Справа № 755/2314/26
Суддя: Гончарук В. П.
Дата ухвалення: 2026-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №:755/2314/26
Провадження №: 2-аз/755/21/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" березня 2026 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Гончарук В.П., розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову,-

установив:

ОСОБА_1 звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва із позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правоворушення.

Одночасно з позовною заявою позивачем до суду подано заяву про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення у виконавчому провадженні з примусового виконання спірної постанови та зупиненням дії постанови про арешт коштів боржника.

Заява обґрунтовує тим, що наразі триває примусове виконання постанови № Б/1884, у зв`язку із чим накладено арешт на грошові кошти та існує реальна загроза примусового списання грошових коштів в сумі 37 800 грн.

Вказує, що у разі списання грошових коштів, він буде змушений ініціювати питання повернення грошових коштів, що істотно ускладнить та затягне реальне поновлення порушених прав.

Додатково зазначає, що застосований арешт для нього має не лише фінансові наслідки, а й наслідки, що безпосередньо впливають на його щоденне життя та гідний рівень існування, оскільки він позбавлений можливості користуватися банківськими картками для розрахунків у магазинах, аптеках, не має змоги вільно оплачувати харчування, ліки, транспорт, комунальні послуги, зв`язок та інші першочергові витрати. Також він позбавлений змоги отримувати та використовувати кошти заробітку, здійснювати безготівкові платежі.

Вивчивши заяву встановлено наступне.

Положеннями ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 150 КАС України визначено, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Нормами ч. 1 ст. 151, п. 5 ч. 1 ст. 152 КАС України, визначено, що позов може бути забезпечено: зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку. Заява про забезпечення позову подається в письмовій формі і повинна містити інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Вирішуючи питання можливості задоволення вимог заяви про забезпечення позову, суд приймає до уваги наступне.

Предметом спору за заявленими позовними вимогами є скасування постанови начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 № Б/1884 від 17.01.2025 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Як зазначає позивач, наразі Дніпровським відділом державної виконавчої служби відкрито виконавче провадження на підставі оспорюваної постанови та накладено арешт на банківські рахунки.

На підтвердження викладених в заяві обґрунтувань, позивачем додано копію постанови державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції Дидюка Б.О. від 22.01.2026, якою відкрито виконавче провадження № НОМЕР_1 з примусового виконання постанови начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 № Б/1884 від 19.01.2025; копію постанови про арешт коштів боржника від 22.01.2026 винесену в межах виконавчого провадження № НОМЕР_1 та копію постанови від 22.01.2026 про визначення розміру мінімальних витрат виконавчого провадження.

В свою чергу, будь яких належних на достатніх доказів того, що на даний час Дніпровським відділом державної виконавчої служби у місті Києві Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції в межах виконавчого провадження № НОМЕР_1 здійснюються заходи з примусового стягнення на підставі спірної постанови, суду не надано.

Також суд зазначає, що сам факт накладення арешту на рахунки не є тотожним зверненню стягнення на кошти, що на них перебувають. Наявність арешту лише блокує розпорядження коштами, однак не передбачає автоматичного списання заробітної плати чи інших соціальних виплат, що охороняються законом.

На момент винесення постанови про накладення арешту на кошти боржника, державний виконавець діяв у межах наданих йому повноважень, оскільки на момент винесення такої постанови, останній не має відомостей про те які з належних боржнику рахунки використовуються для отримання заробітньої плати та іншого.

Крім цього, положення Закону України «Про виконавче провадження», не покладає на виконавця обов`язку здійснювати попереднє дослідження цільового призначення кожного банківського рахунку боржника до накладення арешту.

Судом враховується, що відповідно до приписів ч. 3 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження», не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Аналіз вищевказаної норми ч. 3 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження», дає можливість зробити висновок про те, що вказана норма прямо покладає такий обов`язок на банк - саме він повинен перевірити, чи підпадає рахунок під спеціальний режим і в разі виявлення цільового призначення, яке виключає арешт, зобов`язаний повідомити виконавця та повернути постанову без виконання.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 5 ст. 154 КАС України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Керуючись ст. ст. 150, 151, 154 КАС України,-

п о с т а н о в и в:

У задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому повне рішення суду або ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя