Справа № 160/29258/25
Суддя: Рищенко Андрій Юрійович
Дата ухвалення: 2026-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Рищенко А. Ю.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Дніпропетровської регіональної державної лабораторії Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-
09.10.2025 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ РЕГІОНАЛЬНОЇ ДЕРЖАВНОЇ ЛАБОРАТОРІЇ ДЕРЖАВНОЇ СЛУЖБИ УКРАЇНИ З ПИТАНЬ БЕЗПЕЧНОСТІ ХАРЧОВИХ ПРОДУКТІВ ТА ЗАХИСТУ СПОЖИВАЧІВ, в якому позивач просить суд:
Позовні вимоги обґрунтуванні тим, що позивачка перебувала на посаді завідувача відділу - лікаря ветеринарної медицини відділу відбору і реєстрації зразків та оформлення документів Дніпропетровської регіональної державної лабораторії Державної служби з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, має на утриманні трьох осіб, а саме неповнолітню дитину та двох батьків пенсійного віку, а також чоловіка, який є військовослужбовцем, та має посвідчення Учасника бойових дій. ОСОБА_1 було вручено повідомлення про наступне вивільнення, та запропоновано ряд посад на підприємстві, які не відповідають кваліфікації, досвіду роботи та оплату праці посаді, яку займала Позивач, так, не запропоновано наявну вакантну посаду завідувача відділу. Вважаючи таку бездіяльність Дніпропетровської регіональної державної лабораторії Державної служби з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів протиправною, позивачка завернулась до суду з даним позовом.
13.10.2025 року позивачем подано заяву про забезпечення позову.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.10.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи.
24.10.2025 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду від представника позивача надійшла заява про забезпечення позову.
30.10.2025 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача проти вимог викладених у позові заперечує та зазначає, що на виконання наказу №526/К від 14.08.2025 року, відповідальними особами відділу управління персоналом ДРегДЛДержпродспоживслужби, було під підпис ознайомлено співробітників, що займають посади, які підлягають скороченню про майбутнє вивільнення, зокрема ОСОБА_1 , яка займала посаду завідувача відділу лікаря ветеринарної медицини було ознайомлено з наказом 14.08.2025, проте від підпису наказу Позивач відмовилась, про що був складений відповідний акт про відмові від підпису, Пізніше, а саме 18.08.2025 Позивач звернулась з проханням підписати наказ, про що зроблено нею особисто підпис про ознайомлення вищезазначеного наказу 18.08.2025, а не 16.09.2025 року, як зазначає Позивач в позовній заяві. 16.09.2025 Позивача ознайомлено з усіма вакантними посадами наявними у роботодавця, 03.10.2025 Позивача ознайомлено з усіма вакантними посадами наявними у роботодавця. Проте ОСОБА_1 , відмовилась від запропонованих посад. Така відмова ОСОБА_1 від зайняття запропонованих вакансій свідчить про об`єктивну неможливість продовження трудових правовідносин та є передумовою для звільнення такого працівника за пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України у визначений ним строк.
04.11.2025 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено, що відзив Відповідача не містить посилань на норми закону, які б слугували підставою для відмови у задоволенні позову, навпаки, Відповідач визнає та не заперечує законодавчо встановлений порядок вивільнення з посад у випадку реорганізації або зміни структури тощо, та подальшим порядком ознайомлення працівника та виконання вимог ч. 2 ст. 40, ч. 3 ст. 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, а саме пропонування йому всіх наявних на підприємстві вакантних посад.
11.11.2025 року від представника відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, в якому відповідач повторно наголошує, що Позивачу було запропоновано всі вакантні посади, наявні у Відповідача з моменту повідомлення про наступне вивільнення до моменту звільнення, в підтвердження чого, відповідачем при наданні відзиву на позов було надавано відповідні докази такого повідомлення.
Згідно з ч. ч. 5, 8ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства Українисуд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.
