Справа № 460/19396/25
Суддя: О.О. Максимчук
Дата ухвалення: 2026-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

04 березня 2026 рокум. Рівне№460/19396/25

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Максимчука О.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (в письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій,

В С Т А Н О В И В:

1.Стислий виклад позицій учасників справи

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду (далі - суд) з адміністративним позовом (позовною заявою) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі - відповідач), у якому позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача №17 від 29.08.2025 про відмовв в призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах згідно з ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування";

- зобов`язати відповідача зарахувати позивачу до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах згідно із п. "в" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-ХІІ та п.3 ч.2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV, періоди його роботи з 20.07.1987 по 10.05.1990 в колгоспі ім. Мічуріна Гощанського району Рівненської області, у період з 26.04.1999 по 07.08.1993 у ВАТ «Гощанський райагрохім», у період з 01.09.1993 по 15.02.1999 в КСП ім. Мічуріна Гощанського району Рівненської області, у період з 26.04.1999 по 02.08.2004 в ВАТ «Гощанський райагрохім» на посаді тракториста, механізатора (яку охоплює професія тракторист машиніст) (тобто на посаді тракториста - машиніста) безпосередньо зайнятого у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, що зазначені трудовій книжці колгоспника серія НОМЕР_1 заповненої 25.07.1987 виданій прізвище ОСОБА_1 , архівних довідках виданих комунальною установою "Трудовий архів Гощанської селищної ради» на прізвище ОСОБА_1 за №110 та №122 від 18.03.2025 року, та інших документах;

- зобов`язати відповідача призначити та виплачувати позивачу пенсію за віком на пільгових умовах згідно з п. "в" ч. 1 ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з 30.05.2025.

Позивач в обґрунтування позову зазначає про протиправність прийнятого відповідачем рішення від №17 від 29.08.2025 про відмову в призначенні йому пенсії за віком на пільгових умовах згідно з п. 3 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058-IV), оскільки відсутній необхідний пільговий стаж. Вважає, що незарахування відповідачем до пільгового стажу періодів роботи, зазначених в трудовій книжці, є протиправним, оскільки згідно трудової книжки пільговий стаж позивача становить понад 20 років. З огляду на вказане просить визнати дії відповідача щодо відмови в призначенні пенсії протиправними та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

06.11.2025 відповідач подав до суду свій відзив на позовну заяву, де в обґрунтування заперечень проти задоволення позову вказав, що рішенням Головного управління №17 від 29.08.2025 позивачу було відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 114 Закону №1058-IV у зв`язку з відсутності пільгового стажу - 20 років, з урахуванням неможливості зарахування до пільгового стажу позивача періодів роботи з 01.07.2025 по 31.07.2025 згідно пільгової довідки АТ - з 20.07.1987 по 31.12.1987 та з 01.01.1994 по 31.12.1999 періоди роботи в колгоспі на посаді машиніста згідно архівної довідки від 18.03.2025 №110, оскільки до заяви не надано рішення Комісії Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області. З огляду на вказане, вважає що прийняте рішення є законним та обґрунтованим, а відтак в задоволенні позовних вимог слід відмовити повністю.

2. Заяви, клопотання учасників справи, інші процесуальні дії у справі.

Позовна заява подана позивачем до суду 20.10.2025 у паперовій формі шляхом направлення засобами поштового зв`язку, надійшла до суду і була зареєстрована в автоматизованій системі діловодства суду 22.10.2025.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.10.2025 визначено суддю Максимчука О.О. головуючим суддею (суддею-доповідачем) з розгляду справи за вказаною позовною заявою.

Ухвалою від 27.10.2025 суд прийняв вказану позовну заяву до розгляду і відкрив провадження в адміністративній справі, вирішив розгляд справи здійснювати суддею одноособово за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), встановив відповідачу п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позов.

Відповідач скористався своїм правом на подання відзиву на позовну заяву та подав 06.11.2025 до суду відзив, у якому відповідач виклав свої заперечення проти позову.

На момент розгляду справи по суті і ухвалення судом цього рішення інші заяви, клопотання від учасників справи до суду не надійшли, а також суд не здійснював інші процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо).

