Справа № 320/19733/23
Суддя: Войтович І. І.
Дата ухвалення: 2026-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2026 року Справа №320/19733/23

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Войтович І. І., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просить суд:

- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди з розрахунку 100000 грн. за місяць, що встановлено постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" у період з 24.06.2022 по 23.11.2022 включно;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити донарахування та виплату ОСОБА_1 додаткової винагороди, встановленої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", у розмірі 100000,00 грн. щомісячно пропорційно за весь період перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, у період з 24.06.2022 по 23.11.2022 включно.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що 24.06.2022 під час виконання бойових завдань в с. Клинове Бахмутського району Донецької області внаслідок артилерійського обстрілу отримав акубаротравму. Після отриманого поранення позивач зазначив про проходження ним тривалого стаціонарного лікування протягом спірного періоду, що підтверджується медичними виписками. Проте в означений період додаткова винагорода у розмірі 100 000 грн позивачу не виплачувалась.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 26.06.2023 дану позовну заяву залишено без руху та зобов`язано позивача усунути зазначені у мотивувальній частині даної ухвали недоліки протягом десяти днів з дня вручення ухвали.

24.07.2023 до суду надійшло клопотання позивача про усунення недоліків, зазначених в даній ухвалі, а також докази на підтвердження їх усунення.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 14 вересня 2023 року відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі (суддя Балаклицький А.І.).

В справі зареєстровано 04.12.2023 відзив від відповідача.

Згідно Протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями 19.09.2024 справу розподілено судді Войтович І.І.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2024 року прийнято до провадження дану адміністративну справу № 320/19733/23 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії.

Відповідач, заперечуючи проти позовних вимог, зазначив про необхідність самостійного звернення військовослужбовця до командира військової частини з довідкою про обставини травми, та заперечив заявлення позовних вимог за період з 24.06.2022 по 23.11.2022, а не лише за ті дати, коли позивач перебував на стаціонарному лікуванні.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, відзив, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , молодший сержант по мобілізації, наказом № 39 командира ВЧ НОМЕР_1 від 24.02.2022 зараховано до списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 АДРЕСА_1 на посаду номера обслуги 7 механізованої роти НОМЕР_2 механізованого батальйону, ВОС № 101533A, посадовий оклад по 4 т.р., ШПК "солдат", ШДК № 1613, відповідно до Указу Президента України "Про загальну мобілізацію" № 69/2022 від 24.02.2022 р.

ОСОБА_1 має статус учасника бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_3 , дата видачі 09.12.2015 року.

Згідно з довідкою командира ВЧ НОМЕР_1 № 118 від 24.11.2022 р. позивач у період з 25.02.2022 р. по 24.06.2022 р. брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи в районі м. Києва, н.п. Клинове Бахмутського району Донецької області, що підтверджується відповідною Довідкою командира ВЧ НОМЕР_1 № 118 від 24.11.2022 р.

24.06.2022 р. в с. Клинове Бахмутського району Донецької області під час виконання бойового завдання ОСОБА_1 отримав поранення, потрапивши під ворожий артилерійський вогневий обстріл, внаслідок чого отримав акубаротравму, вибуховою хвилею був відкинутий та пошкодив капсульно-зв`язковий апарат правого гомілково-стопного суглобу.

Згідно з довідкою про обставини травми № 1/37/2271 від 15.03.2023 року, 24.06.2022 року ОСОБА_1 тримав мінно-вибухову травму, закриту черепно-мозкову травму, струс головного мозку; акубаротравму, пошкодження зв`язок правого гомілковостопного суглобу. Обставини травми: в ході виконання службових обов?язків по захисту Батьківщини в районі н.п. Клинове Донецької області в результаті мінометного обстрілу зі сторони противника отримав поранення.

Довідкою за Формою 100, яка видана в м. Бахмут від 28.06.2022 р., підтверджується надана перша невідкладна допомога ОСОБА_1 в м. Бахмут, де була накладена іммобілізаційна пов`язка на гомілковостопний суглоб.

Згідно з висновком Висновок ВЛК Свідоцтво про хворобу № 1030-п, 08.11.2022 р. госпітальна військово-лікарська комісія психоневрологічного профілю НВМКЦ «ГВКГ» за розпорядженням начальника НВМКЦ «ГВКГ» від 07.11.2022 р. № 9807-p провела огляд молодшого сержанта за мобілізацією ОСОБА_1 . В постанові ВЛК зазначено перелік захворювань, поранення та травми ОСОБА_1 , що напряму пов`язані з захистом Батьківщини та проходженням військової служби.

Позивач проходив лікування:

З 24.06.2022 р. по 28.06.2022 р. - з моменту поранення с. Клинове Бахмутського району Донецької області під час виконання бойового завдання, невідкладна первинна допомога відповідно до Довідки за Формою 100;

з 30.06.2022 р. по 06.07.2022 р. - на етапі евакуації був доставлений до КНП "Третя Черкаська міська лікарня швидкої медичної допомоги" м. Черкаси для подальшого лікування на стаціонарі (виписка з медичної карти стаціонарного хворого № 10803);

з 06.07.2022 р. по 25.07.2022 р. - КНП "Черкаський обласний клінічний госпіталь ветеранів війни Черкаської обласної ради" м. Черкаси, на стаціонарному лікуванні (виписка № 1588);

з 25.07.2022 р. по 12.08.2022 р. - лікування на стаціонарі КНП "Третя Черкаська міська лікарня швидкої медичної допомоги" неврологічному відділенні (виписка № 12518);

з 16.08.2022 р. по 18.08.2022 р. стаціонарне обстеження та лікування в клініці психіатрії Національного військово-медичного клінічного центру «Головний військовий клінічний госпіталь» (виписний епікриз № 10760/1112);

з 18.08.2022 по 08.09.2022 р. в Державному медико-соціальному центрі ветеранів війни перебував в неврологічному відділенні (виписка № 1917 та довідка про непрацездатність № 113);

після повторного огляду в Національного військово-медичного клінічного центру "Головний військовий клінічний госпіталь" було визначено потребу в подальшому стаціонарному лікуванні ОСОБА_1 в психіатричній клініці з 23.09.2022 р. по 21.11.2022 р. (виписний епікриз № 12635).

08.11.2022 р. госпітальна військово-лікарська комісія психоневрологічного профілю НВМКЦ "ГВКГ" за розпорядженням начальника НВМКЦ "ГВКГ" від 07.11.2022 р. № 9807-р провела огляд молодшого сержанта за мобілізацією, ОСОБА_1 , 1991 р.н., і постановила про непридатність його до військової служби виключенням з військового обліку на підставі статті 17-а графи ІІ Розкладу хвороб.

Відповідно до витягу з Наказу № 315 від 23.11.2022 р. командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 звільнено з військової служби у відставку відповідно до пп. "б" п. 2 ч. 26 Закону України "Про військовий обов?язок і військову службу" за станом здоров?я, на підставі висновку (постанови) ВЛК про непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку.

Оскільки позивачу за період з 24.06.2022 р. (з моменту отримання травми і початку лікування) по 23.11.2022 р. (до моменту закінчення лікування та звільнення з військової служби) не нараховувалась додаткова винагорода, передбачена Постановою № 168, у розмірі 100000 грн, то вказані обставини стали підставою для звернення до суду з позовом у цій справі, з приводу чого суд зазначає таке.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Аналіз даної норми дає змогу дійти висновку, що діяльність органів державної влади здійснюється у відповідності до спеціально-дозвільного типу правового регулювання, який побудовано на основі принципу «заборонено все, крім дозволеного законом; дозволено лише те, що прямо передбачено законом». Застосування такого принципу суттєво обмежує цих суб`єктів у виборі варіантів чи моделі своєї поведінки, а також забезпечує використання ними владних повноважень виключно в межах закону і тим самим істотно обмежує можливі зловживання з боку держави та її органів.

Вчинення ж державним органом чи його посадовою особою дій у межах компетенції, але непередбаченим способом, у непередбаченій законом формі або з виходом за межі компетенції є підставою для визнання таких дій та правових актів, прийнятих у процесі їх здійснення, неправомірними.

Частиною п`ятою статті 17 Конституції України встановлено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Положеннями статті 65 Основного Закону визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Відповідно до рішення Великої палати Конституційного Суду України від 18.12.2018 №12-р/2018, виходячи зі змісту статей 17, 65 Основного Закону України Конституційний Суд України вважає, що громадяни України, які захищають Вітчизну, незалежність та територіальну цілісність України, виконують конституційно значущі функції. Тож держава повинна надавати їм і членам їхніх сімей особливий статус та забезпечувати додаткові гарантії соціального захисту відповідно до частини п`ятої статті 17 Конституції України як під час проходження служби, так і після її закінчення. Щодо осіб, на яких покладається обов`язок захищати Україну, її незалежність та територіальну цілісність, та членів їхніх сімей частиною п`ятою статті 17 Конституції України передбачено особливий соціальний захист, який не обмежено умовами й рівнем, встановленими у статті 46 Основного Закону України. Отже, закріплення в Конституції України обов`язку держави щодо забезпечення соціального захисту громадян України, які захищають Вітчизну, суверенітет і територіальну цілісність України, є запорукою його реалізації державою та недопущення зниження рівня соціального захисту цих осіб та членів їхніх сімей.

У рішенні Конституційного Суду України від 06.04.2022 №1-р(II)/2022 наголошено на тому, що Конституційний Суд України зважає на реалії, пов`язані зі збройною агресією Російської Федерації проти України, роль Збройних Сил України та інших військових формувань в обороні Української держави, її суверенітету, незалежності та територіальної цілісності. Відповідні конституційні принципи є осердям конституційного ладу України, тож від їх захисту залежить його втілення загалом, зокрема й гарантованих Конституцією України прав і свобод людини і громадянина.

З урахуванням встановленого Конституцією України функціонального призначення Збройних Сил України, в умовах триваючої збройної агресії Російської Федерації проти України законодавче регулювання порядку реалізації права на соціальний захист, гарантованого частиною першою статті 46 Конституції України, має здійснюватися у системному взаємозв`язку з вимогами щодо посиленого соціального захисту військовослужбовців у розумінні частини п`ятої статті 17 Основного Закону України.

Виконання державою конституційного обов`язку щодо забезпечення посиленого соціального захисту військовослужбовців, військовозобов`язаних або резервістів покликане не тільки забезпечити соціальний захист кожного з них індивідуально, а й сприяти виконанню громадянами України обов`язку щодо захисту Вітчизни України, її суверенітету, незалежності та територіальної цілісності. Беручи до уваги, що врегулювання відповідних питань належить до розсуду Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України та інших органів державної влади в межах їх конституційних повноважень, Конституційний Суд України також наголошує на тому, що заходи в сфері оборони держави мають бути своєчасними, послідовними та комплексними, оскільки від їх ефективного запровадження залежить стан обороноздатності України. (Абзаци четвертий сьомий підпункту 5.1 пункту 5 мотивувальної частини) Підтримання високого рівня обороноздатності є найвищим державним інтересом і однією з найбільш захищених конституційних цінностей України. Захист суверенітету та територіальної цілісності України є "найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу" (частина перша статті 17 Основного Закону України). В умовах воєнного стану держава зобов`язана мобілізувати всі доступні їй ресурси для посилення своєї обороноздатності та відсічі збройної агресії Російської Федерації проти України. Відтак усебічна підтримка військовослужбовців Збройних Сил України є одним із засобів розширення оборонних можливостей держави.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII (далі по тексту також - Закон № 2232-XII).

Відповідно до частини четвертої статті 2 Закону № 2232-XII порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно зі статтею 40 Закону № 2232-XII гарантії правового і соціального захисту громадян України, які виконують конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, забезпечуються відповідно до законів України «Про Збройні Сили України», «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», «Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються із служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей» та іншими законами.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначає Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991№ 2011-XII (далі по тексту також - Закон № 2011-XII), який також встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Відповідно до статті 1-2 Закону №2011-ХІІ, військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Частинами першою-третьою статті 9 Закону №2011-ХІІ визначено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Згідно з абзацами першим, другим частини четвертої статті 9 Закону № 2011-ХІІ грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні постановлено ввести воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Строк дії воєнного стану в Україні був продовжений з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб згідно з Указом Президента від 14.03.2022 №133/2022, надалі іншими Указами цей строк продовжений до сьогоднішнього дня.

Одночасно із введенням воєнного стану, з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до частини другої статті 102, пунктів 1, 17, 20 частини першої статті 106 Конституції України, Указом Президента України №69/2022 постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію. Цим же Указом надано доручення Кабінету Міністрів України забезпечити фінансування та вжити в межах повноважень інших заходів, пов`язаних з оголошенням та проведенням загальної мобілізації.

На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 №64 «Про введення воєнного стану в Україні» та від 24.02.2022 №69 «Про загальну мобілізацію» Кабінетом Міністрів України було прийнято Постанову № 168, пунктом 1 якої, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, встановлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі в таких діях та заходах. Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Також пункт 1 Постанови № 168 передбачає, що відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Пунктом 5 Постанови № 168 передбачено, що вона набирає чинності з моменту опублікування і застосовується з 24 лютого 2022 року.

