Справа № 520/11497/25
Суддя: Мороко А.С.
Дата ухвалення: 2026-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

05 березня 2026 року № 520/11497/25

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Мороко А.С., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма "Лан" (вул. Центральна, буд. 1, с. Мечебилове, Барвінківський район, Харківська область, 64712, ) до Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Григорія Сковороди, буд. 46, м. Харків, Харківська обл., Харківський р-н, 61057, ) визнання протиправним та скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю Агрофірма "Лан" звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Державної податкової служби у Харківській області, 61057, місто Харків, вулиця Григорія Сковороди, 46, , оформлене листом №11555/6/20-40-04-13-06 від 12.03.2025, яким анульовано реєстрацію Товариства з обмеженою відповідальністю АГРОФІРМИ «ЛАН», , як платника єдиного податку четвертої групи та не підтверджений статус Товариства з обмеженою відповідальністю АГРОФІРМИ «ЛАН», , як платника єдиного податку на 2025 рік;

- зобов`язати Головне управління Державної податкової служби у Харківській області, 61057, місто Харків, вулиця Григорія Сковороди, 46, , підтвердити Товариству з обмеженою відповідальністю АГРОФІРМІ «ЛАН», 64712, Харківська область, Ізюмський район, с. Мечебилове, вулиця Центральна, 1, , статус платника єдиного податку четвертої групи на 2025 рік;

- зобов`язати Головне управління Державної податкової служби у Харківській області, 61057, місто Харків, вулиця Григорія Сковороди, 46, , відновити реєстрацію в Реєстрі платників єдиного податку Товариства з обмеженою відповідальністю АГРОФІРМИ «ЛАН», 64712, Харківська область, Ізюмський район, с. Мечебилове, вулиця Центральна, 1, , як платника єдиного податку четвертої групи з 01.01.2025, про що надати відповідну довідку.

В обґрунтування позову зазначено, що рішення Головного управління ДПС у Харківській області, оформлене листом №11555/6/20-40-04-13-06 від 12.03.2025, яким анульовано реєстрацію позивача як платника єдиного податку четвертої групи та не підтверджений його статус, як платника єдиного податку на 2025 рік, є протиправним та таким, що порушує його права. Вказує, що протягом 20.02.2025 - 26.02.2025 здійснив подання (дійсно, частково несвоєчасне) податкових декларацій (звітної та загальної, а також розрахунку частки сільгосптоваровиробництва) з усіма додатками, а 05.03.2025 - подання уточнених податкових декларацій (звітної та загальної) з усіма додатками, які були прийняті Державною податковою службою України без зауважень, відповідно факт саме неподання позивачем встановленої податкової звітності відсутній. Однак, відповідач всупереч чинному законодавству ототожнив «несвоєчасне подання податкової декларації» з «неподанням податкової декларації», в результаті чого прийняв необґрунтоване та безпідставне рішення, викладене ним в листі №11555/6/20-40-04-13-06 віл 12.03.2025, при цьому прийняв таке рішення без проведення жодної перевірки (камеральної, документальної, тощо).

Ухвалою суду відкрито спрощене провадження по справі та запропоновано відповідачу надати відзив на позов.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження надіслана відповідачу через систему "Електронний суд" та надійшла в електронний кабінет користувача, що підтверджується електронною роздруківкою.

Представником відповідача надіслано до суду відзив на позов, в якому він заперечував проти задоволення позовних вимог, зазначивши із посиланням на положення пп. 298.8.1 п.298.8 ст. 298 та ч.5 п. 299.10 ст. 299 Податкового кодексу України, що відповідно до інформації наявної в інформаційних системах ДПС України, ТОВ Агрофірма "Лан" не надано розрахунок частки сільськогосподарського товаровиробництва (юридичні особи) та загальну податкову декларацію з податку на 2025 рік контролюючому органу за своїм місцезнаходженням у терміни визначені п. п. 298.8.1 п. 298. 8 ст. 298 Податкового кодексу України. З огляду на викладене товариству було не підтверджено статус платника єдиного податку четвертої групи на 2025 рік, про що підприємство повідомлено рішенням у формі листа від 12.03.2025 № 11555/06/20-40-04-13-06. Правомірність вказаного рішення Головного управління ДПС узгоджується з висновками Верховного Суду, що викладена у постанові від 17.04.2025 у справі № 520/17030/23.