З урахуванням вимог частини 4 статті 229 КАС України при розгляді справи в порядку письмового провадження суд не здійснював фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

3. Встановлені судом обставини справи та зміст спірних правовідносин.

Розглянувши наявні у справі матеріали, з`ясувавши доводи та аргументи сторін, на яких ґрунтуються їх позовні вимоги і заперечення, дослідивши подані сторонами письмові докази, суд встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини, що враховані судом при вирішення спору по суті.

Позивач 20.08.2025 звернувся до Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до статті п. 3 ч. 2 ст. 114 Закону №1058-IV.

Вказану заяву за принципом екстериторіальності було передано для розгляду до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (відповідач).

29.08.2025 відповідачем прийнято рішення №17, яким відмовлено позивачу в призначенні пенсії за віком відповідно до Закону №1058-IV у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу 20 років, оскільки за результатами розгляду документів встановлено, що страховий стаж позивача становить 38 років 02 місяці 23 дні, пільговий стаж становить 18 років 25 днів, а згідно з поданими документами до пільгового стажу не зараховано: період роботи з 01.07.2025 по 31.07.2025 згідно пільгової довідки АТ , з 20.07.1987 по 31.12.1987 та з 01.01.1994 по 31.12.1999 періоди роботи в колгоспі на посаді машиніста згідно архівної довідки від 18.03.2025 №110, оскільки до заяви не надано рішення Комісії Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області.

Не погодившись з таким рішенням відповідача, позивач звернувся до суду із адміністративним позовом (позовною заявою) у цій справі з наведеними вище позовними вимогами до відповідача.

4. Нормативно-правове регулювання спірних правовідносин та висновки суду.

Встановивши наведені вище фактичні обставини справи та відповідні їм спірні правовідносини, суд вважає, що до спірних правовідносин за наведених фактичних обставин справи підлягають застосуванню такі норми права і висновки Верховного суду про їх застосування.

Приписами статті 1 та частини 1 статті 2 Конституції України встановлено, що Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою державою, суверенітет якої поширюється на всю її територію. Відповідно до частини 2 статті 3 Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави; держава відповідає перед людиною за свою діяльність; утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права; Конституція України має найвищу юридичну силу; зокрема, закони приймаються на основі Конституції України та повинні відповідати їй; норми Конституції України є нормами прямої дії; органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України (стаття 8, частина 2 статті 19 Конституції України).

Приписами статті 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 (далі - Закон №1058-IV).

Статтею 8 Закону №1058-IV передбачене право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг. Відповідно до частини 3 статті 4 Закону №1058-IV виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються види пенсійного забезпечення, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення.

Пунктом 3 частини 2 статті 114 Закону №1058-IV визначено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається чоловікам, які працюють трактористами-машиністами і безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі.

Отже, головними умовами для призначення пенсії за віком на пільгових умовах є виконання робіт на посаді тракториста-машиніста, безпосередня зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, досягнення відповідного віку, а також наявність кількості відповідного стажу.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 24 червня 2020 року у справі №392/1846/15-а та від 08 квітня 2020 року у справі №469/1193/16-а.

Згідно статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

У пунктах 1 та 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі Порядок №637) зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до п.3 Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи.

Згідно з пунктом 20 Порядку №637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. Додатково в довідці наводяться такі відомості: стосовно трактористів-машиністів підприємств сільського господарства (в тому числі колгоспів) - про безпосередню зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Отже, головними умовами для призначення пенсії за віком на пільгових умовах є виконання робіт на посаді тракториста-машиніста, безпосередня зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, досягнення відповідного віку, а також наявність кількості відповідного стажу.

Порядок призначення пенсій на пільгових умовах цій категорії працівників роз`яснений в листі Міністерства соціального забезпечення України від 20 січня 1992 року №7, відповідно до якого до трактористів-машиністів, безпосередньо зайнятих у виробництві сільгосппродукції, належать працівники, які оформлені на роботу трактористами-машиністами, мають відповідні посвідчення, постійно зайняті на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах протягом повного сезону сільгоспробіт в рослинництві та тваринництві.