01 квітня 2022 року до Постанови № 168 внесено зміни постановою Кабінету Міністрів України № 400, згідно з якими до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 грн, включати осіб, зазначених у пункті 1, у тому числі тих, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

Наказом Міністра оборони України від 01.04.2022 №98, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 05.04.2022 за №382/37718 (застосовується з 24.02.2022), внесено зміни до Порядку № 260 шляхом доповнення розділу І пунктом 17, відповідно до якого на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.

З метою врегулювання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168, Міністр оборони України видав директиви від 07.03.2022 №248/1217, від 25.03.2022 №248/1298, від 18.04.2022 №248/1529, доведені до кожної окремої військової частини (установи) у формі телеграм (діяли до 01.06.2022).

В подальшому, з метою врегулювання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168, Міністр оборони України видав Окреме доручення від 23.06.2022 №912/з/29, яким, серед іншого, у пункті 7 визначено, що у період дії воєнного стану, до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 грн, також включати військовослужбовців, які, зокрема, у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), - з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії (ця норма застосовується з 24 лютого 2022 року).

Підставою для видання наказу щодо виплати додаткової винагороди в розмірі 100000 грн є довідка про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва), визначена Додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 24 серпня 2008 року № 402 (далі - Положення № 402), видана командиром військової частини, де проходять службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини (зразок заповнення наведено в додатку № 5).

У Довідці обов`язково зазначити: військове звання, прізвище, ім`я, по батькові, рік народження військовослужбовця, який отримав поранення (контузію, травму, каліцтво), пов`язаного із захистом Батьківщини; інформацію про поранення (контузію, травму, каліцтво) (дату отримання, вид, характер і локацію поранення (контузії, травми, каліцтва)), яка вносяться на підставі медичного висновку спеціаліста; обставини, за яких було отримано поранення (контузію, травму, каліцтво) під час захисту Батьківщини, із зазначенням бойових (спеціальних) завдань, які виконував військовослужбовець під час отримання ним травм (поранення, контузії, каліцтва); підстави видачі Довідки (наказ командира військової частини про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва) військовослужбовцем, виданий на підставі журналу обліку бойових дій, бойового донесення, тощо).

Пунктом 16 розділу І Порядку №260 встановлено, що виплата додаткових видів грошового забезпечення, не передбачених цим Порядком, здійснюється відповідно до чинного законодавства України.

Системний аналіз наведених правових норм свідчить, що додаткова винагорода на період дії воєнного стану, яка встановлена Постановою №168, є новим та особливим видом у системі грошового забезпечення, зокрема військовослужбовців, виплата якої, з одного боку, має регулярний щомісячний характер, а, з іншого, - обмежена строком дії воєнного стану в Україні.

При цьому, правова природа такої виплати невід`ємно пов`язана із особливим характером служби, зі здійсненням спеціальних повноважень, які змістовно випливають із статусу військовослужбовця та передбачені законом і мають компенсаційну мету, - часткова відплата за особливості несення служби в умовах війни.

В умовах збройної агресії рф проти України важливим залишається питання належного соціального захисту військовослужбовців, які беруть участь у захисті державного суверенітету України. У військово-соціальній сфері матеріальне забезпечення є аналогом системи гарантій у системі соціального захисту населення і включає професійні винагороди та премії тим військовослужбовцям, які виконують обов`язок із захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України.

Безумовно, система матеріального забезпечення військовослужбовців виконує стимулювальну функцію, що, крім патріотизму, є потужною мотивацією і адекватною відповіддю держави, яка піклується про військовослужбовців під час дії воєнного стану.

Як вже зазначалося судом, в силу положень статті 17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Таким чином, Україна зобов`язана вживати всіх можливих заходів для мотивації військовослужбовців та забезпечення соціальної підтримки членів їхніх сімей.

Соціальний захист військовослужбовців - це діяльність держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їхньої службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі.

Спірні правовідносини в межах цієї справи виникли у зв`язку з невиплатою збільшеної до 100000,00 грн додаткової винагороди, передбаченої пунктом 1 Постанови № 168, у період перебування військовослужбовця на стаціонарному лікуванні у зв`язку з отриманням травми під час безпосередньої участі військовослужбовця (позивача) у бойових діях, під час захисту Батьківщини.