Також представником позивача було подано до суду відповідь на відзив, в якій зазначено, що станом на 26.02.2025 року позивачем подано, а відповідачем прийнято звітну податкову декларацію, розрахунок частки сільськогосподарського товаровиробництва та загальну податкову декларацію, а відтак у відповідача немає жодних підстав та доказів стверджувати, нібито позивач взагалі не подав вказані документи, зокрема загальну податкову декларацію та розрахунок частки сільськогосподарського товаровиробництва. Відповідач у поданому до суду відзиві на позов всупереч чинному законодавству ототожнив «несвоєчасне подання податкової декларації» з «неподанням податкової декларації». При цьому, відповідач помилково посилається на відсутність порушення оскаржуваним рішенням прав та законних інтересів позивача, проте останнє негативно впливає як на позивача, так і на здійснення останнім господарської діяльності. Крім того, посилання на правові висновки у справі №520/17030/23 є необґрунтованим, оскільки судове рішення Верховного Суду у вказаній справі не є релевантним до відносин, які виникли у цій справі.

Положеннями ч.1 ст.257 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

Згідно ч.2 ст.257 Кодексу адміністративного судочинства України: за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду.

Дослідивши наявні матеріали справи, суд зазначає наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю Агрофірма "Лан" є виробником сільськогосподарської продукції (рослинництво i тваринництво) та тривалий час має статус платника єдиного податку четвертої групи (а до нього - колишній фіксований сільгоспподаток).

Під час розгляду справи судом встановлено доводи представника позивача стосовно того, що на виконання приписів п.п. 298.8.1 п. 298.8 ст. 298 Податкового кодексу України позивачем через електронний кабінет платника податків подано:

- 20 лютого 2025 року - податкову декларацію (з відміткою «Звітна») з єдиного податку на 2025 рік, Додаток №1 «Відомості про наявність земельних ділянок», Додаток №3 «Розрахунок мінімального податкового зобов`язання на 2025 рік». Вказані документи прийняті контролюючим органом без зауважень, про що позивачеві надійшла квитанція №2 від 20.02.2025 про прийняття пакету документів Державною податковою службою;

- 24 лютого 2025 року - Розрахунок (Звітний) частки сільськогосподарською товаровиробництва за 2024 рік. Цей розрахунок був прийнятий контролюючим органом без зауважень, про що позивачеві надійшла квитанція №2 від 24.02.2025 про прийняття пакету документів Державною податковою службою;

- 26 лютого 2025 року - податкову декларацію (з відміткою - Загальна/Звітна) з єдиного податку на 2025 рік, Додаток №1 «Відомості про наявність земельних ділянок», Додаток №3 «Розрахунок мінімального податкового зобов`язання на 2025 рік». Вказані документи прийняті контролюючим органом без зауважень, про що позивачеві надійшла квитанція №2 від 26.02.2025 про прийняття пакету документів Державною податковою службою;

- 05 березня 2025 року - податкову декларацію (з відміткою Уточнююча загальна/ Уточнююча) з єдиного податку на 2025 рік, Додаток №1 «Відомості про наявність земельних ділянок», Додаток №3 «Розрахунок мінімального податкового зобов`язання на 2025 рік». Вказані документи прийняті контролюючим органом без зауважень, про що позивачеві надійшла квитанція №2 від 05.03.2025 про прийняття пакету документів Державною податковою службою;

- 05 березня 2025 року - податкову декларацію (з відміткою - Уточнююча) з єдиного податку на 2025 рік, Додаток №1 «Відомості про наявність земельних ділянок», Додаток №3 «Розрахунок мінімального податкового зобов`язання на 2025 рік». Вказані документи прийняті контролюючим органом без зауважень, про що позивачеві надійшла квитанція №2 від 05.03.2025 про прийняття пакету документів Державною податковою службою.

Відтак, представником позивача наголошено, що позивач на виконання свого обов`язку та з метою підтвердження на 2025 рік свого статусу як платника єдиного податку надіслав до Державно податкової служби України:

- звітну податкову декларацію з єдиного податку з додатками - прийнята ДПС 20.02.2025;

- розрахунок частки сільськогосподарського товаровиробництва - прийнята ДПС 24.02.2025;

- загальну податкову декларацію з єдиного податку з додатками - прийнята ДПС 26.02.2025;

- загальну податкову декларацію уточнюючу з додатками - прийнята ДПС 05.03.2025;

- звітну податкову декларацію уточнюючу з додатками - прийнята ДПС 05.03.2025.

При цьому представником позивача вказано, що усі подані декларації та додатки прийняті контролюючим органом, про що щодо кожної декларації надійшла відповідна квитанція №2 про прийняття документів органами Державної податкової служби України.

Судовим розглядом справи встановлено, що 19.03.2025 року Товариством з обмеженою відповідальністю Агрофірмою «Лан» отримано поштове відправлення, яке містило лист №11555/6/20-40-04-13-06 від 12.03.2025 Головного управління ДПС у Харківській області.

Вказаним листом №11555/6/20-40-04-13-06 від 12.03.2025 відповідач повідомив позивача про те, що відповідно до частини 5 пункту 299.10 статті 299 Податкового кодексу України однією з підстав для анулювання реєстрації платника єдиного податку четвертої групи є неподання повного пакету податкової звітності з обов`язковими додатками, передбаченої підпунктом 295.9.1 пункту 295.9 статті 295 та підпунктом 298.8.1 пункту 298.8 статті 298 Податкового кодексу України. Також вказано, що відповідно до інформації наявної в інформаційних системах ДПС України, ТОВ АГРОФІРМА «ЛАН» не надано розрахунок частки сільськогосподарського товаровиробництва (юридичної особи) та загальну податкову декларацію з податку на 2025 рік контролюючому органу за своїм місцезнаходженням у терміни, визначені п.п. 298.8.1 п. 298.8 ст. 298 Податкового кодексу України. На підставі викладеного повідомлено, що товариству не підтверджено статус платника єдиного податку на 2025 рік, а поданій товариством звітності для підтвердження статусу платника єдиного податку на 2025 рік буде присвоєна ознака «історія подання».

Представником позивача у позовній заяві вказано, що відповідач листом №11555/6/20-40-04-13-06 від 12.03.2025 повідомив позивача про прийняття рішення про анулювання статусу ТОВ АГРОФІРМИ «ЛАН» як платника єдиного податку четвертої групи та про непідтвердження статусу ТОВ АГРОФІРМИ «ЛАН» як платника єдиного податку четвертої групи на 2025 рік. Вважаючи зазначене рішення контролюючого органу протиправним, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Надаючи оцінку заявленим позовним вимогам, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 92 Конституції України визначено, що виключно законами України встановлюється, зокрема система оподаткування, податки і збори.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства визначає Податковий кодекс України.

Відповідно до п. 291.2 ст. 291 Податкового кодексу України спрощена система оподаткування, обліку та звітності особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.

Згідно із положеннями п. 291.3 ст. 291 Податкового кодексу України юридична особа чи фізична особа підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.

За приписами пп. 4 п. 291.4 ст. 291 Податкового кодексу України суб`єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, поділяються на такі групи платників єдиного податку, зокрема, четверта група сільськогосподарські товаровиробники юридичні особи незалежно від організаційно-правової форми, у яких частка сільськогосподарського товаровиробництва за попередній податковий (звітний) рік дорівнює або перевищує 75 відсотків.