Трактористам-машиністам, які відпрацювали повний польовий період на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах, весь рік роботи зараховується до стажу, який дає право на пільгове пенсійне забезпечення, і в тому випадку, якщо вміжпольовий або міжсезонний період вони виконували інші роботи (на стаціонарних і причіпних установках та агрегатах, по ремонту сільськогосподарської техніки, на тваринницьких фермах тощо).

Віднесення господарства до сільгосппідприємств, трактористи-машиністи яких мають право на пільгову пенсію, здійснюється відповідно до класифікатора галузей народного господарства. До сільськогосподарських належать підприємства, які виробляють продукцію рослинництва і тваринництва.

До сільськогосподарських належать підприємства, які виробляють продукцію рослинництва і тваринництва. Єдина назва професії «тракторист-машиніст», запроваджена в 1961 році, охоплює такі професії: бульдозерист, бульдозерист-скреперист, грейдерист; комбайнер; машиніст дощувальної установки, змонтованої на базі трактора; машиніст скрепера, скреперист; машиніст чаєзбиральної машини; машиніст екскаватора; машиніст-водій льонозбиральної машини, самохідної широкозахватної сінокосарки; механік-комбайнер, тракторист, тракторист-бульдозерист. До числа трактористів-машиністів, безпосередньо зайнятих у виробництві сільгосппродукції, віднесено працівників, прийнятих на роботу трактористами-машиністами, які мають про це відповідні посвідчення. Для призначення пенсії на пільгових умовах марка трактора, на якому працює тракторист-машиніст, значення не має.

Таким чином, умовами для призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 3 частини 2статті 114 Закону №1058-IV є виконання особою робіт на посаді тракториста-машиніста; безпосередня зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства; досягнення відповідного віку; наявність кількості відповідного стажу.

Такі висновки викладені Верховним Судом в постанові від 27 лютого 2018 року у справі №681/813/17, а також у постановах від 27 квітня 2020 року у справі №648/1613/17, від 16 січня 2023 року у справі №171/843/17.

При цьому, єдине найменування професії механізаторів сільського господарства «тракторист-машиніст» було запроваджено в 1961 році і охоплює такі професії: бульдозеристи, бульдозеристи-скреперисти, грейдеристи, комбайнери, машиністи дощувальних машин, машиністи льоноконоплезбиральних машин, машиністи скреперів, скреперисти, машиністи чаєзбиральних машин, машиністи екскаваторів, механіки-водії бавовнозбиральних машин, механіки-водії самохідних широкозахватних сінокосарок, механіки-комбайнери, трактористи, трактористи-бульдозеристи.

Трактористам-машиністам, які відпрацювали повний польовий період на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах, весь рік роботи зараховується до стажу, що дає право на пільгове пенсійне забезпечення, і в тому разі, якщо в між польовий або міжсезонний період вони виконували інші роботи на стаціонарних і причіпних установках та агрегатах, з ремонту сільськогосподарської техніки, на тваринницьких фермах тощо. Віднесення господарства до сільгосппідприємств, трактористи-машиністи яких мають право на пільгову пенсію, проводиться відповідно до класифікатора галузей народного господарства.

Верховний Суд розглядав подібну справу (постанова Верховного Суду від 27.02.2018 у справі №681/813/17) і дійшов висновку, що термін «механізатор» є загальновживаним й більш широким родовим поняттям професії тракториста, зайнятого у виробництві сільськогосподарської продукції.

У ході розгляду справи суд встановив, що позивачу видано посвідчення тракториста-машиніста серії НОМЕР_2 від 17.04.2006 та з метою призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 114 Закону №1058-IV позивач звернувся до пенсійного органу із заявою та доданими до неї документами.

Як слідує з оскаржуваного рішення від 29.08.2025 за №17, відповідач відмовив у призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 114 Закону №1058-IV з підстав відсутності необхідного пільгового стажу 20 років, оскільки відповідачем до пільгового стажу позивача не враховано період його роботи в колгоспі з 20.07.1987 по 31.12.1987 та з 01.01.1994 по 31.12.1999 на посаді машиніста згідно архівної довідки від 18.03.2025 №110, оскільки до заяви не надано рішення Комісії Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області.

