Справа № 420/19022/25
Суддя: Шляхтицький О.І.
Дата ухвалення: 2026-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2026 р.м. ОдесаСправа № 420/19022/25

Перша інстанція: суддя Самойлюк Г.П.,

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Шляхтицького О.І.,

суддів: Семенюка Г.В., Федусика А.Г.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Одеської митниці на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24.10.2025 у справі № 420/19022/25 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «МАЖЕСТИК» до Одеської митниці про визнання протиправними та скасування рішень,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог.

У червні 2025 року представник ТОВ «МАЖЕСТИК» звернувся до суду з адміністративним позовом у якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості UA500370/2024/000081/1 від 12.12.2024 та UA500370/2025/000006/1 від 04.02.2025;

- визнати протиправним та скасувати картку відмови у прийнятті митної декларації або митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення UA500370/2024/000199 від 12.12.2024 та UA500370/2025/000012 від 04.02.2025.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що в ході здійснення господарської діяльності 10.04.2023 господарське товариство KICI BAG, Туркменістан (продавець) та ТОВ МАЖЕСТИК (покупець) уклали контракт на продаж №KS-10. Позивачем митну вартість визначено за основним методом за ціною договору (контракту). Відповідачу надано усі документи, передбачені МК України, які підтверджують числові значення складових митної вартості товарів за першим методом. Декларантом позивача для здійснення митного оформлення товару до Одеської митниці подана митна декларація (МД) № 24UA40U8 від 09.12.2024, № 25UA08U2 від 04.02.2025, відповідно до якої за умовами поставки DAP на митну територію України надійшов товар ТОВ МАЖЕСТИК, а саме: (МД) № 24UA40U8 - товар № 1 - мастика бітумінозна, ізоляційна, являє собою бітумно гумову мастику гарячого застосування марки MBR 65, агломерована у блоки неправильної форми. В кількості вага нетто 21949 кг. спаковано в 26 біг-беги; (МД) № 25UA08U2 - товар № 1 - мастика бітумінозна, ізоляційна, являє собою бітумно гумову мастику гарячого застосування марки MBR 65, агломерована у блоки неправильної форми. В кількості вага нетто 21949 кг. спаковано в 26 біг-беги. За результатами митного оформлення ЕМД № 24UA40U8 відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості товарів UA500370/2024/000081/1 від 12.12.2024 року та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення UA500370/2024/000199 від 12.12.2024. За результатами митного оформлення ЕМД № 25UA08U2 відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості товарів UA500370/2025/000006/1 від 04.02.2025 року та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення UA500370/2025/000012 від 04.02.2025. Позивач не згодний з рішеннями про коригування митної вартості товарів та картками відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, вважає їх протиправними та такими, що підлягають скасуванню, в зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом.

Представник відповідача надав до суду першої інстанції відзив на позовну заяву, в якому заперечує проти задоволення позову. В обґрунтування відзиву зазначено, що на виконання вимог статті 54 МКУ під час здійснення Одеською митницею митного контролю правильності визначення митної вартості товарів, які надійшли на адресу позивача та перевірки документів, поданих до митниці для підтвердження митної вартості товарів декларантом разом з митними деклараціями (МД) № 24UA40U8 від 09.12.2024, № 25UA08U2 від 04.02.2025 встановлено, що в поданих документах містяться розбіжності та не містяться всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів, та обґрунтовано у графі 33 Рішень про коригування митної вартості товарів № UA500370/2024/000081/1 від 12.12.2024, № UA500370/2025/000006/1 від 04.02.2025. Відповідач зазначає, що Одеська митниця під час здійснення контролю митної вартості товарів позивача та прийняття рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, діяла у відповідності до вимог законів та інших нормативно-правових актів України, не порушувала права та законні інтереси позивача, а тому відсутні підстави для задоволення адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «МАЖЕСТИК».

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Одеський окружний адміністративний суд рішенням від 24.10.2025 у справі № 420/19022/25 адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «МАЖЕСТИК» до Одеської митниці про визнання протиправними та скасування рішень задовольнив.

Визнав протиправним та скасував рішення Одеської митниці Державної митної служби України UA500370/2024/000081/1 від 12.12.2024 та UA500370/2025/000006/1 від 04.02.2025 про коригування митної вартості товару.

Визнав протиправною та скасував картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення UA500370/2024/000199 від 12.12.2024 та UA500370/2025/000012 від 04.02.2025.

Стягнув з Одеської митниці за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «МАЖЕСТИК» витрати зі сплати судового збору в розмірі 7267,20 грн. (сім тисяч двісті шістдесят сім гривень, двадцять копійок).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем для митного оформлення були надані всі документи, необхідні для підтвердження заявленої митної вартості імпортованого товару, які містили необхідні числові показники митної вартості.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погоджуючись з даним рішенням суду представник Одеської митниці подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права, неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків суду обставинам справи, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, у зв`язку з чим просить його скасувати та ухвалити нову постанову, якою відмовити у задоволенні адміністративного позову.

Апелянт, мотивуючи власну правову позицію, акцентує на таких обставинах і причинах незаконності і необґрунтованості оскаржуваного судового рішення:

- суд першої інстанції не врахував, що оскільки в документах, які надані позивачем до Одеської митниці, містились розбіжності та були відсутні всі відомості що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, та відомості щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а також декларантом не подані документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах 2-4 статті 53 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VІ, то зазначені обставини, у відповідності до п. 2 ч. 6 ст. 54 Митного кодексу України, були підставою для прийняття митницею рішення про коригування митної вартості товарів та відмови митного органу у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю.

Представник позивача надав відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечує проти її задоволення. Вважає доводи апеляційної скарги необґрунтованими та такими, що не підтверджені належними та допустимими доказами та не спростовують висновків суду першої інстанції.

Обставини справи.

Судом першої інстанції встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю МАЖЕСТИК зареєстроване як юридична особа 21.12.2010, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

В ході здійснення зовнішньоекономічної діяльності 10.04.2023 господарське товариство KICI BAG, Туркменістан (продавець), надалі Компанія KICI, та ТОВ МАЖЕСТИК (покупець) уклали контракт на продаж №KS-10.

Сторони попередньо погодили поставку 570,00 тон бітуму загальною вартістю 190 000,00 дол. США., а також прийняття Товару за кількістю та якістю в порту Хопа.

Відповідно до пункту 2.4 Контракту в ціну Товару включені вартість тари, іншої упаковки, вартість пакування та пакувальних матеріалів, робіт, пов`язаних з пакуванням, витрати на завантаження, перевезення вантажів.

06.11.2024 Компанія KICI виставила інвойс №03/11 на 43,898 тон бітумної мастики на суму 12 370,42 дол. США (290 дол. США за 1 тону) з умовами поставки DAP митний кордон Туркменістану.

Перша партія доставлена на митну територію України з порту Хопа (Туреччина) на т/х Rapid в порт Ізмаїл (Україна), що підтверджується коносаментом від 03.12.2024 із ПМК від 09.12.2024, а також відповідною вантажною відомістю (cargo manifest), яка підтверджує перевезення товарів разом із іншими товарами.

Друга партія доставлена за аналогічним маршрутом на т/х Horizon, що підтверджується коносаментом від 29.01.2025 із ПМК від 03.02.2025, а також відповідною вантажною відомістю (cargo manifest), яка підтверджує перевезення товарів разом із іншими товарами.

В оскаржуваних рішеннях митним органом зазначено, що в поданих документах містяться розбіжності та не містяться всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів, та обґрунтовано у графі 33 Рішень про коригування митної вартості товарів № UA500370/2024/000081/1 від 12.12.2024, № UA500370/2025/000006/1 від 04.02.2025, а саме:

- по (МД) № 24UA40U8:

1) відповідно до пп. в) п.2 ч.10 ст.58 МКУ при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається така складова митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням. Згідно п.2.4 р.2 зовнішньоекономічного контракту від 10.04.2023 № KS-10 та рахунку-фактурі від 06.11.2024 № 03/11, товар доставляється в упаковці, ціна якої включено до ціни товару. Проте, у наданих до митного оформлення документах відсутні дані щодо її фактичного розміру, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару. До того ж, вказаний контракт наданий без нумерування та підпису усіх сторінок та містить сліди неоднозначного сканування;