ОСОБА_1 , перебувала на посаді завідувача відділу - лікаря ветеринарної медицини відділу відбору і реєстрації зразків та оформлення документів Дніпропетровської регіональної державної лабораторії Державної служби з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів.
Наказом №526/К від 14.08.2025 року про введення в дію Структури та штатного розпису Дніпропетровської регіональної державної лабораторії Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів внесено наступні зміни:
1. Ліквідовано з 15 жовтня 2025 року:
1.1.:- відділ прийому та реєстрації патологічного матеріалу та виведено наступні посади:
завідувача відділу-лікаря ветеринарної медицини 1штатну одиницю.
лікаря ветеринарної медицини 1 категорії 2 штатні одиниці;
лікаря ветеринарної медицини 1 категорії 1штатну одиницю;
провідного фахівця - 1штатну одиницю;
1.2. відділ відбору і реєстрації зразків та оформлення документів, виведено наступні посади:
завідувача відділу-лікаря ветеринарної медицини 1 штатну одиницю;
лікаря ветеринарної медицини 1 категорії 2 штатні одиниці;
лаборанта 1 категорії - 1 штатну одиницю;
1.3. відділ внутрішнього аудиту.
Відділ координації роботи лабораторії ветеринарно-санітарної експертизи на ринках та відділ моніторингових досліджень та ветеринарно-санітарної експертизи в один структурний підрозділ відділ ветеринарно-санітарної експертизи.
В зв`язку з об`єднанням ліквідовано посаду завідувача відділу-лікаря ветеринарної медицини 1 штатну одиницю та введено посаду провідний фахівець 1штатна одиниця;
завідувач відділу 1штатна одиниця;
провідний лікар ветеринарної медицини 2 штатні одиниці;
лікар ветеринарної медицини 1 категорії 2 штатні одиниці;
лікар ветеринарної медицини - 1штатна одиниця;
провідний фахівець - 1штатна одиниця;
фахівець - 1штатна одиниця.
Перейменовано загальновиробничий відділ в відділ технічного обслуговування та автотранспорту;
Введено в відділ бухгалтерського обліку дві штатні одиниці;
Введено в відділ контролю за системою управління 1 штатну одиницю
З наказом №526/К від 14.08.2025 ОСОБА_1 ознайомлена 18.08.2025 року відповідно до матеріалів справи.
Повідомленням від 14.08.2025 року позивачу доведено до відома, що у зв`язку зі зміною структури закладу посада ОСОБА_1 буде ліквідована з 15.10.2025 року, у зв`язку з цим можливе звільнення. Також повідомлено, що станом на дату вручення цього повідомлення наявна вакантна посада, що відповідає кваліфікації позивача, а саме:
- провідний лікар ветеринарної медицини відділу реєстрації зразків та оформлення документів,
- завідувач лабораторії ветеринарно-санітарної експертизи №11 на ринку ТОВ «Трейд Днепр» м. Дніпро
- завідувач лабораторії ветеринарно-санітарної експертизи №11 на ринку КП «Калина» м. Дніпро
- завідувач лабораторії ветеринарно-санітарної експертизи № 44 на ринку ПП Лисенко Світлана Дмитрівна м. Дніпро.
З даним повідомлення позивача було ознайомлено 11.09.2025, про що наявний відповідний запис.
Також про наступне вивільнення та наявність вакантних посад на підприємстві позивача було повідомлено 16.09.2025 та 03.10.2025 року.
Згідно наказу №680 від 20.10.2025 р. ОСОБА_1 була звільнена з займаної посади у зв`язку з проведенням організаційно-штатних заходів, спрямованих на оптимізацію структури підприємства.
Надаючи правову оцінку спірним відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Частиною 2статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях визначає Закон України № 889-VIII.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 83 закону України Про державну службу державна служба припиняється за ініціативою суб`єкта призначення ( ст. 87 цього Закону).