Як суд вже зазначив вище, пунктом 1 Порядку №637 встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а пунктом 3 Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Системний аналіз наведених норм доводить, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, і лише у разі її відсутності, або відсутності в ній відповідних записів, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, зокрема, уточнюючих довідок підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. Таким чином, надання уточнюючих довідок повинно здійснюватися лише у випадках неправильного, неповного або нечіткого заповнення трудової книжки, що робить незрозумілим зроблений запис.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 07.03.2018 у справі №233/2084/17, від 16.05.2019 у справі №161/17658/16-а, від 27.02.2020 у справі №577/2688/17, від 31.03.2020 у справі №446/656/17, від 21.05.2020 у справі №550/927/17.

Відповідно до записів трудової книжки колгоспника серії НОМЕР_1 від 25.06.1987 позивач працював у такі періоди:

- запис за №1 від 20.07.1987 - призначений на роботу трактористом у колгосп імені Мічуріна ( підстава внесення запису - рішення правління №8 від 18.07.1987);

- запис за №2 від 10.05.1990 - звільнений з роботи за власним бажанням, згідно поданої заяви (підстава внесення запису рішення правління №11 від 03.11.1990);

- запис №3 від 14.05.1990 - прийнятий на роботу трактористом у Гощанську райсільгоспхімію (підстава внесення запису наказ №35 від 14.05.1990);

- запис №4 від 07.08.1993 - звільнений з роботи по ст.. 38 КЗпП України за власним бажанням (підстава внесення запису - наказ №18а від 07.08.1993);

- запис за №5 від 01.09.1993 - прийнятий в члени КСП та на роботу трактористом в Колгосп ім. Мічуріна Гощанського району Рівненської області (підстава внесення запису наказ №7 від 25.09.1993);

- запис за №6 (без дати) - звільнений з роботи і виведений з членів господарства згідно поданої заяви за власним бажанням;

- запис за №7 від 26.04.1999 - прийнятий на роботу трактористом у Відкрите акціонерне товариство Гощанський «Райагрохім» (підстава внесення запису - наказ №3а від 26.04.1999);

- запис за №8 від 02.08.2004 - звільнений з роботи у зв`язку з переведенням в ТОВ СПП «Зоря» (підстава внесення запису - наказ №17 від 02.08.2004);

- запис за №9 від 03.08.2004 - прийнятий на посаду трактористом з «Райагрохім» у ТОВ СГП «Зоря» (підстава внесення запису - наказ №2ак від 03.08.2004);

- запис за №10 від 13.05.2005 - звільнений з роботи за угодою сторін ст. 36 п.1 КЗпП України (підстава внесення запису - наказ №109 від 13.05.2005).

- запис за №13 від 18.08.2005 - прийнятий на посаду тракториста у ТОВ СГП «Зоря» (підстава внесення запису - наказ №207к від 18.08.2005);

- запис за №14 від 31.10.2005 - звільнений у зв`язку з переведенням трактористом в ТОВ СГП ім. Воловікова;

- запис за №15 від 01.11.2005 - прийнятий на посаду трактористом по переводу з ТОВ СГП «Зоря» у ТОВ СГП ім. Воловікова (підстава внесення запису наказ №225/б-к від 01.11.2005;

- запис за №16 від 30.11.2005 - звільнений з роботи за угодою двох сторін ст. 36 КЗпП України (підстава внесення запису - наказ №250 г-к від 30.11.2005;

- запис за №19 від 18.04.2006 - прийнятий на роботу на посаду механізатора у ТОВ СГП ім. Воловікова (підстава внесення запису - наказ №170/ак від 18.04.2006;

- запис за №20 від 25.12.2007 - звільнений з роботи за угодою двох сторін ст. 36 КЗпП України (підстава внесення запису - наказ №331-к від 25.12.2007);

- запис за №23 від 13.02.2008 - прийнятий на роботу на посаду механізатора у ТОВ СГП ім. Воловікова (підстава внесення запису - наказ №29-к від 13.02.2008);

- запис за №24 від 02.03.2009 - посаду механізатора перейменовано на посаду тракториста-машиніста с/г виробництва для приведення у відповідність з Класифікатором професій ДК 003:2005 (підстава внесення запису - наказ №23 від 02.03.2009).