У справі, що розглядається, ключовим питанням є наявність/відсутність у позивача права на отримання додаткової винагороди до 100 000 грн відповідно до Постанови № 168 за час перебування на стаціонарному лікуванні у зв`язку з пораненням, отриманим 24.06.2022, з приводу чого суд зазначає таке.

Згідно з пунктом 1-2 Постанови № 168 виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень до таких наказів включаються особи, зазначені у пунктах 1 та 1-1, у тому числі такі, які:

- у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії;

- захоплені в полон (крім тих, які добровільно здалися в полон) або є заручниками, а також інтерновані в нейтральні держави або безвісно відсутні (у разі, коли зазначені події сталися як до введення воєнного стану, так і після його введення);

- загинули (померли) внаслідок отриманого після введення воєнного стану поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаного із захистом Батьківщини (виплата здійснюється за весь місяць, у якому особа загинула (померла).

З аналізу наведеної правової норми висновується, що додаткова винагорода підлягає виплаті, зокрема, військовослужбовцям Збройних Сил України у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого.

При цьому у період, який охоплює час перебування військовослужбовця на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, приписи Постанови № 168 передбачають встановлення двох умов, необхідних для виплати збільшеної до 100000 гривень винагороди, а саме: пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва) військовослужбовця із захистом Батьківщини, а також перебування на стаціонарному лікуванні у зв`язку із таким пораненням (контузією, травмою, каліцтвом).

Позиція аналогічного змісту викладена у постанові Верховного Суду від 05.09.2025 у справі № 600/3296/23-а.

Верховний Суд у постанові від 30.05.2025 у справі № 380/27432/23, вирішуючи подібний спір, зазначив, що підставою для виплати військовослужбовцю додаткової винагороди у розмірі 100000 грн за період перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних) є відповідна довідка про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва), а умовою її виплати є отримання військовослужбовцем поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язаного із захистом Батьківщини, під час виконання бойових завдань і цей факт має бути підтверджено наказом командира про отримання такого поранення (контузії, травми, каліцтва).

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 27.11.2024 у справі № 380/20587/23, від 27.08.2025 у справі № 280/7364/23..

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідно до довідки командира ВЧ НОМЕР_1 № 1/37/2271 від 15.03.2023 року про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) підтверджується, що молодший сержант ОСОБА_1 тримав мінно-вибухову травму, закриту черепно-мозкову травму, струс головного мозку; акубаротравму, пошкодження зв`язок правого гомілковостопного суглобу.

Обставини травми: в ході виконання службових обов?язків по захисту Батьківщини в районі н.п. Клинове Донецької області в результаті мінометного обстрілу зі сторони противника отримав поранення.

Під час травмування перебував у засобах індивідуального захисту (шолом та бронежилет), ознак алкогольного чи токсичного сп`яніння виявлено не було. Підставою вказано наказ ВЧ НОМЕР_1 від 20.02.2023 №980.

При цьому, жодних зауважень щодо змісту означеної довідки відповідачем не висловлено, що має наслідком підтвердження факту поранення позивача 24.06.2022, отриманого у зв`язку із захистом Батьківщини.

Згідно з висновком Висновок ВЛК Свідоцтво про хворобу № 1030-п, 08.11.2022 р. госпітальна військово-лікарська комісія психоневрологічного профілю НВМКЦ «ГВКГ» за розпорядженням начальника НВМКЦ «ГВКГ» від 07.11.2022 р. № 9807-p провела огляд молодшого сержанта за мобілізацією ОСОБА_1 . В постанові ВЛК зазначено перелік захворювань, поранення та травми ОСОБА_1 , що напряму пов`язані з захистом Батьківщини та проходженням військової служби.

Позивач проходив лікування:

З 24.06.2022 р. по 28.06.2022 р. - з моменту поранення с. Клинове Бахмутського району Донецької області під час виконання бойового завдання, невідкладна первинна допомога відповідно до Довідки за Формою 100;

з 30.06.2022 р. по 06.07.2022 р. - на етапі евакуації був доставлений до КНП "Третя Черкаська міська лікарня швидкої медичної допомоги" м. Черкаси для подальшого лікування на стаціонарі (виписка з медичної карти стаціонарного хворого № 10803);

з 06.07.2022 р. по 25.07.2022 р. - КНП "Черкаський обласний клінічний госпіталь ветеранів війни Черкаської обласної ради" м. Черкаси, на стаціонарному лікуванні (виписка № 1588);