Згідно із пунктами 299.1 та 299.2 ст. 299 Податкового кодексу України, реєстрація суб`єкта господарювання як платника єдиного податку здійснюється шляхом внесення відповідних записів до реєстру платників єдиного податку.

Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, веде реєстр платників єдиного податку, в якому міститься інформація про осіб, зареєстрованих платниками єдиного податку.

Порядок обрання або переходу на спрощену систему оподаткування, або відмови від спрощеної системи оподаткування встановлюється ст. 298 Податкового кодексу України, пунктом 298.8 якої передбачено, що порядок обрання або переходу на спрощену систему оподаткування платниками єдиного податку четвертої групи здійснюється відповідно до підпунктів 298.8.1-298.8.4 цієї статті.

Щорічне підтвердження статусу платника єдиного податку, умови та порядок такого підтвердження встановлено правилами підпункту 298.8.1 пункту 298.8 статті 298 Податкового кодексу України.

Відповідно до пп. 298.8.1 п. 298.8 ст. 298 Податкового кодексу України сільськогосподарські товаровиробники для переходу на спрощену систему оподаткування або щорічного підтвердження статусу платника єдиного податку подають до 20 лютого поточного року:

- загальну податкову декларацію з податку на поточний рік щодо всієї площі земельних ділянок, з яких справляється податок (сільськогосподарських угідь (ріллі, сіножатей, пасовищ, багаторічних насаджень), та/або земель водного фонду внутрішніх водойм (озер, ставків та водосховищ), - контролюючому органу за своїм місцезнаходженням (місцем перебування на податковому обліку);

- звітну податкову декларацію з податку на поточний рік окремо щодо кожної земельної ділянки - контролюючому органу за місцем розташування такої земельної ділянки (юридичні особи);

- розрахунок частки сільськогосподарського товаровиробництва (юридичні особи) - контролюючим органам за своїм місцезнаходженням та/або за місцем розташування земельних ділянок за формою, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної аграрної політики, за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику;

- відомості (довідку) про наявність земельних ділянок - контролюючим органам за своїм місцезнаходженням та/або за місцем розташування земельних ділянок. У відомостях (довідці) про наявність земельних ділянок зазначаються дані про кожний документ, що встановлює право власності та/або користування земельними ділянками, у тому числі про кожний договір оренди земельної частки (паю).

Згідно із пп. 295.9.1 п. 295.9 ст. 295 Податкового кодексу України платники єдиного податку 4 групи самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням платника податку та місцем розташування земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 299.1 ст. 299 Податкового кодексу України реєстрація суб`єкта господарювання як платника єдиного податку здійснюється шляхом внесення відповідних записів до реєстру платників єдиного податку.

Положеннями п. 299.10 ст. 299 Податкового кодексу України передбачено, що реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у разі: 1) подання платником податку заяви щодо відмови від застосування спрощеної системи оподаткування у зв`язку з переходом на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, - в останній день календарного кварталу, в якому подано таку заяву; 2) припинення юридичної особи (крім перетворення) або припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем відповідно до закону - в день отримання відповідним контролюючим органом від державного реєстратора повідомлення про проведення державної реєстрації такого припинення, а в разі смерті фізичної особи - підприємця - з дати смерті такої фізичної особи; 3) у випадках, визначених підпунктом 298.2.3 пункту 298.2 та підпунктом 298.8.6 пункту 298.8 статті 298 цього Кодексу; 4) якщо у податковому (звітному) році частка сільськогосподарського товаровиробництва юридичної особи платника єдиного податку четвертої групи становить менш як 75 відсотків; 5) якщо платником єдиного податку четвертої групи не подано податкову звітність, передбачену підпунктом 295.9.1 пункту 295.9 статті 295 та підпунктом 298.8.1 пункту 298.8 статті 298 цього Кодексу; 6) набуття платником податку статусу резидента Дія Сіті - в останній день календарного кварталу, в якому платник податку набув статус резидента Дія Сіті; 7) втрати платником єдиного податку третьої групи статусу електронного резидента (е-резидента); 8) наявність щодо платника податку та/або його засновників (учасників), кінцевих бенефіціарних власників рішення про застосування спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій), прийнятого у порядку, встановленому Законом України "Про санкції": щодо платників першої і другої груп - в останній день місяця, у якому прийнято таке рішення; щодо платників третьої і четвертої груп - в останній день кварталу, у якому прийнято таке рішення.

З аналізу викладених вище норм слід дійти висновку про те, що законодавцем чітко розмежовані поняття переходу на спрощену систему оподаткування та щорічного підтвердження статусу платника єдиного податку. Водночас, підставою набуття сільськогосподарським підприємством статусу платника єдиного податку є наявність частки сільськогосподарського товаровиробництва за попередній податковий (звітний) період, що дорівнює або перевищує 75 %. В той же час, однією з підстав анулювання реєстрації платником єдиного податку шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу є неподання таким платником податкової звітності, передбаченої підпунктом 295.9.1 пункту 295.9 статті 295 Податкового кодексу України.

Водночас, норми Податкового кодексу України передбачають підстави для анулювання реєстрації платника єдиного податку або підстави, за існування яких платник не може бути платником єдиного податку 4 групи, але не містять положень, відповідно до яких платник, який до 20 лютого не подав звітність, зазначену у пп. 298.8.1 п. 298.8 ст. 298 Податкового кодексу України, не може бути, або втрачає статус платника єдиного податку 4 групи.

Аналогічного висновку дійшов і Верховний Суд у постановах від 24.01.2019 у справі № 814/1394/15 та від 08 грудня 2021 року у справі № 580/2725/19.

В той же час, наслідки неподання або несвоєчасного подання податкової звітності або невиконання вимог щодо внесення змін до податкової звітності визначені статтею 120 Податкового кодексу України та тягнуть за собою накладення штрафу у визначених Законом розмірах.

Під час розгляду справи судом встановлено доводи представника позивача стосовно того, що товариство тривалий час має статус платника єдиного податку четвертої групи. Зазначені обставини представником відповідача не заперечувались та не оспорювались.

Відтак, позивач станом на лютий 2025 р. (період подання документів для підтвердження статусу платника єдиного податку 4 групи) мав статус платника єдиного податку четвертої групи, а отже останній, звертаючись у лютому 2025 року із переліком документів до податкового органу, не вчиняв дій, спрямованих на перехід на спрощену систему оподаткування, а натомість здійснював щорічне підтвердження статусу платника єдиного податку.

Як встановлено судом, для підтвердження статусу платника єдиного податку четвертої групи на 2025 рік позивачем до контролюючого органу 20.02.2025, 24.02.2025, 26.02.2025 та 05.03.2025 року засобами електронного зв`язку подано звітну податкову декларацію з єдиного податку з додатками, розрахунок частки сільськогосподарського товаровиробництва, загальну податкову декларацію з єдиного податку з додатками, загальну податкову декларацію уточнюючу з додатками, звітну податкову декларацію уточнюючу з додатками.

Водночас, вважаючи, що позивачем у складі документів для підтвердження статусу платника єдиного податку четвертої групи на 2025 рік не подано розрахунок частки сільськогосподарського товаровиробництва (юридичні особи) та загальну податкову декларацію з податку на 2025 рік контролюючому органу за своїм місцезнаходженням, відповідач не підтвердив підприємству статус платника єдиного податку четвертої групи на 2025 рік, про що повідомив позивача листом від 12.03.2025 року № 11555/6/20-40-04-13-06.

Надаючи оцінку вказаному, суд зазначає, що позивачем вказані звітні документи було подано до контролюючого органу з пропуском строку, визначеного пп.298.8.1 п.298.8 ст.298 Податкового кодексу України.

Несвоєчасність подання зазначених звітних документів сторонами не заперечується.