Водночас, записів про звільнення позивача з посади тракториста-машиніста у ТОВ СГП ім. Воловікова вказана трудова книжка позивача не містять.

У матеріалах справи також наявні архівні довідки КУ «Трудовий архів Гощанської селищної ради» від 18.03.2025 №122, №110, з яких слідує, що у 1987 році та у період з 1993 по 1999 та 1987 роки позивач працював в КСП ім. Мічуріна Гощанського району Рівненської області.

Належність позивачу довідок, виданих КУ «Трудовий архів Гощанської селищної ради» від 18.03.2025 №122, №110 підтверджується рішенням Гощанського районного суду Рівненської області від 10.07.2025 справа №557/1106/25 про встановлення факту належності правовстановлюючих документів та ухвалою Гощанського районного суду Рівненської області від 18.08.2025 справа №557/1106/25.

Крім того, робота позивача у ТОВ «Зоря» Гощанського району Рівненської області у період з 2004 по 2005 роки та у ТОВ СГП «Ім. Воловікова» з 2006 по 2015 роки також підтверджується наявними у матеріалах справи довідками КУ «Трудовий архів Гощанської селищної ради» від 27.06.2025 №366, №365.

Водночас, як слідує з розрахунку стажу позивача (Форми РС-право) до пільгового стажу відповідачем не враховано періоди роботи позивача на посаді тракториста-машиніста у Колгоспі ім. Мічуріна з 20.07.1987 по 10.05.1990, з 14.05.1990 по 07.08.1993 у Гощанській райагрохімії та з 26.04.1999 по 02.08.2004 у ВАТ «Гощанський райагрохім», які підтверджуються записами трудової книжки колгоспника серії НОМЕР_1 від 25.06.1987 та архівними довідками КУ «Трудовий архів Гощанської селищної ради» від 18.03.2025 та від 27.06.2025, а відтак на переконання суду, протиправно не враховані відповідачем до пільгового стажу позивача, які дають право на призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 114 Закону №1058-IV, оскільки з урахуванням висновків Верховного Суду, позивач у спірних періодах позивач працював у сільськогосподарських підприємствах механізатором, трактористом, трактористом-машиністом, що охоплюється визначенням посади «тракторист-машиніст», тобто був безпосередньо зайнятим у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах та ці періоди роботи підтверджені не тільки записами в трудовій книжці, а і відповідними архівними довідками.

Позивач також просить суд зобов`язати відповідача зарахувати до його пільгового стажу період роботи у ВАТ «Гощанський райагрохім» з 26.04.1999 по 07.08.1993, що є помилковим, оскільки згідно записів трудової книжки позивач працював у Гощанській райагрохімії у період з 14.05.1990 по 07.08.1993, а відтак зарахуванню до пільгового стажу позивача підлягає саме період роботи позивача трактористом у Гощанській райагрохімії з 14.05.1990 по 07.08.1993, а не з 26.04.1999 по 07.08.1993 як зазначає позивач.

Суд зауважує, що доказів визнання недостовірними записів у трудовій книжці щодо вказаних спірних періодів роботи позивача на посаді тракториста суду не надано як і проведення відповідачем перевірки для підтвердження таких періодів роботи позивача, у разі наявності у відповідача сумнівів щодо їх достовірності. Суд звертає увагу на те, що згідно з частиною 3 статті 44 Закону №1058-ІV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Відповідно до положень пункту 4.2. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року №22-1, як орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Вказані положення свідчать, що відповідач в межах своєї компетенції має право самостійно звертатися до органів державної влади та підприємств з метою перевірки даних про стаж та умови роботи, однак в матеріалах справи відсутні такі відомості. У даному випадку пенсійний орган не надав суду доказів вчинення таких дій, а тому спірні періоди роботи позивача трактористом підлягають зарахуванню до його пільгового стажу як такі, що підтверджуються належними доказами.