2) надана рахунок-проформа, дата якої 04.12.2024, тобто пізніше дати рахунку-фактури (інвойсу) від 06.11.2024 № 03/11. Окрім цього, інвойс не містить повного відтиску печатки, прослідковуються різні підписи у цих двох документах. Вага згідно зазначеного інвойсу 43,898 т., що відрізняється у сертифікаті про походження від 16.11.2024 № UA.4.795.8.1409 (вага 22 т.), до того ж, у сертифікаті присутнє посилання на цей же інвойс;

3) наданий сертифікат відповідності від 29.10.2024 № G-16 не містить жодного посилання на будь-який комерційний документ, що не дозволяє однозначно ідентифікувати саме дану партію вантажу;

4) у наданій копіях деклараціях країни відправлення від 15.11.2024 № 0556 (вага 22т.) та від 06.11.2024 № 07320/061124/0002236 (вага 44т.) при різних вагових показниках однакова вартість товару 12730,42 дол. США. А також при однакових вагових показниках у копіях декларацій країни відправлення від 22.11.2024 № 24TR34J6 наявна різна інформація щодо вартості товару;

5) у наданому банківському платіжному документі №673 від 05.12.2024 відсутні підписи уповноваженого банку, що суперечить ч. 14 Порядку затвердженого Постановою Правління НБУ від 28.07.08 № 216.

- по (МД) № 25UA08U2:

1) відповідно до пп. в) п.2 ч.10 ст.58 МКУ при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається така складова митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням. Згідно п.2.4 р.2 зовнішньоекономічного контракту від 10.04.2023 № KS-10 та рахунку-фактурі від 06.11.2024 № 03/11, товар доставляється в упаковці, ціна якої включено до ціни товару. Проте, у наданих до митного оформлення документах відсутні дані щодо її фактичного розміру, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару. До того ж, вказаний контракт наданий без нумерування та підпису усіх сторінок та містить сліди неоднозначного сканування;

2) надана рахунок-проформа № 02/12, дата якої 17.01.2025, тобто пізніше дати рахунку-фактури (інвойсу) від 06.11.2024 № 03/11. Окрім цього, інвойс не містить повного відтиску печатки, прослідковуються різні підписи у цих двох документах. Вага згідно зазначеного інвойсу 43,898 т., що відрізняється у сертифікаті про походження від 16.11.2024 № UA.4.795.8.1408 (вага 22 т.), до того ж, у сертифікаті присутнє посилання на цей же інвойс;

3) наданий сертифікат відповідності від 29.10.2024 № G-16 не містить жодного посилання на будь-який комерційний документ, що не дозволяє однозначно ідентифікувати саме дану партію вантажу;

4) у наданій копіях деклараціях країни відправлення від 15.11.2024 № 0563 (вага 22т.) та від 06.11.2024 № 07320/061124/0002236 (вага 44т.) при різних вагових показниках однакова вартість товару 12730,42 дол. США;

5) у наданому банківському платіжному документі №759 від 30.01.2025 відсутні підписи уповноваженого банку, що суперечить ч. 14 Порядку затвердженого Постановою Правління НБУ від 28.07.08 № 216.

Позивач, вважаючи протиправними вказані рішення відповідача, звернувся до суду з даним позовом.

Вказані обставини сторонами не заперечуються, а отже є встановленими.

Джерела права й акти їх застосування та оцінка суду.

За змістом частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відносини, з приводу яких виник даний спір, регулюються Митним кодексом України.

Відповідно до статей 49, 50 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Згідно з частиною 1 статті 51, частиною першою статті 52 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу; заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Як встановлено частиною 2 статті 52 Митного кодексу України, декларант зобов`язаний: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Згідно з частинами 1, 2 статті 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті (частина 5 статті 53 Митного кодексу України).

З аналізу наведених норм вбачається, що положення статті 53 Митного кодексу України містять вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Дана норма кореспондується з положеннями статті 318 Митного кодексу України, якою встановлено, що митний контроль має передбачати виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Відповідно до частини 3 статті 53 Митного кодексу України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.