Згідно вимог п. 1 ч. 1, ч. 3 ст. 87 закону України Про державну службу підставою для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення є скорочення чисельності або штату державних службовців, скорочення посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців, реорганізація державного органу. Суб`єкт призначення або керівник державної служби попереджає державного службовця про наступне звільнення на підставі пунктів 1 та 1-1 частини першої цієї статті у письмовій формі не пізніше ніж за 30 календарних днів. Одночасно з попередженням про звільнення на підставі пункту 1 частини першої цієї статті суб`єкт призначення або керівник державної служби пропонує державному службовцю іншу рівнозначну посаду державної служби або, як виняток, нижчу посаду державної служби відповідно до професійної підготовки та професійних компетентностей. При цьому враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством про працю. Державний службовець звільняється на підставі пункту 1 частини першої цієї статті у разі, коли відсутня можливість запропонувати відповідні посади, а також у разі його відмови від переведення на запропоновану посаду.
Законом України Про державну службу не визначено яке саме переважне право має враховуватися суб`єктом призначення. Відповідно ж до ст. 42 Кодексу законів про працю України (КзпП України) при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається:
1) сімейним - при наявності двох і більше утриманців;
2) особам, в сім`ї яких немає інших працівників з самостійним заробітком;
3) працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації;
4) працівникам, які навчаються у вищих і середніх спеціальних учбових закладах без відриву від виробництва;
5) учасникам бойових дій, постраждалим учасникам Революції Гідності, особам з інвалідністю внаслідок війни та членам сімей загиблих (померлих) ветеранів війни, членам сімей загиблих (померлих) Захисників і Захисниць України, а також особам, реабілітованим відповідно до Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років", із числа тих, яких було піддано репресіям у формі (формах) позбавлення волі (ув`язнення) або обмеження волі чи примусового безпідставного поміщення здорової людини до психіатричного закладу за рішенням позасудового або іншого репресивного органу;
6) авторам винаходів, корисних моделей, промислових зразків і раціоналізаторських пропозицій;
7) працівникам, які дістали на цьому підприємстві, в установі, організації трудове каліцтво або професійне захворювання;
8) особам з числа депортованих з України, протягом п`яти років з часу повернення на постійне місце проживання до України;
9) працівникам з числа колишніх військовослужбовців строкової служби, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, військової служби за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, військової служби за призовом осіб офіцерського складу та осіб, які проходили альтернативну (невійськову) службу, - протягом двох років з дня звільнення їх зі служби.
10) працівникам, яким залишилося менше трьох років до настання пенсійного віку, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат;
11) працівникам, які є членами пожежно-рятувальних підрозділів для забезпечення добровільної пожежної охорони не менше року.
Перевага в залишенні на роботі може надаватися й іншим категоріям працівників, якщо це передбачено законодавством України.
З наведених норм вбачається, що разом з попередженням про можливе звільнення суб`єкт призначення зобов`язаний запропонувати державному службовцю іншу рівнозначну посаду державної служби або, як виняток, нижчу посаду. Законом не встановлена форма попередження.
Суд вважає, що навівши у повідомленні про наступне вивільнення перелік наявних вакантних посад, з якими позивача було ознайомлено одночасно з повідомленням, відповідач виконав встановлений законом обов`язок запропонувати державному службовцю інші посади державної служби. Отже, відповідач належним чином виконав покладений на нього законом обов`язок вчиняти дії для працевлаштування державного службовця, посада якого скорочується.
Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що у відповідача була наявна вакантна посада, яка могла бути запропоновані їй, а саме завідувач відділу, але у порушення вимог закону запропонована не була. Дослідженими судом доказами такі обставини не підтверджуються.
Відповідно до частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до частини 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до частини 1 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.
Згідно частини 2 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованих правових підстав для відмови в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 .
Щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Згідно з частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Згідно з частиною 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Відповідно до частини 1 статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
З урахуванням відмови в задоволенні адміністративного позову, розподіл судових витрат судом не здійснюється.
Керуючись ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Дніпропетровської регіональної державної лабораторії Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя А. Ю. Рищенко