ній в особливий період.

Відповідно до пункту 7 Положення №1115/2009 закінченням проходження громадянином військової служби вважається день, зазначений у наказі про виключення військовослужбовця зі списків особового складу Адміністрації Держприкордонслужби чи її розвідувального органу, регіональних управлінь, органів охорони державного кордону, загонів Морської охорони, навчальних закладів, науково-дослідних установ або органів (підрозділів) забезпечення Держприкордонслужби (далі - органи Держприкордонслужби) у зв`язку з його звільненням з військової служби в запас або у відставку, загибеллю (смертю), визнанням судом безвісно відсутнім або оголошенням померлим.

Згідно з пунктом 293 Положення № 1115/2009 особа, звільнена з військової служби, на день виключення із списків особового складу органу Держприкордонслужби розраховується за всіма видами належного їй на день звільнення матеріального та грошового забезпеченням. У разі спору про розмір сум, належних військовослужбовцю при звільненні, йому в день виключення із списків особового складу виплачується сума, не оспорювана керівництвом органу Держприкордонслужби, у якому проходив службу цей військовослужбовець.

Порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2016 № 178 (далі - Порядок № 178).

Відповідно до пунктів 2, 3 Порядку №178 виплата грошової компенсації здійснюється особам офіцерського, старшинського, сержантського і рядового складу. Дія цього Порядку не поширюється на військовослужбовців строкової військової служби, курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети, кафедри, відділення військової підготовки.

Грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі: звільнення з військової служби; загибелі (смерті) військовослужбовця; переведення військовослужбовця до інших утворених відповідно до законів України військових формувань, Держспецзв`язку, правоохоронних органів спеціального призначення і державних органів спеціального призначення з правоохоронними функціями для подальшого проходження військової служби з виключенням із списків особового складу військової частини.

Відповідно до пункту 4 Порядку №178 грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини, територіального органу, територіального підрозділу, закладу, установи, організації (далі - військова частина), а командирам (начальникам) військової частини - наказу старшого командира (начальника), у якому зазначається розмір грошової компенсації на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, оригінал якої додається до відомості щодо виплати грошової компенсації.

Пунктом 5 Порядку №178 довідка про вартість речового майна, що належить до видачі, видається речовою службою військової частини виходячи із закупівельної вартості такого майна, розрахованої Міноборони, МВС, Головним управлінням Національної гвардії, СБУ, Службою зовнішньої розвідки, Адміністрацією Держприкордонслужби, Адміністрацією Держспецтрансслужби, Адміністрацією Держспецзв`язку, Головним управлінням розвідки Міноборони та Управлінням державної охорони станом на 1 січня поточного року, та оформляється згідно з додатком.

Таким чином, Порядком №178 визначена форма довідки про вартість речового майна, що належить до видачі.

Відповідно до пункту 7 Порядку № 178 виплата грошової компенсації здійснюється в межах бюджетних призначень на закупівлю речового майна, передбачених Міноборони, МВС, Мінінфраструктури, СБУ, Службі зовнішньої розвідки, Адміністрації Держприкордонслужби, Адміністрації Держспецзв`язку, Головному управлінню розвідки Міноборони та Управлінню державної охорони на відповідний рік.

Пунктом 1 підрозділу 1 розділу ІІІ Інструкції про організацію речового забезпечення в Державній прикордонній службі України в мирний час та особливий період, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справі України від 16.05.2024 № 310 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 30.05.2024 за № 797/42142 (далі Інструкція № 310), визначено, що видача речового майна військовослужбовцям, військовозобов`язаним, призваним на навчальні (перевірочні) та спеціальні збори, резервістам, ліцеїстам та працівникам відповідно до встановлених норм забезпечення речовим майном здійснюється після набуття ними права на речове забезпечення.

Право на речове забезпечення набувають:

особи вищого офіцерського складу - в день присвоєння їм військового звання «бригадний генерал» або «коммодор»;

особи офіцерського складу - в день присвоєння їм першого офіцерського звання;

військовослужбовці рядового, сержантського і старшинського складу, прийняті на військову службу за контрактом, призвані на строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, а також резервісти, військовозобов`язані, призвані на навчальні (перевірочні) та спеціальні збори,- у день зарахування до списків особового складу органу Держприкордонслужби;

курсанти - в день зарахування до закладу фахової передвищої військової освіти, вищого військового навчального закладу;

ліцеїсти - в день зарахування до закладу спеціалізованої освіти військового спрямування;

працівники - в день, зазначений у наказі про прийняття працівника на роботу;

військовослужбовці, переведені із Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів - у день прибуття для подальшого проходження військової служби в Держприкордонслужбі.

Наступна видача речового майна проводиться після закінчення строків експлуатації (носіння) раніше виданих предметів.

Абзацом першим пункту 10 підрозділу 1 розділу ІІІ Інструкції № 310 визначено, що предмети речового майна особистого користування, що не належать до інвентарного майна, які видані військовослужбовцям, що проходять військову службу за контрактом, кадрову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом із числа резервістів в особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, курсантам після закінчення термінів їх експлуатації (носіння), поверненню не підлягають.

Військовослужбовцям, які проходять військову службу за контрактом, кадрову військову службу, за їх бажанням, дозволяється замість одних предметів речового майна видавати інші, вартість яких не перевищує вартості предметів, що замінюються, із внесенням відповідних даних до роздавальної/здавальної відомості, підтверджених підписами цих військовослужбовців.

Відповідно до пункту 14 підрозділу 1 розділу ІІІ Інструкції № 310 у разі звільнення з військової служби, загибелі (смерті) військовослужбовця, переведення до інших утворених відповідно до законів України військових формувань, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, правоохоронних органів спеціального призначення і державних органів спеціального призначення з правоохоронними функціями для подальшого проходження військової служби з виключенням із списків особового складу військової частини, такому військовослужбовцю (членам сім`ї та утриманцям загиблого (померлого) військовослужбовця), виплачується грошова компенсація вартості за неотримане речове майно відповідно до Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 березня 2016 року № 178.

Військовослужбовці, які звільняються з військової служби в запас або відставку з правом носіння військової форми одягу, за їх бажанням можуть отримати речове майно, неотримане під час проходження служби.

Відповідно до пункту 12 підрозділу 3 розділу VI Інструкції № 310 для виплати грошової компенсації вартості неотриманого речового майна речовою службою органу Держприкордонслужби видається довідка про вартість речового майна, що належить до видачі, яка оформляється згідно з Порядком виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16 березня 2016 року № 178, та складається у трьох примірниках. Перший примірник довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, залишається в речовій службі, другий передається до бухгалтерської служби, третій - особі, що звільняється, або одному із членів сім`ї чи утриманців загиблого (померлого).

З наведених вище положень слідує, що у разі звільнення військовослужбовця з військової служби у нього виникає право на грошову компенсацію вартості неотриманого речового майна, яке реалізується шляхом подання військовослужбовцем рапорту за місцем військової служби, складанням речовою службою військової частини довідки про вартість речового майна та виданням наказу, в якому зазначається розмір грошової компенсації на підставі такої довідки. При цьому, розрахунок грошової компенсації здійснюється виходячи з закупівельної вартості майна станом на 01 січня поточного року.

У разі подання відповідного рапорту військовослужбовцем під час проходження служби, за військовою частиною виникає обов`язок виплатити військовослужбовцю грошову компенсацію вартості неотриманого речового майна на день виключення зі списків особового складу військової частини.

Як вже зазначив суд раніше, позивач 09.10.2025 звернувся із заявою до НОМЕР_2 прикордонного загону про виплату йому грошової компенсації за неотримане під час служби речове майно.

Період військової служби позивача становить з 01 серпня 1997 року по 10 жовтня 2025 року.

Речовою службою загону, на основі арматурної картки Позивача №320 та інших облікових документів, підготовлено та видано Довідку №79 про вартість речового майна, що належить до видачі Позивачу. Період служби увійшов з червня 2014 року по день виключення з військової служби.

Згідно вказаної довідки, позивачу визначена сума до виплати - 92289,17 грн та в подальшому 10.10.2025 на особистий рахунок позивача надійшла вищевказана виплата в сумі 90854,83 грн з утриманням податків та зборів.

Спірним питанням є не отримане протягом проходження військової служби речове майно за період проходження військової служби з 01 серпня 1997 року по травень 2014 року включно.

При цьому, у відзиві відповідач зазначив, що позивач не надав жодних документів, інших доказів, та не здійснив обґрунтувань неотримання ним предметів речового майна за інші періоди служби, які не охоплені зазначеною довідкою, а також те, що у спірний період позивач проходив службу в інших військових частинах, а тому відповідач не може компенсувати йому за цей період грошову компенсацію.