Згідно зі статтею 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Частиною 5 статті 54 Митного кодексу України передбачено право митного органу з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, а у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

За правилами частини 6 статті 54 Митного Кодексу України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Згідно з частиною 1 статті 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, зокрема, наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом, та обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування (пункти 2, 5 частини 2 статті 55 Митного Кодексу України).

Зазначені положення зобов`язують митницю у рішенні про коригування митної вартості зазначати конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Статтею 57 Митного кодексу України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 (визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів) і 60 (визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів) Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 (визначення митної вартості на основі віднімання вартості) Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 (визначення митної вартості товарів на основі додавання вартості (обчислена вартість) Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Частинами 2, 3 статті 58 Митного кодексу України передбачено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи.

Відповідно до частин 4, 5 статті 58 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Колегією суддів з матеріалів справи встановлено, що ТОВ МАЖЕСТИК зареєстроване як юридична особа 21.12.2010, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

В ході здійснення зовнішньоекономічної діяльності 10.04.2023 господарське товариство KICI BAG, Туркменістан (продавець), надалі Компанія KICI, та ТОВ МАЖЕСТИК (покупець) уклали контракт на продаж №KS-10.

Сторони попередньо погодили поставку 570,00 тон бітуму загальною вартістю 190 000,00 дол. США., а також прийняття Товару за кількістю та якістю в порту Хопа.

Відповідно до пункту 2.4 Контракту в ціну Товару включені вартість тари, іншої упаковки, вартість пакування та пакувальних матеріалів, робіт, пов`язаних з пакуванням, витрати на завантаження, перевезення вантажів.

06.11.2024 Компанія KICI виставила інвойс №03/11 на 43,898 тон бітумної мастики на суму 12 370,42 дол. США (290 дол. США за 1 тону) з умовами поставки DAP митний кордон Туркменістану.

Перша партія доставлена на митну територію України з порту Хопа (Туреччина) на т/х Rapid в порт Ізмаїл (Україна), що підтверджується коносаментом від 03.12.2024 із ПМК від 09.12.2024, а також відповідною вантажною відомістю (cargo manifest), яка підтверджує перевезення товарів разом із іншими товарами.

Друга партія доставлена за аналогічним маршрутом на т/х Horizon, що підтверджується коносаментом від 29.01.2025 із ПМК від 03.02.2025, а також відповідною вантажною відомістю (cargo manifest), яка підтверджує перевезення товарів разом із іншими товарами.

В оскаржуваних рішеннях митним органом зазначено, що в поданих документах містяться розбіжності та не містяться всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів, та обґрунтовано у графі 33 Рішень про коригування митної вартості товарів № UA500370/2024/000081/1 від 12.12.2024, № UA500370/2025/000006/1 від 04.02.2025, а саме:

- по (МД) № 24UA40U8:

1) відповідно до пп. в) п.2 ч.10 ст.58 МКУ при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається така складова митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням. Згідно п.2.4 р.2 зовнішньоекономічного контракту від 10.04.2023 № KS-10 та рахунку-фактурі від 06.11.2024 № 03/11, товар доставляється в упаковці, ціна якої включено до ціни товару. Проте, у наданих до митного оформлення документах відсутні дані щодо її фактичного розміру, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару. До того ж, вказаний контракт наданий без нумерування та підпису усіх сторінок та містить сліди неоднозначного сканування;

2) надана рахунок-проформа, дата якої 04.12.2024, тобто пізніше дати рахунку-фактури (інвойсу) від 06.11.2024 № 03/11. Окрім цього, інвойс не містить повного відтиску печатки, прослідковуються різні підписи у цих двох документах. Вага згідно зазначеного інвойсу 43,898 т., що відрізняється у сертифікаті про походження від 16.11.2024 № UA.4.795.8.1409 (вага 22 т.), до того ж, у сертифікаті присутнє посилання на цей же інвойс;

3) наданий сертифікат відповідності від 29.10.2024 № G-16 не містить жодного посилання на будь-який комерційний документ, що не дозволяє однозначно ідентифікувати саме дану партію вантажу;

4) у наданій копіях деклараціях країни відправлення від 15.11.2024 № 0556 (вага 22т.) та від 06.11.2024 № 07320/061124/0002236 (вага 44т.) при різних вагових показниках однакова вартість товару 12730,42 дол. США. А також при однакових вагових показниках у копіях декларацій країни відправлення від 22.11.2024 № 24TR34J6 наявна різна інформація щодо вартості товару;

5) у наданому банківському платіжному документі №673 від 05.12.2024 відсутні підписи уповноваженого банку, що суперечить ч. 14 Порядку затвердженого Постановою Правління НБУ від 28.07.08 № 216.