Отже, суд доходить висновку, що в рамках спірних правовідносин має місце саме несвоєчасне подання ТОВ Агрофірма «Лан» передбаченої законодавством податкової звітності для підтвердження статусу платника єдиного податку на 2025 рік в повному обсязі, а не подання такої декларації взагалі, а тому не виникли і передумови для застосування до позивача наслідків, передбачених приписами ст.299 Податкового кодексу України.

Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної у постановах від 24.01.2019 у справі № 814/1394/15 та від 10.12.2019 № 806/499/16, податковим законодавством не передбачено пропуск встановленого пп. 298.8.1 п.298.8 ст. 298 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) строку подання пакету документів для підтвердження статусу платника єдиного податку у якості підстави для непідтвердження такого статусу у відповідному періоді та виключення з реєстру платників.

Відтак, суд вважає необґрунтованими посилання контролюючого органу на неподання розрахунку частки сільськогосподарського товаровиробництва (юридичні особи) та загальної податкової декларації з податку на 2025 рік контролюючому органу за своїм місцезнаходженням у строк, встановлений Податкового кодексу України, як на підставу для відмови в підтверджені статусу платника єдиного податку, з огляду на обставини того, що положеннями Податкового кодексу України у такому випадку встановлено повноваження контролюючого органу щодо прийняття рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку шляхом виключення з реєстру платників цього податку, а не підтвердження чи відмови у підтвердженні статусу такого платника.

Натомість, направлений на адресу позивача лист від 12.03.2025 року № 11555/6/20-40-04-13-06 не містить в собі інформації про прийняття відповідачем стосовно позивача рішення про анулювання реєстрації шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку податковим органом. Доказів прийняття такого рішення також під час розгляду справи не було надано і відповідачем.

У свою чергу, відповідачем не встановлено саме неподання позивачем у повному обсязі необхідних для щорічного підтвердження статусу платника єдиного податку четвертої групи на 2025 рік документів або наявність у них неточностей.

Однак, як свідчить зміст листа від 12.03.2025 року № 11555/6/20-40-04-13-06 поданій позивачем звітності для підтвердження статусу платника єдиного податку на 2025 рік буде присвоєна ознака «Історія подання».

Суд вважає за необхідне вказати, що правила ведення в податкових органах оперативного обліку податків, зборів, платежів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) визначено Порядком № 5.

Відповідно до п.4 підрозділу 4 Наказу № 5, якщо після подання Документа звітності платник подає до граничного строку подання новий Документ звітності із виправленими показниками, поданий раніше Документ звітності стає недіючим та отримує ознаку стану обробки «Історія подання».

Документи звітності зі статусом «Повністю введено», які набули ознаки стану обробки «Вважається неподаним», «Історія подання», «Видалений», після настання граничного строку сплати грошового зобов`язання за такими Документами звітності, автоматично обробляються ІКС ДПС в частині виключення з обліку раніше рознесених до ІКП сум грошових зобов`язань. Вказане виключення проводиться датою отримання такої ознаки стану обробки та з використанням відповідних первинних показників оперативного обліку.

Крім того, ознаку стану обробки «Історія подання» отримують Документи звітності, щодо яких за рішенням суду або підрозділів податкового органу вищого рівня, відповідальних за адміністрування платежів, у підсистемі, що забезпечує обробку податкової звітності та платежів, передбачено скасування реєстрації (ідентифікацію недіючими).

Однак, жоден із наведених випадків, який дозволяв би контролюючому органу присвоїти звітності позивача статус «Історія подання» не мав місця у спірних правовідносинах, оскільки позивач після спливу граничного строку подав розрахунок частки сільськогосподарського товаровиробництва та загальну податкову декларацію з єдиного податку з додатками. При цьому, уточненої виправленої звітності позивачем станом на 20.02.2025 року позивачем не подавалось, рішень суду або підрозділів податкового органу вищого рівня щодо скасування реєстрації звітності позивача не було, що свідчить про відсутність підстав для встановлення звітності позивача статусу «Історія подання».

