Справа № 560/8905/25
Суддя: Кашпур О.В.
Дата ухвалення: 2026-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

04 березня 2026 року

м. Київ

справа №560/8905/25

адміністративне провадження № К/990/5662/26

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Кашпур О.В.,

суддів - Жук А.В., Соколов В.М.,

перевірив касаційну скаргу Кучинського Василя Миколайовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2025 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14 січня 2026 року у справі №560/8905/25 за позовом ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області, в якому просив:

- визнати протиправними дії Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області, які полягали:

у прийнятті 25 лютого 2025 року необґрунтованого рішення №6496 щодо дострокового скасування посвідки № НОМЕР_1 від 16 серпня 2024 року на тимчасове проживання ОСОБА_1 в Україні, термін дії якої закінчувався 16 серпня 2025 року;

у безпідставному поверненні 25 лютого 2025 року і залишенні без розгляду заяви ОСОБА_1 про надання дозволу на імміграцію в Україну від 06 лютого 2025 року, а також у залишенні без розгляду його повторного звернення від 19 березня 2025 року про вирішення цієї заяви.

- скасувати рішення Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області від 25 лютого 2025 року №6496 "Про скасування посвідки на тимчасове проживання" № НОМЕР_1 від 16 серпня 2024 року на ім`я ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області повторно розглянути заяву від 06 лютого 2025 року щодо надання дозволу на імміграцію в Україну та прийняти рішення про надання такого дозволу з подальшою видачею посвідки на постійне проживання в Україні.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2025 року, у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14 січня 2026 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2025 року скасовано в частині відмови в задоволенні позову щодо визнання безпідставним повернення і залишенні без розгляду заяви ОСОБА_1 про надання дозволу на імміграцію в Україну та зобов`язання Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області повторно розглянути заяву від 06 лютого 2025 року щодо надання дозволу на імміграцію в Україну та прийняти рішення про надання такого дозволу з подальшою видачею посвідки на постійне проживання в Україні.

Прийнято в цій частині нову постанову, якою позов задовольнено частково.

Визнано противоправною бездіяльність Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області щодо нерозгляду заяви ОСОБА_1 про надання дозволу на імміграцію в Україну від 06 лютого 2025 року.

Зобов`язано Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 06 лютого 2025 року про надання дозволу на імміграцію, з врахуванням висновків, викладених у цьому судовому рішенні.

В решті позову в цій частині, відмовлено.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

09 лютого 2026 року Кучинський Василь Миколайович, який діє в інтересах ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2025 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14 січня 2026 року. Скаржник просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов.

У зв`язку із перебуванням судді Кашпур О.В. з 26 лютого 2026 року по 28 лютого 2026 року (Наказ №333/0/6-26 від 24 лютого 2026 року) у відрядженні, з 02 березня 2026 року по 03 березня 2026 року (Наказ №329/0/6-26 від 23 лютого 2026 року) у відпустці та у зв`язку з перебуванням судді Соколова В.М. з 26 лютого 2026 року по 28 лютого 2026 року (Наказ №333/0/6-26 від 24 лютого 2026 року) у відрядженні, питання про відкриття касаційного провадження вирішується в перший день після припинення зазначених обставин.

Перевіривши доводи касаційної скарги та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Згідно із частиною першою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Аналіз указаних положень дає підстави для висновку, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.

Водночас, пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України обумовлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Відповідно до частин першої, другої, четвертої статті 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

У свою чергу, за змістом пункту 11 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є, зокрема, справи щодо перебування іноземців або осіб без громадянства на території України.

З огляду на зазначене, зважаючи на предмет розгляду справи, за своєю суттю вона є справою щодо перебування іноземців або осіб без громадянства на території України, та відповідно до частини шостої статті 12 КАС України відноситься до справ незначної складності.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 28 травня 2025 року справу №560/8905/25 призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Отже, враховуючи, що ця справа відноситься до категорії справ незначної складності та розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження, для можливості відкриття касаційного провадження процесуальним законом передбачено необхідність обґрунтувати наявність підстав для розгляду цієї касаційної скарги, визначених підпунктами «а»-«г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

В обґрунтування права на касаційне оскарження скаржник зазначає про наявність виключних обставин, наведених у підпункті «в» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Зокрема, скаржник зазначає, що ця справа має виняткове значення для нього, оскільки рішення у справі у контексті індивідуальних ознак цього спору, тягне за собою наслідки, які мають самобутню своєрідність, особливості, які характерні виключно для позивача.