Окремо суд зазначає, що період роботи позивача у Колгоспі ім. Мічуріна з 20.07.1987 по 10.05.1990 перетинається з періодом перебування позивача на строковій військовій службі з 16.11.1987 по 13.10.1989, що слідує із записів військового квитка позивача серії НОМЕР_3 від 12.11.1987.

З цього приводу суд зазначає, що згідно з абзацу 1 частини першої статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25 березня 1992 року №2232-XII (далі - Закон №2232-XII), військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я та віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби (частина 1 статті 8 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20 грудня 1991 року №2011-XIIі абзац 2 частини 1 статті 2 Закону №2232-XII).

Час проходження строкової військової служби зараховується до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією чи займала посаду, що передбачала право на пенсію на пільгових умовах до введення в дію Закону №1788-XIIабо на пенсію за віком на пільгових умовах до набрання чинності Законом №1058-IV.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 8 Закону Закон №2011-ХІІ час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Час проходження строкової військової служби, який зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, не повинен перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

З огляду на наведене, виключення з пільгового стажу періоду проходження строкової військової служби не є можливим, оскільки період проходження строкової військової служби має враховуватись до пільгового стажу позивача.

Щодо періоду роботи позивача трактористом з 01.09.1993 в КСП ім. Мічуріна Гощанського району Рівненської області суд зазначає, що трудова книжка колгоспника серії НОМЕР_1 від 25.06.1987 не містить запису про дату звільнення позивача з КСП ім. Мічуріна Гощанського району Рівненської області (запис №6), водночас з архівних довідок КУ «Трудовий архів Гощанської селищної ради» від 18.03.2025 №122 та №110 суд встановив, що позивач з 1993 по 1999 роки працював в КСП ім. Мічуріна Гощанського району Рівненської області та у 1999 році кількість відпрацьованих позивачем людиноднів становить 36 днів. Крім того, з розрахунку стажу (Форми РС-право) слідує, що до загального страхового стажу позивача відповідачем зараховано період роботи позивача у КСП ім. Мічуріна Гощанського району Рівненської області починаючи з 15.09.1993 по 15.02.1999, отже не є спірним факт звільнення позивача із займаної посади у КСП ім. Мічуріна Гощанського району Рівненської області 15.02.1999. Однак відповідачем такий період роботи позивача трактористом не враховано до його пільгового стажу, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах згідно із п. 3 ч. 2 ст. 114 Закону №1058-IV, враховуючи також те, що згідно записів трудової книжки колгоспника серії НОМЕР_1 від 25.07.1987 датою прийняття позивача на роботу у КСП ім. Мічуріна Гощанського району Рівненської області на посаду тракториста є 01.09.1993, а не 15.09.1993 як відображено відповідачем у розрахунку стажу позивача, а тому на переконання суду до пільгового стажу позивача слід зарахувати період його роботи у КСП ім. Мічуріна Гощанського району Рівненської області на посаді тракториста з 01.09.1993 по 15.02.1999.

З приводу відмови відповідача у зарахуванні до пільгового стажу позивача спірних періодів з тих підстав, що до заяви не надано рішення Комісії Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, то суд зазначає таке.

Відповідно до пункту 20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального стажу роботи приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток №5).

У довідці повинно бути вказано періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, в тому числі виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій.

У разі відсутності правонаступника, а також у разі знищення архівів у зв`язку з воєнними (бойовими) діями підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу роботи, а також до стажу роботи для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням із Мінсоцполітики та Мінфіном.

Процедуру підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу роботи для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлену для окремої категорії працівників, у разі ліквідації підприємства, установи, організації без визначення правонаступника встановлено Порядком підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу для призначення пенсії, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 10.11.2006 №18-1 (далі Порядок №18-1).

Згідно з пунктом 1 Порядку №18-1 цей Порядок визначає процедуру підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу роботи: для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлену для окремої категорії працівників, у разі ліквідації підприємства, установи, організації без визначення правонаступника; до 01 січня 2004 року, якщо в трудовій книжці є записи з виправленнями або недостовірні чи неточні записи про періоди роботи на підприємствах, в установах, організаціях (їх правонаступниках), розташованих на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі (далі - підприємства, які розташовані на тимчасово окупованій території).