- по (МД) № 25UA08U2:

1) відповідно до пп. в) п.2 ч.10 ст.58 МКУ при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається така складова митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням. Згідно п.2.4 р.2 зовнішньоекономічного контракту від 10.04.2023 № KS-10 та рахунку-фактурі від 06.11.2024 № 03/11, товар доставляється в упаковці, ціна якої включено до ціни товару. Проте, у наданих до митного оформлення документах відсутні дані щодо її фактичного розміру, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару. До того ж, вказаний контракт наданий без нумерування та підпису усіх сторінок та містить сліди неоднозначного сканування;

2) надана рахунок-проформа № 02/12, дата якої 17.01.2025, тобто пізніше дати рахунку-фактури (інвойсу) від 06.11.2024 № 03/11. Окрім цього, інвойс не містить повного відтиску печатки, прослідковуються різні підписи у цих двох документах. Вага згідно зазначеного інвойсу 43,898 т., що відрізняється у сертифікаті про походження від 16.11.2024 № UA.4.795.8.1408 (вага 22 т.), до того ж, у сертифікаті присутнє посилання на цей же інвойс;

3) наданий сертифікат відповідності від 29.10.2024 № G-16 не містить жодного посилання на будь-який комерційний документ, що не дозволяє однозначно ідентифікувати саме дану партію вантажу;

4) у наданій копіях деклараціях країни відправлення від 15.11.2024 № 0563 (вага 22т.) та від 06.11.2024 № 07320/061124/0002236 (вага 44т.) при різних вагових показниках однакова вартість товару 12730,42 дол. США;

5) у наданому банківському платіжному документі №759 від 30.01.2025 відсутні підписи уповноваженого банку, що суперечить ч. 14 Порядку затвердженого Постановою Правління НБУ від 28.07.08 № 216.

Надаючи оцінку вказаним зауваженням митного органу, які стали підставою для прийняття оскаржуваного рішення про коригування митної вартості, колегія суддів виходить з такого.

Щодо аргументів митниці про те, що у наданих до митного оформлення документах відсутні дані щодо її фактичного розміру, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару.

Колегією суддів з матеріалів справи встановлено, що пунктом 2.3 Контракту передбачено, що у ціну товару включена вартість упаковки.

Отже, в даному випадку, вартість упаковки, пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних з пакуванням включена до ціни товару і не підлягає окремому обчисленню.

Відтак, відповідно до приписів ч. 10 ст. 58 Митного кодексу України ці складові не підлягають додаванню декларантом з метою визначення митної вартості товару та вони не можуть вплинути на правильність визначення ним митної вартості.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28.02.2024 у справі № 815/1460/18.

Відтак, вищевказані аргументи митного органу є необґрунтованими.

Щодо посилань скаржника про те, що контракт наданий без нумерування та підпису усіх сторінок та містить сліди неоднозначного сканування.

Відповідно до абзацу 13 статті 1 Закону України Про зовнішньоекономічну діяльність зовнішньоекономічний договір (контракт) - домовленість двох або більше суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності та їх іноземних контрагентів, спрямована на встановлення, зміну або припинення їх взаємних прав та обов`язків у зовнішньоекономічній діяльності.

Згідно з частиною 2 статті 6 Закону України Про зовнішньоекономічну діяльність зовнішньоекономічний договір (контракт) укладається суб`єктом зовнішньоекономічної діяльності або його представником у простій письмовій або в електронній формі, якщо інше не передбачено міжнародним договором України чи законом.