Між тим, з такими доводами відповідача суд не погоджується з огляду на те, що з аналізу пунктів 3,4 Порядку №178 слідує , що компенсація за не отримане під час служби речове майно не є складовою грошового забезпечення військовослужбовців, а є компенсаторною складовою витрачених особою власних коштів на придбання предметів речового майна. Така грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі звільнення з військової служби. Виплату здійснює військова частина саме за місцем військової служби, з якої звільняється військовослужбовець, за його заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини.

Відповідно до пункту 3 розділу ІІ Інструкції №310 у разі вибуття військовослужбовця з органу Держприкордонслужби з виключенням із списків органу Держприкордонслужби йому видається атестат на предмети речового майна (додаток 2), який оформляється відповідно до вимог, викладених у пункті 7 глави 3 розділу VI цієї Інструкції.

Підставою для зарахування на речове забезпечення військовослужбовця за новим місцем проходження військової служби є атестат на предмети речового майна та наказ начальника органу Держприкордонслужби про зарахування цього військовослужбовця до списків особового складу органу Держприкордонслужби.

Для обліку речового майна, що знаходиться в особистому користуванні особи,

яка вибуває з органу Держприкордонслужби з виключенням із списків, оформлюється атестат на предмети речового майна.

Атестат на предмети речового майна виписується у двох примірниках на підставі відомостей арматурної картки. В атестаті на предмети речового майна

зазначається категорія військовослужбовця та група забезпечення речовим майном, а також відображається забезпеченість речовим майном.

Таким чином, при переміщенні до Військової частини НОМЕР_1 у листопаді 2014 року позивачем було надано відповідачу речовий атестат, в якому відображались отримані предмети речового майна за період проходження ним

військової служби в іншому органі ДПСУ (в даному випадку військової частини НОМЕР_7 ІНФОРМАЦІЯ_7 ).

В іншому випадку, при не наданні речового атестату, військовослужбовця не зарахували би на речове забезпечення.

Суд зазначає, що відсутність речового атестату за спірний період у відповідача не може вважатись належною підставою для відмови у виплаті компенсації. Позивач не наділений повноваженням вести облік отриманого ним речового майна під час проходження військової служби, в той же час такий обов`язок покладено на відповідача.

За таких обставин суд дійшов висновку, що відповідач допустив протиправну бездіяльність, чим порушив права позивача на отримання гарантованих державою компенсаційних виплат.

Відновленням прав позивача є зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу грошову компенсацію за належне, але не отримане протягом проходження військової служби речове майно за період проходження військової служби з 01 серпня 1997 року по травень 2014 року включно відповідно до Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за не отримане речове майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.03.2016 № 178 без застосування пропорції часу, що минув з дня виникнення права на отримання цього майна до дати підписання наказу про виключення зі списків особового складу органу Держприкордонслужби за цінами визначеними станом на 01 січня 2025 року.

Саме такий спосіб захисту порушеного права позивача є належним та ефективним та відповідає правовідносинам, що виникли наразі між сторонами, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про задоволення позову зі словесним корегуванням способу захисту порушених прав позивача.

За практикою Європейського суду з прав людини пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (див. «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09.12.1994, Серія A, № 303-A, параграф 29). Водночас, відповідь суду повинна бути достатньо детальною для відповіді на основні (суттєві) аргументи сторін.

З урахуванням зазначеного суд не надає оцінку іншим доводам сторін, оскільки вони не мають суттєвого впливу на рішення суду за результатами вирішення цього спору.

Таким чином, виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити.

Питання про розподіл судових витрат по сплаті судовим збором судом не вирішується, оскільки позивач згідно з пунктом 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільнений.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 9, 77, 90, 139, 241-246, 255, 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Середи Ігоря Євгеновича в інтересах ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_8 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 ) про зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації вартості за неотримане речове майно під час проходження військової служби за період з 01 серпня 1997 року по травень 2014 року включно.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 грошової компенсації за належне, але не отримане протягом проходження військової служби речове майно за період проходження військової служби з 01 серпня 1997 року по травень 2014 року включно відповідно до Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за не отримане речове майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.03.2016 № 178 без застосування пропорції часу, що минув з дня виникнення права на отримання цього майна до дати підписання наказу про виключення зі списків особового складу органу Держприкордонслужби за цінами визначеними станом на 01 січня 2025 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.М. Басова