Скаржник вказує, що такими особливостями є те, що позивач тривалий час, більше 30 років перебував у шлюбі і проживав однією сім`єю з дружиною та її дітьми, внуками, безпосередньо приймав участь у їхньому вихованні, вів спільне господарство та побут, має у власності спільне помешкання в Україні і є зареєстрованим по місцю проживання, є платником податків в Україні, отримує пенсію за польським законодавством, тобто наявне офіційне джерело для проживання та фінансового забезпечення сім`ї.

Тривалий час позивач фінансово забезпечував лікування дружини, а останні п`ять років був поряд з тяжко хворою дружиною, здійснював поховання дружини в Україні та прийняв на себе обов`язок утримувати місце поховання в належному стані.

Так, скаржник відзначає, що шлюб юридично припинився поза волею одного з подружжя, проте залишилась сім`я, родинні зв`язки (свати, онуки), помешкання тощо.

Позивач, є людиною похилого віку, половину з якого прожив в Україні, а зазначенні родинні зв`язки, які вибудовувалися тривалий час, є важливими та зобов`язальними на даний час не тільки перед членами сім`ї, а й члени сім`ї мають певні зобов`язання перед позивачем, тому є взаємна потреба у їх збереженні в майбутньому та постійно проживати спільно, однією сім`єю.

Саме ці обставини, дають право позивачу на законне проживання в Україні, у своїй сім`ї та у своєму помешканні, поряд з похованням дружини.

Позивач переконаний, що передчасне скасування посвідки на тимчасове проживання в Україні № НОМЕР_1 , виданої 16 серпня 2024 року на ім`я ОСОБА_1 , порушує законне його право на проживання в Україні, ставить під загрозу збереження його сім`ї, в тому числі і позивача, в майбутньому, з огляду на його похилий вік.

Стосовно доводів касаційної скарги про те, що справа має виняткове значення, Суд зазначає таке.

Оцінка «винятковості» значення справи для учасника відповідно до підпункту «в» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України здійснюється з урахуванням наведених ним мотивів, однак має стосуватися саме процесуального критерію допуску касаційного перегляду, а не суб`єктивної важливості спору для особи.

Суд бере до уваги, що наведені скаржником обставини пов`язані з його приватним і сімейним життям, тривалістю проживання на території України, наявністю майнових і родинних зв`язків, а також із наслідками скасування посвідки на тимчасове проживання. Такі обставини безумовно мають значення для позивача та були предметом оцінки судів попередніх інстанцій при вирішенні спору по суті.

Суд враховує, що для кожної із сторін справа, в якій він є учасником, має виняткове значення, оскільки спірні правовідносини, що склалися, потребують судового втручання.

Разом з тим, процесуальний критерій «винятковості» у розумінні статті 328 КАС України передбачає наявність таких особливих характеристик спору, які виходять за межі типової категорії справ та обумовлюють необхідність касаційного перегляду з огляду на забезпечення єдності правозастосування або запобігання істотним та незворотним порушенням прав.

Обставини, на які посилається скаржник, є характерними для значної кількості спорів, пов`язаних із правовим статусом іноземців та осіб без громадянства, і самі по собі не свідчать про наявність у справі таких нетипових чи унікальних ознак, які б зумовлювали застосування виключного касаційного перегляду.

Суд окремо зазначає, що негативні наслідки для особи у разі прийняття рішення не на її користь є природним та передбачуваним результатом будь-якого судового розгляду і не можуть автоматично ототожнюватися з процесуальною «винятковістю» справи.

Таким чином, доводи, наведені у касаційній скарзі, зводяться до переоцінки доказів, досліджених судами першої та апеляційної інстанцій, і ґрунтуються на незгоді з висновками цих судів щодо їхньої оцінки. Своєю чергою колегія суддів зазначає, що переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд виконує функцію суду права, що розглядає справи, які мають найважливіше (найбільш принципове) значення для суспільства та держави, та не є судом фактів, а тому не може здійснювати повторну оцінку доказів, належно досліджених судами першої та апеляційної інстанцій, та/або переоцінювати їх.