Також відповідно до частини 1, 2 статті 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Обов`язковість скріплення правочину печаткою може бути визначена за письмовою домовленістю сторін.

З аналізу наведеного виходить, що нормами чинного законодавства не передбачено обов`язку сторін за правочином вчинення дій щодо проставляння підписів та печаток на кожній сторінці договору, який містить більше ніж одну сторінку.

Щодо доводів митниці про відсутність підписів на кожній сторінці контракту, а також про відмінність підписів на товарно-супровідних документах, що може свідчити про підробку документів, колегія суддів зазначає, що під час розгляду справи відповідачем не надано належних, допустимих та достатніх доказів підробки вищевказаних документів.

Додатково апеляційний суд зауважує, що дані обставини не є такими, що впливають на числові значення складових митної вартості товарів, а тому не можуть слугувати підставою для коригування митної вартості товарів.

Щодо зауважень апелянта про те, що наданий сертифікат відповідності від 29.10.2024 № G-16 не містить жодного посилання на будь-який комерційний документ, що не дозволяє однозначно ідентифікувати саме дану партію вантажу, суд зазначає наступне.

Як вбачається із наданих позивачем до митниці документів, Компанія KICI виставила інвойс на загальну кількість Товару (43,898 т.).

Як зазначено позивачем та не спростовано відповідачем, оскільки товар такої кількості міг бути перевезений виключно у двох транспортних засобах (до 22 тон), Сторони домовились про прийняття товару за кількістю та якістю (додаткова перевірка) в порту Хопа, і оплату на умовах відстрочення платежу, продавець після надходження товару до порту завантаження виставив два проформи-інвойси для цілей оплати.

Сума ваги Товару за проформою-інвойсами дорівнює вазі Товару, зазначеної в інвойсі від 06.11.2024 року (21,949 + 21,949 = 43,898 тон).

Апеляційний суд зазначає, що з системного аналізу поданих позивачем, як до митного оформлення, так і до суду, вказаних вище документів можливо ідентифікувати партію товару в розрізі окремих товарів.

Ба більше, сертифікат походження не включений до переліку документів, які можуть підтверджувати митну вартість відповідно до положень частини 2 статті 53 МК України). до переліку документів, які підтверджують митну вартість (ч. 2 ст. 53 МК України).

Щодо зауважень митного органу, що у наданих копіях декларацій країни відправлення від 15.11.2024 № 0556 (вага 22т.) та від 06.11.2024 № 07320/061124/0002236 (вага 44т.) при різних вагових показниках однакова вартість товару 12730,42 дол. США., колегія суддів акцентує, що експортна декларація країни відправлення не є первинним документом підтвердження митної вартості товару, а відтак не може підтверджувати заявлену позивачем митну вартість товару.

Аналогічна правова позиція щодо безпідставності витребування та посилань на інформацію митної декларації країни відправлення, як на підставу коригування митної вартості, викладена Верховним Судом у постановах від 15.02.2024 у справі № 815/5838/17, від 11.09.2023 у справі № 815/5414/16.

Щодо зауважень митного органу, що у наданому банківському платіжному документі №673 від 05.12.2024 відсутні підписи уповноваженого банку, що суперечить ч. 14 Порядку затвердженого Постановою Правління НБУ від 28.07.08 № 216.

Пунктом 4 розділу ІІ Положення про порядок виконання надавачами платіжних послуг платіжних інструкцій в іноземній валюті та банківських металах, затвердженого постановою правління НБУ від 28.07.2008 №216 визначені обов`язкові реквізити, які має містити Платіжна інструкція в іноземній валюті або банківських металах, оформлена ініціатором в електронній або паперовій формі. Зокрема, п.п.13 передбачені такі реквізити: підпис(и) [власноручний(і)/електронний(і)] відповідальної(их) особи(іб) платника, яка(і) відповідно до законодавства України має (ють) право розпоряджатися рахунком, або код автентифікації.

Як вбачається з матеріалів справи та не спростовано відповідачем, ТОВ «МАЖЕСТИК» надав митниці платіжний документ, який надає своїм клієнтам державний АТ Укрексімбанк, що може бути завантажений із платіжного застосунку надавача платіжних послуг, до якого мають доступ лише клієнти банка, а не будь-які ініціатори платежу. До того ж надані платіжні документи, формуються в програмному забезпеченні державного банку АТ Укрексімбанк, доступ до якого мають клієнти банку. Користувач таких банківських послуг не може впливати на форму платіжних інструкцій, які визначається самим банком.

