Справа № 480/8017/24
Суддя: В.О. Павлічек
Дата ухвалення: 2026-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2026 року Справа № 480/8017/24

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Павлічек В.О.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/8017/24 за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті, в якому просить:

- визнати протиправною та скасувати постанову № ПШ 026515 від 27.08.2024, винесену в.о. начальника відділу державного нагляду (контролю) у Сумській області Державної служби України з безпеки на транспорті Юрієм Макарухою про накладення на ОСОБА_1 адміністративно - господарського штрафу в сумі 17000,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 21.07.2024 старшим державним інспектором відділу Укртрансбезпеки у Одеській області Гринчук В. , під час перевірки автомобіля, яким керував ОСОБА_1 , було складено акт № 058390 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом.

27.08.2024 в.о. начальника відділу державного нагляду (контролю) у Сумській області Юрієм Макарухою при розгляді справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт винесено постанову № ПШ 026515 про застосування до ОСОБА_1 адміністративно - господарського штрафу в сумі 17000,00 грн.

Позивач стверджує, що під час перевірки 21.07.2024 він не здійснював пасажирських перевезень, про що ним було надано довідку від 14.07.2024. З цих же підстав фізично неможливо було надати договір з будь - ким про надання послуг з пасажирських перевезень та документи про оплату наданих послуг.

Позивач зауважує, що є фізичною особою - підприємцем, видом діяльності є надання послуг з пасажирських перевезень, транспортний засіб VOLKSWAGEN д.н.з. НОМЕР_1 належить особисто йому, найману працю він не використовує.

Таким чином надання довідки про використання транспортного засобу для власних потреб не з метою пасажирських перевезень відповідає положенням абз. 2 ч. 10 ст. 39 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Позивач стверджує, що рейс виконувався без пасажирів, з метою перевезення особистих речей.

Відповідачем винесено постанову № ПШ 026515 від 27.08.2024 про застосування до позивача адміністративно- господарського штрафу в сумі 17000,00 грн. як до автомобільного перевізника, який здійснив порушення, а саме: на момент перевірки у водія відсутні договір із замовником транспортних послуг, документи, що засвідчують оплату наданих послуг, протокол перевірки та адаптації тахографа.

Разом з цим, відповідачем не доведено, що позивач здійснював перевезення пасажирів, а тому не підпадає під статус перевізника, який надає послуги з перевезення пасажирів.

Судом відкрито провадження у справі №480/8017/24, визначено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.

Представник відповідача надав суду відзив на позов, в якому проти позовних вимог заперечував та зазначив, що при проведенні перевірки 21.07.2024 на автомобільній дорозі М-14 Одеса-Мелітополь було здійснено рейдову перевірку транспортного засобу марки VOLKSWAGEN, державний номерний знак НОМЕР_1 , серія і номер свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_1 . Позивачем здійснювалося перевезення пасажирів за маршрутом «Сичавка - Глухів».

Під час проведення перевірки, на момент складання акта про проведення перевірки, у водія транспортного засобу були відсутні документи, а саме; договір із замовником транспортних послуг, документи, що засвідчують оплату транспортних послуг, діючий протокол перевірки та адаптації тахографу, який передбачений п. 3.3. Наказу МТЗУ № 385 від 24.06.2010 р, чим порушено статтю 39 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Як наслідок, за порушення вимог додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом було складено постанову від 27.108.2024 №ПШ 026515.

Відповідач зазначає, що водій транспортного засобу/позивач в Акті № АР058390 «пояснення водія про причини порушень» зазначив - документи втрачені дорогою.

Оскільки на момент проведення перевірки договір із замовником транспортних послуг, документи шо підтверджують оплату транспортних послуг, протокол перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу були відсутні, то виявлені у позивача під час перевірки порушення, зафіксовані в Акті, становлять склад господарського правопорушення, передбаченого абзацом 3 частини першої статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт", і тягнуть накладання штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Відтак, відповідач вважає, що постанова № ПШ 0256515 від 27.08.2024, складена на підставі акта № АР 058390, за порушення ст. 39 Закону України "Про автомобільний транспорт" є правомірною.

Позивач надав суду відповідь на відзив в якій з доводами відповідача не погоджується та зазначає, що відповідач ігнорує надання довідки про використання транспортного засобу для власних потреб не з метою пасажирських перевезень, яка передбачено положенням абз. 2 ч. 10 ст. 39 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Позивач стверджує, що на фото, що надане відповідачем чітко видно в транспортному засобі лише одного пасажира і це його цивільна дружина, про що він повідомив інспектора Віктора Гринчука.

Також позивач зауважує, що ні фото-, ні відеофіксація не відображена ні в акті перевірки, ні в оскаржуваній постанові, не вказано за допомогою якого пристрою здійснена фотофіксація, тож додане фото не може слугувати доказом.

Представник відповідача своїм правом щодо надання заперечень на відповідь на відзив не скористався.

Дослідивши докази та письмові пояснення, викладені в заявах по суті справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд встановив наступне.

При проведенні перевірки 21.07.2024 о 5 год. 55 хв. на автомобільній дорозі М-14 Одеса- Мелітополь 21 км + 434 км було здійснено рейдову перевірку транспортного засобу марки VOLKSWAGEN, державний номерний знак НОМЕР_1 , серія і номер свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_1 .

За наслідками зазначеної перевірки складено Акт №058390, в якому зазначено, що під час здійснення перевезення пасажирів за маршрутом «Сичавка - Глухів» у водія транспортного засобу були відсутні документи, а саме; договір із замовником транспортних послуг, документи, що засвідчують оплату транспортних послуг, діючий протокол перевірки та адаптації тахографу, який передбачений п. 3.3. Наказу МТЗУ № 385 від 24.06.2010 р, чим порушено статтю 39 Закону України «Про автомобільний транспорт.

Листом від 31.07.2024 №65754/38/24-24 ОСОБА_1 було запрошено для участі у розгляді справи про адміністративне правопорушення на 27.08.2024 з 09:00 по 12:00 год. Зазначений лист було вручено ОСОБА_1 06.08.2024, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення.

27.08.2024 за наслідками розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, відповідачем було прийнято постанову № ПШ 0256515, якою до позивача за порушення ст. 39 Закону України "Про автомобільний транспорт" застосовано адміністративно господарський штраф відповідно до абз.3, ч.1 ст.60 Закону України "Про автомобільний транспорт" в розмірі 17000 грн.

Не погодившись із зазначеною постановою, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Так, відповідно до частини другої статті 2 Закону України «Про транспорт» № 232/94-ВР нормативні акти, які визначають умови перевезень, порядок використання засобів транспорту, шляхів сполучення, організації безпеки руху, охорони громадського порядку, пожежної безпеки, санітарні та екологічні вимоги, що діють на транспорті, є обов`язковими для власників транспорту і громадян, які користуються послугами транспорту та шляхами сполучення.

Крім того, відносини між автомобільними перевізниками, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень регулюються Законом України «Про автомобільний транспорт» (далі - Закон №2344-ІІІ).

Відповідно до частини дванадцятої статті 6 Закону №2344-ІІІ державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

Статтею 39 Закону №2344-ІІІ визначено, що автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення.

Документи для нерегулярних пасажирських перевезень:

для автомобільного перевізника - ліцензія, документ, що засвідчує використання автобуса на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством України;

для водія автобуса - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, договір із замовником транспортних послуг, документ, що засвідчує оплату транспортних послуг, інші документи, передбачені законодавством України.

Статтею 60 Закону №2344-ІІІ передбачена відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт, зокрема за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за:

перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (абз.3 ч.1 ст.60).

Відповідно до пунктів 2, 4 Порядку проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 №1567 (далі - Порядок № 1567 у редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) рейдовим перевіркам (перевіркам на дорозі) підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних автомобільних перевізників (далі - транспортні засоби), що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України.

Згідно п. 14 Порядку №1567, рейдовою перевіркою (перевіркою на дорозі) є перевірка транспортних засобів автомобільних перевізників на всіх видах автомобільних доріг на маршруті руху в будь-який час з урахуванням інфраструктури (автовокзали, автостанції, автобусні зупинки, місця посадки та висадки пасажирів, стоянки таксі і транспортних засобів, місця навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, зони габаритно-вагового контролю, інші об`єкти, що використовуються автомобільними перевізниками для забезпечення діяльності автомобільного транспорту) щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт.

Відповідно до п.15 Порядку №1567, під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) перевіряється виключно:

наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом;

додержання вимог статей 53, 56, 57 і 59 Закону;

додержання водієм вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР) (далі - Європейська угода);

відповідність зовнішнього і внутрішнього спорядження (екіпірування) транспортного засобу встановленим вимогам;

оснащення таксі справним таксометром;

відповідність кількості пасажирів, що перевозяться, відомостям, зазначеним у реєстраційних документах, або нормам, передбаченим технічною характеристикою транспортного засобу;

додержання водієм автобуса затвердженого розкладу та маршруту руху;

наявність у всіх пасажирів квитків на проїзд та квитанцій на перевезення багажу, а у разі пільгового проїзду - відповідного посвідчення;

додержання водієм режиму праці та відпочинку, а також вимоги щодо наявності в автобусі двох водіїв у разі перевезення пасажирів на відстань 500 і більше кілометрів або перевезення організованих груп дітей за маршрутом, який виходить за межі населеного пункту та має протяжність понад 250 кілометрів;

виконання приписів щодо усунення порушень вимог законодавства про автомобільний транспорт, винесених за результатами розгляду справ про порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт, які можливо перевірити під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі);

виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.

Пунктом 16 Порядку №1567 передбачено, що під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) можливе:

використання засобів фото- і відеофіксації процесу перевірки, у тому числі в автоматичному режимі (абц.7 пункту 16).

Рейдова перевірка (перевірка на дорозі) проводиться із зупиненням транспортних засобів або без їх зупинення (п.17 Порядку №1567).

Відповідно до п.20 Порядку №1567, виявлені під час рейдової перевірки (перевірки на дорозі) порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму.

Справа про порушення розглядається в територіальному органі Укртрансбезпеки за місцезнаходженням автомобільного перевізника або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи автомобільного перевізника) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення (п.25 Порядку №1567).

За наявності підстав керівник територіального органу Укртрансбезпеки або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5 (п.27 Порядку №1547).

З матеріалів справи суд вбачає, що позивач зареєстрований як фізична особа підприємець, види діяльності 49.31 пасажирський наземний транспорт міського та приміського сполучення (основний), 49.39 інший пасажирський наземний транспорт, 49.41 вантажний автомобільний транспорт.

Позивач має ліцензію АД №065012 від 14.08.2012 на здійснення внутрішніх перевезень пасажирів автобусами і небезпечних вантажів автомобільним транспортом.

При проведенні перевірки 21.07.2024 о 5 год. 55 хв. на автомобільній дорозі М-14 Одеса- Мелітополь 21 км + 434 км відповідачем було здійснено рейдову перевірку транспортного засобу марки VOLKSWAGEN д.н.з. НОМЕР_1 , серія і номер свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_1 .

Перевіркою встановлено здійснення ОСОБА_1 перевезення пасажирів, при цьому під час проведення перевірки, та на момент складання акта про проведення перевірки, у нього, як водія транспортного засобу були відсутні документи, а саме; договір із замовником транспортних послуг, документи, що засвідчують оплату транспортних послуг, діючий протокол перевірки та адаптації тахографу, який передбачений п. 3.3. Наказу МТЗУ № 385 від 24.06.2010 р, чим порушено статтю 39 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Відсутність необхідних документів визначених положенням Закону №2344-ІІІ та Порядком № 1567 на момент проведення рейдової перевірки, знайшло своє відображення в акті від 21.07.2024 №АР 058390.

Суд зазначає, що описані в акті від 21.07.2024 №АР 058390 порушення також зафіксовані наданим відповідачем через систему «Електронний суд» відеозаписом зазначеної перевірки з нагрудних камер перевіряючих.

Досліджуючи вказані відео записи судом встановлено, що ними підтверджується здійснення позивачем нерегулярних пасажирських перевезень та відсутність відповідних документів, що передбачені ст.39 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Суд також враховує, що водій транспортного засобу/позивач в Акті № АР058390 в графі «пояснення водія про причини порушень» власноручно зазначив, що «документи втрачені дорогою». Будь яких заперечень щодо відсутності вказаних документів, пояснення водія ОСОБА_1 не містить.

Зазначеними відеозаписами також спростовується твердження позивача, про те, що в транспортному засобі знаходився лише один пасажир - його цивільна дружина.

Так із наданих відповідачем відеозаписів чітко вбачається, що під час проведення рейдової перевірки у вказаному транспортному засобі всі місця були зайняті пасажирами.

При цьому посилання позивача про те, що вказані відео записи не є належними та допустимими доказами, суд вважає безпідставними.

Відповідно до ст.72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

Статтею 73 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст. 74 КАС України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Згідно ст.99 КАС України, електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет).

Електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, на яку накладено кваліфікований електронний підпис відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги". Законом може бути визначено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу.

Суд зазначає, що пункт 16 Порядку №1567 передбачає можливість під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) використання засобів фото- і відеофіксації процесу перевірки, у тому числі в автоматичному режимі (абц.7 пункту 16).

При цьому, Порядок №1567 не містить вимоги про обов`язкове зазначення в акті перевірки чи постанові про накладення штрафу про здійснення відеофіксації із посиланням на технічний засіб, за допомогою якого його було здійснено.

Отже судом не встановлено факту, що вказані відео докази, одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Крім того, як вже зазначалося судом, вказані відео докази були надані через систему «Електронний суд» та скріплені кваліфікованим електронним підписом представника відповідача.

Відтак, враховуючи викладене, суд вважає зазначені відео файли належними та допустимими доказами.

Суд також вважає за необхідно зазначити, що додана до позову довідка від 14.07.2024, згідно якої ОСОБА_1 здійснює рейс Глухів Одеса Сичавка 15.07.2024 та зворотній рейс 21.07.2024 за маршрутом Сичавка Одеса Глухів для власних потреб з метою відпочинку та перевезення власних речей, не спростовує встановленого судом, на підставі матеріалів справи, факту здійснення позивачем 21.07.2024 пасажирських перевезень.

Таким чином, виходячи із викладеного вище, суд вважає, що відповідачем правомірно зроблено висновок про порушення ОСОБА_1 вимог ст.39 Закону України «Про автомобільний транспорт» та відповідно накладено адміністративно господарський штраф.

Отже суд доходить висновку, що позовні вимоги безпідставні та задоволенню не підлягають.

У зв`язку з тим, що у задоволенні позову відмовлено, розподіл судових витрат, понесених позивачем, відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови № ПШ 026515 від 27.08.2024, винесену в.о. начальника відділу державного нагляду (контролю) у Сумській області Державної служби України з безпеки на транспорті Юрієм Макарухою про накладення на ОСОБА_1 адміністративно - господарського штрафу в сумі 17000,00 грн. відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.О. Павлічек