Суд також зазначає, що встановлення законодавцем процесуальних критеріїв доступу до касаційного перегляду переслідує легітимну мету забезпечення ефективності судової системи, стабільності судових рішень та формування єдності правозастосування. Такі критерії є загальними, передбачуваними та однаково застосовуються до всіх учасників процесу.

Обмеження доступу до касаційної інстанції шляхом застосування визначених законом фільтрів є пропорційним, оскільки не позбавляє особу права на судовий захист, а лише визначає межі касаційного перегляду як особливої стадії судового провадження. У цій справі вимоги позивача були розглянуті судами першої та апеляційної інстанцій із наданням оцінки всім релевантним доводам, у тому числі тим, що стосуються його приватного та сімейного життя.

Суд усвідомлює, що питання правового статусу іноземця, який тривалий час проживав в Україні та має тут родинні зв`язки, стосується сфери приватного і сімейного життя особи. Водночас такі спори пов`язані також із реалізацією державою своїх повноважень у сфері міграційної політики та регулювання перебування іноземців на її території, що становить складову публічного інтересу.

Застосування процесуального критерію «винятковості» у цій справі здійснюється саме в межах визначених законом повноважень касаційної інстанції та не є оцінкою значущості приватних обставин позивача, а стосується виключно питання наявності підстав для касаційного перегляду. Відсутність таких підстав не свідчить про знецінення наведених обставин, а лише про їх невідповідність процесуальному критерію, встановленому статтею 328 КАС України.

За таких умов застосування процесуальних обмежень касаційного перегляду є розумним та співмірним поставленій меті, не порушує балансу між приватними інтересами особи та публічним інтересом і не може розцінюватися як непропорційне обмеження права на доступ до суду.

Таким чином, оскаржуючи судові рішення, прийняті у справі незначної складності, скаржник у касаційній скарзі не довів підстав, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, за яких оскаржувані судові рішення підлягають перегляду в касаційному порядку.

Щодо посилання скаржника на підстави касаційного оскарження, визначені у частині четвертій статті 328 КАС України, Суд зазначає, що передумовою для перевірки наявності підстав касаційного оскарження рішень судів попередніх інстанцій, встановлених пунктами 1-4 частини четвертої статті 328 цього Кодексу у справі розглянутій в порядку спрощеного позовного провадження, є наявність обставин, визначених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

З огляду на зазначене та враховуючи, що скаржник, оскаржуючи судові рішення у цій справі, не обґрунтував наявності випадків для відкриття касаційного провадження, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, підстави перевірки інших доводів касаційної скарги відсутні.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини умови прийнятності касаційної скарги можуть бути більш суворими ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у цьому суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої, а потім судом апеляційної інстанції.

На підставі викладеного суд зазначає, що вичерпний перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені до касаційного суду, жодним чином не є обмеженням доступу особи до правосуддя чи перепоною в отриманні судового захисту, оскільки встановлення законодавцем «розумних обмежень» в праві на звернення до касаційного суду не суперечить практиці Європейського суду з прав людини та викликане виключно особливим статусом Верховного Суду, розгляд скарг яким покликаний забезпечувати формування єдиної правозастосовчої практики, а не можливість перегляду будь-яких судових рішень.

Зважаючи на те, що касаційна скарга подана на судові рішення прийняті у справі, яка відноситься до категорії справ незначної складності, а аналіз доводів касаційної скарги в сукупності з відображеними в судових рішеннях судів першої та апеляційної інстанцій обставинами справи не дають підстав для висновку про наявність, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України виняткових обставин справи, то у відкритті касаційного провадження у цій справі слід відмовити.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України, суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 248, 328, 333 КАС України, Суд

У Х В А Л И В :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Кучинського Василя Миколайовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2025 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14 січня 2026 року у справі №560/8905/25 за позовом ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала, у спосіб їх надсилання до суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач О.В. Кашпур

Судді: А.В. Жук

В.М. Соколов