Відповідно до пункту 2 Порядку №18-1 дія цього Порядку №18-1 поширюється на осіб, які працювали: на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України; на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Пунктом 3 Порядку №18-1 визначено, що підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу роботи для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років та періодів роботи на підприємствах, які розташовані на тимчасово окупованій території, здійснюється комісіями з питань підтвердження стажу роботи, що дає право на призначення пенсії (далі - Комісії).

Комісії створюються при головних управліннях Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, до складу яких обов`язково включаються представники органів соціального захисту населення, органів Пенсійного фонду України, Державної служби України з питань праці.

До складу Комісії за згодою включаються представники профспілок та організацій Спільного представницького органу репрезентативних всеукраїнських об`єднань профспілок на національному рівні та регіональних організацій роботодавців та їх об`єднань (пункт 4 Порядку №18-1).

Приписами пункту 6 Порядку №18-1 закріплено, що основним завданням Комісії є розгляд заяв про підтвердження стажу роботи та прийняття за результатами їх розгляду рішень про підтвердження (відмову в підтвердженні) стажу роботи.

Згідно з пунктом 14 Порядку №18-1 комісії приймають рішення щодо підтвердження стажу роботи або про відмову в його підтвердженні та не пізніше п`яти робочих днів з дня його прийняття повідомляють заявника про прийняте рішення.

Як слідує з матеріалів справи комісією з питань підтвердження стажу роботи рішення про підтвердження стажу роботи не приймалось.

Суд вважає, що відповідач зобов`язаний був повідомити позивача про необхідність звернення із заявою про підтвердження стажу до комісії з питань підтвердження стажу, до прийняття рішення про відмову у призначенні пенсії за віком.

Так, відповідно п. 3 ст. 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Згідно із пунктом 1.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, у разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис. Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.

Отже, з наведених норм чинного законодавства слідує, що Пенсійний фонд під час вирішення питання щодо призначення пенсії, зобов`язаний збират, перевіряти певні обставини та відомості, які необхідні для вирішення питання щодо призначення пенсії, для чого останньому надається тримісячний термін.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач при вирішення питання про призначення пенсії позивачу не дотримався справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав окремої особи, оскільки не використав надані законом повноваження для з`ясування тих чи інших обставин, що мають значення для прийняття відповідного рішення.

Крім того, витребування та перевірка додаткових документів і довідок є обов`язком пенсійного органу, тобто перекладання тягаря доказування, надання відомостей тощо на позивача є неприйнятним. Неналежне виконання пенсійним органом свого обов`язку щодо перевірки відомостей, зазначених у поданих документах не може бути підставою для обмеження конституційного права особи на отримання належної їй пенсії. Вказані висновки викладені в постановах Верховного Суду від 21.02.2018 у справі №687/975/17 та від 07.05.2024 у справі №460/38580/22.

Враховуючи встановлені судом у цій справі і описані вище фактичні обставини, відповідні їм правовідносини, застосовані до них судом норми права і висновки Верховного суду про їх застосування, суд дійшов до висновку, що відповідачем протиправно не враховано до пільгового стажу позивача періоди його роботи на посаді тракториста, механізатора (яку охоплює професія тракторист машиніст) (тобто на посаді тракториста - машиніста), що слугувало підставою для відмови позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах згідно з п. 3 ч. 2 ст. 114 Закону №1058-IV, а відтак зважаючи на наведені вище норми права, якими врегульовані спірні правовідносини, суд вважає, що оскаржуване рішення від 29.08.2025 №17 прийняте Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області не на підставі, не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, а також без урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, а тому це рішення є протиправним та підлягає скасуванню, а спірні періоди роботи позивача на посаді тракториста - машиніста необхідно зарахувати до пільгового стажу позивача.

Вирішуючи спір в частині позовної вимоги позивача про зобов`язання відповідача призначити та виплачувати позивачу пенсію за віком на пільгових умовах з 30.05.2025, суд виходить з такого.