з 25.07.2022 р. по 12.08.2022 р. - лікування на стаціонарі КНП "Третя Черкаська міська лікарня швидкої медичної допомоги" неврологічному відділенні (виписка № 12518);

з 16.08.2022 р. по 18.08.2022 р. стаціонарне обстеження та лікування в клініці психіатрії Національного військово-медичного клінічного центру «Головний військовий клінічний госпіталь» (виписний епікриз № 10760/1112);

з 18.08.2022 по 08.09.2022 р. в Державному медико-соціальному центрі ветеранів війни перебував в неврологічному відділенні (виписка № 1917 та довідка про непрацездатність № 113);

після повторного огляду в Національного військово-медичного клінічного центру "Головний військовий клінічний госпіталь" було визначено потребу в подальшому стаціонарному лікуванні ОСОБА_1 в психіатричній клініці з 23.09.2022 р. по 21.11.2022 р. (виписний епікриз № 12635).

08.11.2022 р. госпітальна військово-лікарська комісія психоневрологічного профілю НВМКЦ "ГВКГ" за розпорядженням начальника НВМКЦ "ГВКГ" від 07.11.2022 р. № 9807-р провела огляд молодшого сержанта за мобілізацією, ОСОБА_1 , 1991 р.н., і постановила про непридатність його до військової служби виключенням з військового обліку на підставі статті 17-а графи ІІ Розкладу хвороб.

Відповідно до витягу з Наказу № 315 від 23.11.2022 р. командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 звільнено з військової служби у відставку відповідно до пп. "б" п. 2 ч. 26 Закону України "Про військовий обов?язок і військову службу" за станом здоров?я, на підставі висновку (постанови) ВЛК про непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку.

Тобто, підтвердженим є факт перебування позивача на стаціонарному лікуванні у періоди з 24.06.2022 р. по 28.06.2022 р., з 30.06.2022 р. по 06.07.2022 р., з 06.07.2022 р. по 25.07.2022 р., з 25.07.2022 р. по 12.08.2022 р., з 16.08.2022 р. по 18.08.2022 р., з 18.08.2022 по 08.09.2022 р., з 23.09.2022 р. по 21.11.2022 р.

В матеріалах справи відсутні докази виплати позивачу додаткової винагороди за означені періоди, що унеможливлює встановлення факту вчинення відповідачем дій, направлених на фактичну виплату ОСОБА_1 у повному обсязі додаткової винагороди відповідно до Постанови №168 в розмірі до 100000 грн в розрахунку на місяць пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні, який включає спірні періоди у повному обсязі.

Як вже зазначалося судом, у період, який охоплює час перебування військовослужбовця на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, приписи Постанови № 168 передбачають встановлення двох умов, необхідних для виплати збільшеної до 100000 гривень винагороди, а саме: пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва) військовослужбовця із захистом Батьківщини, а також перебування на стаціонарному лікуванні у зв`язку із таким пораненням (контузією, травмою, каліцтвом).

Таким чином, враховуючи наявність у виписках із медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_1 у періодах з 24.06.2022 р. по 28.06.2022 р., з 30.06.2022 р. по 06.07.2022 р., з 06.07.2022 р. по 25.07.2022 р., з 25.07.2022 р. по 12.08.2022 р., з 16.08.2022 р. по 18.08.2022 р., з 18.08.2022 по 08.09.2022 р., з 23.09.2022 р. по 21.11.2022 р. відомостей про перебування на стаціонарному лікуванні, травми, що згідно з висновком ВЛК пов`язана із захистом Батьківщини, суд дійшов висновку про наявність у ОСОБА_1 права на отримання додаткової винагороди за означені періоди відповідно до Постанови №168 у розмірі до 100000 грн в розрахунку на місяць пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні.

Таким чином, суд вважає за необхідне визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу за періоди з 24.06.2022 р. по 28.06.2022 р., з 30.06.2022 р. по 06.07.2022 р., з 06.07.2022 р. по 25.07.2022 р., з 25.07.2022 р. по 12.08.2022 р., з 16.08.2022 р. по 18.08.2022 р., з 18.08.2022 по 08.09.2022 р., з 23.09.2022 р. по 21.11.2022 р. додаткової винагороди, передбаченої постановою №168 у розмірі до 100000,00 грн в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини.