Крім того, відповідач не наділений повноваженнями не визнавати звітність, у зв`язку з пропущенням платником податку строку на її подачу, встановленого пп.298.8.1 п.298.8 ст.298 Податкового кодексу України.

В той же час, суд враховує, що обставини невідповідності позивача вимогам пп. 4 п. 291.4 ст. 291 Податкового кодексу України можуть бути встановлені лише за наслідками виїзної документальної перевірки.

Суд зазначає, що відповідно до п. 299.11 ст. 299 Податкового кодексу України у разі виявлення контролюючим органом під час проведення виїзних документальних перевірок платника єдиного податку четвертої групи невідповідності останнього вимогам пп. 4 п.291.4 та п.291.5-1 ст.291 цього Кодексу у податковому (звітному) році або у попередніх періодах, такому платнику за такі періоди нараховуються податки та збори, від сплати яких він звільнявся як платник єдиного податку четвертої групи, та штрафні (фінансові) санкції (штрафи), передбачені главою 11 розділу II цього Кодексу.

Такий платник податку зобов`язаний перейти до сплати податків за загальною системою оподаткування, починаючи з наступного місяця після місяця, у якому встановлено таке порушення.

З аналізу викладених вище норм слід дійти висновку про те, що реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у встановлених законом випадках. Таким чином, способом реалізації владних управлінських функцій у разі встановлення обставин під час проведення документальної перевірки, за яких платник податків не може перебувати на спрощеній системі оподаткування (бути платником єдиного податку), є прийняття рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку шляхом виключення з реєстру платників цього податку.

Водночас, прийняття контролюючим органом рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку четвертої групи шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку можливе лише на підставі проведеної виїзної документальної перевірки такого платника податку та встановлених в ході останньої порушень, які свідчать про неможливість перебування платника податків на спрощеній системі оподаткування за критеріями, визначеними у пп. 4 п.291.4 ст.291 Податкового кодексу України.

Враховуючи викладене вище, суд доходить висновку про те, що документи, необхідні для щорічного підтвердження статусу платника єдиного податку четвертої групи згідно із пп.298.8.1 п.298.8 ст.298 Податкового кодексу України позивачем були подані до контролюючого органу, хоча і з запізненням, та прийняті контролюючим органом, що підтверджується квитанціями.

Доводи та посилання представника відповідача на неподання позивачем звітності в повному обсязі саме 20.02.2025, як на підставу для відмови у підтверджені статусу платника єдиного податку суд вважає необґрунтованими, з огляду на обставини того, що положеннями Податкового кодексу України у такому випадку встановлено повноваження контролюючого органу щодо прийняття рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку шляхом виключення з реєстру платників цього податку, а не підтвердження чи відмови у підтвердженні статусу такого платника.

При цьому суд зазначає, що лист від 12.03.2025 року № 11555/6/20-40-04-13-06 Головного управління ДПС у Харківській області не є рішенням контролюючого органу про анулювання реєстрації платника єдиного податку, оскільки не містить висновку відповідача про таке анулювання. Водночас, доказів прийняття контролюючим органом відносно позивача такого рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку до суду під час розгляду справи надано не було.

Також суд вважає необґрунтованими та помилковим посилання представника відповідача на висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 17.04.2025 у справі № 520/17030/23 з огляду на неподібність взаємовідносин досліджених Верховним Судом у вказаній справі та досліджуваних судом у цій справі. А саме, в межах розгляду справи № 520/17030/23 наданий контролюючим органом лист містив висновки із відповідними обґрунтуваннями щодо анулювання реєстрації платника єдиного податку, що не є подібним до обставин цієї справи. Крім того, у справі № 520/17030/23 платником податку до контролюючого органу взагалі не було подано звітності, а саме загальної податкової декларації платника єдиного податку четвертої групи за 2023 рік. Натомість, у рамках розгляду цієї справи позивачем до контролюючого органу подавався весь необхідний перелік документів, хоча і з запізненням.