Частиною 2 статті 245 КАС України визначено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, про: визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень (пункт 2); визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій (пункт 3); визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії (пункт 4); інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів (пункт 10).

Конституційні принципи, на яких базується здійснення прав і свобод людини і громадянина в Україні, передбачені статтями 1, 3, частиною 2 статті 6, 8, частиною 2 статті 19, 22, 23 Конституції України, закріплюють, що право особи на пенсійне забезпечення, набуте у сфері пенсійного забезпечення, не може бути скасоване, звужене або обмежене.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями, визначеними статтею 2 КАС України. Виходячи зі змісту положень КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Статтею 58 Закону №1058-IV визначено, що Пенсійний фонд є органом, який, зокрема, призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати. Суд звертає увагу на те, що уповноваженим органом для призначення (перерахунку) пенсії є Пенсійний фонд, саме до компетенції якого і входить розгляд документів, в тому числі і поданих вперше.

Завданням адміністративного судочинства є перевірка правомірності дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, відповідності його рішень критеріям, які пред`являються до рішень суб`єктів владних повноважень та закріплені в частині 2 статті 2 КАС України.

Оскільки вирішення питання наявності права на пенсію (підрахунку загального стажу) є прерогативою пенсійного органу і суд не вправі замість пенсійного органу вдаватись до підрахунку стажу, чи прийняття рішення про призначення пенсії, тому на переконання суду, для відновлення порушеного права позивача необхідно вийти за межі позовних вимог, відповідно до частини 2 статті 9 КАС України та зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача від 20.08.2025 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах із зарахуванням до пільгового стажу спірних періодів, зазначених судом у цьому рішенні як таких, що підлягають зарахуванню до пільгового стажу позивача.

При цьому суд враховує позицію Верховного Суду від 09 липня 2024 року у справі №240/16372/23, де зазначено, що дії зобов`язального характеру щодо повторного розгляду заяви позивача має вчинити територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності, що вирішував питання про призначення цієї пенсії, яким у цьому випадку є Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень та докази, надані позивачем, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову шляхом визнання протиправним та скасування рішення відповідача від 29.08.2025 №17 щодо відмови позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах згідно з п. 3 ч. 2 ст. 114 Закону №1058-IV, зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача від 20.08.2025 та зарахувати до пільгового стажу позивача періоди його роботи на посаді тракториста, механізатора (яку охоплює професія тракторист машиніст) безпосередньо зайнятого у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства з 20.07.1987 по 10.05.1990, з 14.05.1990 по 07.08.1993, з 01.09.1993 по 15.02.1999, з 26.04.1999 по 02.08.2004.

5. Розподіл судових витрат.

З огляду на приписи чинного законодавства при зверненні до суду із позовною заявою у цій справі позивач сплатив до бюджету судовий збір у розмірі 1211,20 грн, що підтверджується наявним у матеріалах справи платіжним документом. З урахуванням наведеного та оскільки суд визнав по суті обґрунтованою позовну вимогу позивача щодо визнання протиправним та скасування рішення відповідача та зобов`язання його до вчинення певних дій, то понесені позивачем витрати зі сплати судового збору у зв`язку із розглядом справи (за подання позовної заяви) підлягають присудженню на його користь у розмірі 1211,20 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 241-246, 255, 262, 263, 295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій, - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 29.08.2025 №17 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах згідно з пунктом 3 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 20.08.2025 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно з пунктом 3 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 періоди його роботи на посаді тракториста, механізатора (яку охоплює професія тракторист-машиніст) безпосередньо зайнятого у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства з 20.07.1987 по 10.05.1990, з 14.05.1990 по 07.08.1993, з 01.09.1993 по 15.02.1999, з 26.04.1999 по 02.08.2004, з 26.04.1999 по 02.08.2004, .

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області понесені витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви у розмірі 1211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять гривень двадцять копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_4 );

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (місцезнаходження: вул. Канатна, буд. 83, м. Одеса, Одеська обл., 65012, ).

Суддя Олександр МАКСИМЧУК