Відповідно, захист порушених прав позивача також потребує зобов`язання відповідача вчинити ті дії, від виконання яких він безпідставно ухилився, а саме: зобов`язати відповідача нарахувати і виплатити позивачу за періоди з 24.06.2022 р. по 28.06.2022 р., з 30.06.2022 р. по 06.07.2022 р., з 06.07.2022 р. по 25.07.2022 р., з 25.07.2022 р. по 12.08.2022 р., з 16.08.2022 р. по 18.08.2022 р., з 18.08.2022 по 08.09.2022 р., з 23.09.2022 р. по 21.11.2022 р. додаткову винагороду, передбачену Постановою №168 у розмірі до 100000,00 грн в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини, з урахуванням виплачених сум.

При цьому, задоволення вимог у такий спосіб не є втручанням у дискреційні повноваження відповідача, з огляду на таке.

Згідно з Рекомендацією №R (80) 2 комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятою Комітетом Міністрів Ради Європи 11 травня 1980 року на 316-й нараді заступників міністрів, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Отже, дискреційним повноваженням є повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийняті рішення, тобто, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) обрати один з кількох варіантів рішення.

Суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Водночас, згідно з пунктом 4 частини другої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти рішення про зобов`язання відповідача вчинити певні дії. При цьому, у випадку, коли закон встановлює повноваження суб`єкта публічної влади в імперативній формі, тобто його діяльність чітко визначена законом, то суд зобов`язує відповідача прийняти конкретне рішення чи вчинити певну дію. У випадку, коли ж суб`єкт наділений дискреційними повноваженнями, то суд може лише вказати на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення (дій), та зазначити норму закону, яку відповідач повинен застосувати при вчиненні дії (прийнятті рішення), з урахуванням встановлених судом обставин.

З урахуванням тієї обставини, що дії відповідача у розглядуваній ситуації не ґрунтуються на дискреційних повноваженнях відповідача як суб`єкта владних повноважень, оскільки алгоритм їх дій чітко зазначений законодавчо, у даному випадку задоволення позову в частині дій зобов`язального характеру не є втручанням у дискреційні повноваження відповідача.

Водночас, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог в частині визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу за спірні періоди додаткової винагороди, передбаченої постановою №168 за час перебування на стаціонарному лікування в закладах охорони здоров`я у розмірі 100 000,00 грн та зобов`язання відповідача здійснити її нарахування та виплату за спірний період у розмірі 100 000,00 грн з огляду на законодавчо визначений порядок здійснення таких нарахування та виплати додаткової винагороди у розмірі до 100000 грн пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні, а не по 100000 грн.

Також суд відмовляє у задоволенні зазначених вимог за весь заявлений період з 24.06.2022 р. по 23.11.2022 за відсутності доказів щодо дат переміщення позивача між лікувальними закладами та включення у вказаний період днів, які не мають підтвердження про перебування на стаціонарному лікуванні, та, як вже вказано вище, задовольняє вимоги щодо конкретних періодів, що документально підтверджують перебування позивача на стаціонарному лікуванні.

У рішення ЄСПЛ по справі "Ґарсія Руіз проти Іспанії" (Garcia Ruiz v. Spain), заява №30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

З урахуванням з`ясованих обставин, досліджених матеріалів справи суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір в розмірі 1073,60 грн, який в силу ч. 3 ст. 139 КАС України підлягає частковому стягненню на його користь пропорційно до розміру задоволених вимог за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 139, 143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 ) за періоди з 24.06.2022 р. по 28.06.2022 р., з 30.06.2022 р. по 06.07.2022 р., з 06.07.2022 р. по 25.07.2022 р., з 25.07.2022 р. по 12.08.2022 р., з 16.08.2022 р. по 18.08.2022 р., з 18.08.2022 по 08.09.2022 р., з 23.09.2022 р. по 21.11.2022 р. додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі до 100000,00 грн в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) нарахувати і виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 ) за періоди з 24.06.2022 р. по 28.06.2022 р., з 30.06.2022 р. по 06.07.2022 р., з 06.07.2022 р. по 25.07.2022 р., з 25.07.2022 р. по 12.08.2022 р., з 16.08.2022 р. по 18.08.2022 р., з 18.08.2022 по 08.09.2022 р., з 23.09.2022 р. по 21.11.2022 р. додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі до 100000,00 грн в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини, з урахуванням виплачених сум.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 ) за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) судові витрати по сплаті судового збору у сумі 800,00 грн (вісімсот гривень 00 копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Войтович І. І.