За наведеного, вказані зауваження митного органу є безпідставними.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що документи, подані позивачем до митного органу з метою підтвердження заявлених відомостей про митну вартість товарів, відповідають переліку документів, встановлених ч. 2 ст. 53 МК України та не містять розбіжностей.

Як вбачається з матеріалів справи, декларант надав всі необхідні документи, які давали змогу митному органу визначити митну вартість товару, надані документи підтверджують числове значення митної вартості товару та не містять розбіжностей.

За таких обставин, у силу положень частини 2 статті 53 Митного кодексу України, у митного органу не було законних підстав для витребування додаткових документів, зокрема і перелічених вище.

Водночас, неподання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товарів за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 19.12.2019 у справі № 810/5295/15, від 06.02.2020 у справі № 540/2219/18.

Апеляційний суд відхиляє доводи відповідача про наявність сумніву у заявленій позивачем митній вартості імпортованого товару з підстав, наведених у спірному рішенні про коригування митної вартості товарів, оскільки надані позивачем до митного органу в документи, підтверджують ціну імпортованого товару та жодних розбіжностей не містять.

Також, підставою для коригування відповідачем митної вартості товарів слугувала інформація з цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби щодо митного оформлення ідентичних товарів з вищим рівнем митної вартості.

Однак, колегія суддів зазначає, що формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.

Відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не довів, що позивач сплатив за товар іншу суму ніж та, яка заявлена у якості митної вартості товару.

Окрім того, відповідно до частини 2 статті 55 Митного кодексу України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, крім іншого, наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Згідно з пунктом 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України № 598 від 24.05.2012, посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у Рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо. У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

Як вбачається з рішень про коригування митної вартості товарів UA500370/2024/000081/1 від 12.12.2024 та UA500370/2025/000006/1 від 04.02.2025 відповідачем використано для коригування митної вартості товару митні декларації № 24UA69U0 від 30.09.2024.

Проте, спірне рішення містить лише посилання на таку митну декларацію, однак не містить пояснень про те, яким чином митна вартість товару визначена саме в такому розмірі, які складові вплинули на формування такої вартості.

Також відповідачем не зазначено порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом, що свідчить про порушення відповідачем положень частини 2 статті 55 Митного кодексу України щодо обґрунтованості прийнятого рішення.

Аналогічні висновки викладені Верховним Судом у постанові від 12.03.2020 у справі № 804/6243/14.

Враховуючи викладене, позивачем для митного оформлення були надані всі документи, необхідні для підтвердження заявленої митної вартості імпортованого товару, які містили необхідні числові показники митної вартості.

Водночас, відповідачем не підтверджено належними доводами та відповідними доказами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за цей товар. Правильність визначення митної вартості позивачем за основним методом відповідачем не спростована, а наявність належних підстав для коригування митної вартості відповідачем не доведена.

Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В ході розгляду справи позивач довів суду ті обставини, на які він посилався в обґрунтування заявлених вимог, а відповідач не надав суду належні докази на підтвердження своїх заперечень проти позову.

За наведених обставин, на думку колегії суддів, суд першої інстанції правильно дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог та скасування оскаржуваного рішення митниці про коригування митної вартості та картки відмови.

Доводи апеляційної скарги.

Викладені в цій постанові мотиви та аргументи дають відповідь на всі суттєві доводи апеляційної скарги.

Інші доводи апеляційної скарги, яким надано оцінку в мотивувальній частині постанови, встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Апеляційний суд враховує усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (див. п.п. 29 - 30 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain), заява № 18390/91, від 09.12.1994.

При цьому, право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (див. пункт 30 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), заява № 49684/99, від 27.09.2001).

З огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 308, 309, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Одеської митниці залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24.10.2025 у справі № 420/19022/25 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Суддя-доповідач О.І. Шляхтицький
Судді Г.В. Семенюк А.Г. Федусик