Справа № 640/39811/21
Суддя: Тацій Л.В.
Дата ухвалення: 2026-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

04 березня 2026 року

м. Київ

справа №640/39811/21

адміністративне провадження №К/990/6851/26

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Тацій Л.В.,

суддів: Бевзенка В.М., Стеценка С.Г.,

перевіривши матеріали касаційної скарги Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 30.07.2025 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 20.01.2026 у справі № 640/39811/21 за позовом Державної інспекції архітектури та містобудування України до Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Пластікс-Україна», про визнання протиправними та скасування наказу та приписів,

УСТАНОВИВ:

Державна інспекція архітектури та містобудування України звернулася до суду з позовом, у якому просила:

1. визнати протиправним та скасувати наказ про проведення позапланової перевірки № 970, виданий 31.08.2021 Департаментом з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації);

2. визнати протиправним та скасувати припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, виданий 13.09.2021 Департаментом з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації);

3. визнати протиправним та скасувати припис про зупинення підготовчих та будівельних робіт на об`єкті «Реконструкція нежитлових приміщень №№ 1,2, 3 (літера «В») нежитлової будівлі з надбудовою під розміщення адміністративно-офісних приміщень за адресою: м. Київ, Оболонський район, вул. Полярна, 20в, нежитлові приміщення №№ 1, 2, 3 (літера «В»)», виданий 13.09.2021 Департаментом з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

Запорізький окружний адміністративний суд рішенням від 30.07.2025, яке залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 20.01.2026, позов задовольнив.

12.02.2026 Департамент з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 30.07.2025 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 20.01.2026.

Відповідно до частини першої статті 329 Кодексу адміністративного судочинства України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 20.01.2026 складено 21.01.2026.

Відповідач звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою 12.02.2026, тобто в межах строку касаційного оскарження, установленого нормою частини першої статті 329 Кодексу адміністративного судочинства України.

Вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження, Верховний Суд зазначає наступне.

Право на касаційне оскарження регламентовано положеннями статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, частиною першою якої визначено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Такі випадки визначені у частині четвертій статті 328 КАС України, згідно із якою підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Відповідач у касаційній скарзі стверджує про наявність підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 2 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, та про необхідність відступу від висновків щодо застосування норм права, викладених у постановах Верховного Суду від 16.01.2025 у справі № 300/1209/24, від 01.06.2022 у справі № 826/11507/17, від 26.04.2023 у справі № 380/1418/22, від 03.10.2024 у справі № 160/4625/23, від 04.02.2019 у справі № 807/242/14, від 31.01.2023 у справі № 540/1245/20, від 19.04.2024 у справі № 260/1885/19.

Цей довід обґрунтовує тим, що суди першої та апеляційної інстанцій помилково застосували висновки Верховного Суду щодо застосування норм права, викладені у вищезазначених постановах, оскільки останні є нерелевантними до спірних правовідносин.

Суд звертає увагу, що відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

Тобто, постанови Верховного Суду, від висновків у яких просить відступити скаржник, повинні бути ухвалені в подібних правовідносинах.

Отже, вказана відповідачем підстава касаційного оскарження, передбачена пунктом 2 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, не знайшла підтвердження.

Водночас у касаційній скарзі наведено доводи щодо неправильного застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права (статті 41-1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 № 553, Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного нагляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.08.2015 № 698) за відсутності висновку Верховного Суду щодо застосування цих норм у подібних правовідносинах (пункт 3 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України).

Ці доводи щодо підстав касаційного оскарження підлягають перевірці під час касаційного перегляду справи.

Зарахування до спеціального фонду Державного бюджету України судового збору, сплаченого заявником касаційної скарги у розмірі, встановленому Законом України «Про судовий збір», перевірено.

Як підсумок, Суд констатує, що касаційна скарга відповідає вимогам статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України, подана з дотриманням установленого процесуальним законом строку на касаційне оскарження, підстави для повернення касаційної скарги, залишення її без руху чи відмови у відкритті касаційного провадження відсутні.

Керуючись статтями 328, 331, 334, 338 КАС України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 30.07.2025 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 20.01.2026 у справі № 640/39811/21 за позовом Державної інспекція архітектури та містобудування України до Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Пластікс-Україна», про визнання протиправними та скасування наказу та приписів.

Витребувати із Запорізького окружного адміністративного суду матеріали справи № 640/39811/21.

Надіслати учасникам справи копію цієї ухвали в порядку, встановленому статтею 251 Кодексу адміністративного судочинства України.

Учасникам справи встановити строк для подачі відзиву на касаційну скаргу у десять днів з дня вручення копії цієї ухвали та роз`яснити, що до відзиву додаються докази надсилання (надання) його копій та доданих до нього документів іншим учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

Л.В. Тацій

В.М. Бевзенко

С.Г. Стеценко ,

Судді Верховного Суду