Таким чином, враховуючи викладене вище, суд доходить висновку про те, що відповідачем як суб`єктом владних повноважень не доведено правомірності власної правової позиції.

Інші доводи та заперечення сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують.

За таких обставин суд доходить висновку про наявність підстав для визнання протиправним та скасування рішення Головного управління ДПС у Харківській області, оформленого листом №11555/6/20-40-04-13-06 від 12.03.2025, яким не підтверджений статус Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірми «Лан», як платника єдиного податку на 2025 рік, як такого, що має безпосередній вплив на стан суб`єктивних прав та обов`язків особи, відносно якої його складено та порушує її права.

При цьому, належним способом захисту порушених прав позивача є зобов`язання Головного управління ДПС у Харківській області (61057, місто Харків, вулиця Григорія Сковороди, 46, ) підтвердити Товариству з обмеженою відповідальністю Агрофірми «Лан» (вул. Центральна, 1, с. Мечебилове, Ізюмський р-н, Харківська обл., 64712, ) статус платника єдиного податку четвертої групи на 2025 рік та відновити реєстрацію в Реєстрі платників єдиного податку, як платника єдиного податку четвертої групи з 01.01.2025, про що надати відповідну довідку.

Відповідно до положень ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо скарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частин 1 та 3 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

З урахуванням встановлених обставин, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до положень ст.139 КАС України.

При зверненні до суду позивач сплатив судовий збір у сумі 9 084 грн, як за три вимоги немайнового характеру.

Позов у цій справі містив 1 вимогу немайнового характеру (про скасування рішення Головного управління ДПС у Харківській області, оформлене листом №11555/6/20-40-04-13-06 від 12.03.2025, яким не підтверджений статус Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірми "Лан" як платника єдиного податку на 2025 рік), а також 2 похідних вимоги (про зобов`язання Головне управління ДПС у Харківській області підтвердити Товариству з обмеженою відповідальністю Агрофірми "Лан" статус платника єдиного податку четвертої групи на 2025 рік та відновити реєстрацію в Реєстрі платників єдиного податку, як платника єдиного податку четвертої групи з 01.01.2025, про що надати відповідну довідку).

Судом задоволено позов повністю, а отже ураховуючи наявність однієї основної вимоги та двох похідних, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 3028 грн.

Водночас позивач має право звернутися до суду із заявою про повернення надмірно сплаченого судового збору у сумі 6056 грн (9084 грн - 3028 грн).

Керуючись ст. ст. 2, 6-10, 13, 14, 77, 139, 205, 242-246, 250, 255, 257-262, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма "Лан" (вул. Центральна, буд. 1, с. Мечебилове, Барвінківський район, Харківська область, 64712, ) до Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Григорія Сковороди, буд. 46, м. Харків, Харківська обл., Харківський р-н, 61057, ) визнання протиправним та скасування рішення задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Григорія Сковороди, 46, місто Харків, 61057, ), оформлене листом №11555/6/20-40-04-13-06 від 12.03.2025, яким не підтверджений статус Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірми "Лан" () як платника єдиного податку на 2025 рік.

Зобов`язати Головне управління ДПС у Харківській області (вул. Григорія Сковороди, 46, місто Харків, 61057, ) підтвердити Товариству з обмеженою відповідальністю Агрофірми "Лан" () статус платника єдиного податку четвертої групи на 2025 рік та відновити реєстрацію в Реєстрі платників єдиного податку, як платника єдиного податку четвертої групи з 01.01.2025, про що надати відповідну довідку.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Григорія Сковороди, буд. 46, м. Харків, Харківська обл., Харківський р-н, 61057, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма "Лан" (вул. Центральна, буд. 1, с. Мечебилове, Барвінківський район, Харківська область, 64712, ) сплачену суму судового збору у розмірі 3028 (три тисячі двадцять вісім) грн 00 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Мороко А.С.