Справа № 560/8504/25
Суддя: Моніч Б.С.
Дата ухвалення: 2026-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/8504/25

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Козачок І.С.

Суддя-доповідач - Моніч Б.С.

04 березня 2026 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Моніча Б.С.

суддів: Гонтарука В. М. Білої Л.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги Центральної військово-лікарської комісії, ОСОБА_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 08 листопада 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Центральної військово-лікарської комісії про визнання протиправними та скасування рішення та наказу, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ, КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Центральної військово-лікарської комісії, в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 від 21.12.2024, скасувати наказ від 23.12.2024 за №333 "Про призов на військову службу під час мобілізації", зобов`язати Центральну військово-лікарську комісію провести повторну процедуру огляду військово-лікарською комісією.

В обґрунтування позову посилається на те, що проведення медичного огляду військово-лікарською комісією здійснювалось із порушеннями вимог встановленого порядку, не були враховані надані ним медичні документи про стан здоров`я та ступінь порушення функцій організму внаслідок хвороби.

ІІ. ЗМІСТ РІШЕНННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 08 листопада 2025 року позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Центральної військово-лікарської комісії, яка полягала у невжитті заходів щодо розгляду звернення ОСОБА_1 щодо постанови військово - лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 від 21.12.2024.

Зобов`язано Центральну військово-лікарську комісію розглянути звернення ОСОБА_1 щодо постанови ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_1 від 21.12.2024 відповідно до наданих повноважень у встановленому законом порядку.

У задоволенні решти вимог позову відмовлено.

ІІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

21.12.2024 військово-лікарською комісією ІНФОРМАЦІЯ_1 проведений медичний огляд ОСОБА_1 , за результатами якого складена довідка №282/10.

У довідці відображений діагноз та постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювань (травми, поранення, контузії, каліцтва), які визначені за статтею 54в, 67в, графи ІІ Розкладу хвороб: хронічний холоцистопанкріатіт (ремісія), хронічний пієнолефріт, незначні порушення функцій. Згідно з висновком ВЛК позивач визнаний придатним до військової служби.

За результатами пройденого ВЛК, ІНФОРМАЦІЯ_2 прийнято Наказ від 23.12.2024 №333 "Про призов на військову службу під час мобілізації".

Позивач 12.03.2025 направив скаргу на рішення військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_3 від 21.12.2024 до Центральної військово-лікарської комісії, про що свідчить опис вкладення у цінний лист та копія накладної про направлення листа.

У матеріалах справи відсутня відповідь ЦВЛК на вказане звернення позивача.

Вважаючи протиправними рішення рішення ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання позивача придатним до військової служби та Наказ від 23.12.2024 №333 в частині його призову по мобілізації, позивач звернувся до суду з цим позовом.

IV. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що належних доказів порушення ІНФОРМАЦІЯ_2 процедури проведення ВЛК у матеріалах справи не міститься.

Водночас позивачем підтверджено факт направлення скарги на рішення військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_3 від 21.12.2024 до Центральної військово-лікарської комісії. У матеріалах справи відсутня відповідь ЦВЛК на вказане звернення позивача. Відсутність будь-якого реагування зі сторони ЦВЛК свідчить про недотримання встановленого порядку розгляду звернень і є проявом протиправної бездіяльності цього органу.

V. ДОВОДИ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, позивач та Центральна військово-лікарська комісія оскаржили його в апеляційному порядку.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначив, що під час проведення медичного огляду ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_1 не враховала вже існуючі медичні діагнози та наявну медичну документацію.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначив, що звернення позивача до суду із даним позовом було передчасним, оскільки фактично ЦВЛК ЗС України не отримувала від позивача відповідного звернення.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якій зазначив про правильність висновків суду першої інстанції, тому просив її залишити без задоволення.

VI. ОЦІНКА АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Апеляційний суд, перевіривши доводи апеляційної скарги, виходячи з меж апеляційного перегляду, визначених ст. 308 КАС України, а також надаючи оцінку правильності застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права у спірних правовідносинах, виходить з наступного.

Завданням адміністративного судочинства в силу частини першої статті 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно з вимогами частини першої статті 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Частиною 2 статті 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 № 2232-XII (далі Закон № 2232-XII) захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

За змістом частини 10 статті 1 Закону № 2232-XII громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані, зокрема, проходити медичний огляд та лікування в лікувально-профілактичних закладах згідно з рішеннями комісії з питань приписки, призовної комісії або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Згідно з частиною 10 статті 2 Закону № 2232-XII громадяни України, які приписуються до призовних дільниць, направляються для підготовки до військової служби, призиваються або приймаються на військову службу, та військовозобов`язані, які проходять службу у військовому резерві або призначені для комплектування посад за відповідними військово-обліковими спеціальностями під час проведення мобілізації, проходять обов`язковий медичний огляд. Порядок проходження медичного огляду затверджується Міністерством оборони України, а також центральними органами виконавчої влади, які відповідно до закону здійснюють керівництво військовими формуваннями, за погодженням з центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.

Положеннями частини 5 статті 22 Закон України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" №3543-ХІІ передбачено, що призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки за сприяння місцевих органів виконавчої влади або командири військових частин (військовозобов`язаних, резервістів Служби безпеки України - Центральне управління або регіональні органи Служби безпеки України, військовозобов`язаних, резервістів Служби зовнішньої розвідки України - відповідний підрозділ Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язаних Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - відповідні органи управління центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Особливості проходження медичного обстеження військовозобов`язаними та резервістами під час мобілізації, на особливий період визначаються Міністерством оборони України спільно з Міністерством охорони здоров`я України.

Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України затверджене Наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року N 402, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2008 р. за N 1109/15800 (далі Положення №402).

Підпунктом 1.1. пункту 1 розділу І Положення №402 передбачено, що військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.

За змістом пункту 1.3 глави 1 розділу І Положення №402 основними завданнями військово-лікарської експертизи є, зокрема : добір громадян України, придатних за станом здоров`я до військової служби, для укомплектування Збройних Сил України; аналіз результатів медичного огляду та розробка заходів щодо комплектування Збройних Сил України особовим складом, придатним до військової служби за станом здоров`я.

Згідно з підпунктом 2.8.4 пункту 2.8 глави 2 розділу І Положення №402 на ВЛК районного (міського) ТЦК та СП покладається огляд громадян відповідно до пункту 1.2 глави 1 розділу I, пункту 1.4 глави 1 розділу II цього Положення. Рішенням ВЛК регіону на ВЛК ТЦК та СП покладається огляд інших громадян.

За визначенням пункту 1.2 глави 1 розділу І Положення №402 військово-лікарська експертиза - це: медичний огляд призовників; військовослужбовців та членів їхніх сімей (крім членів сімей військовослужбовців строкової військової служби); військовозобов`язаних, офіцерів запасу, які призиваються на військову службу за призовом осіб офіцерського складу, резервістів (кандидатів у резервісти); громадян, які приймаються на військову службу за контрактом та інших категорій осіб, передбачених цією нормою.

Відповідно до пункту 1.1 глави 1 розділу II Положення №402 медичний огляд включає в себе вивчення та оцінку стану здоров`я і фізичного розвитку громадян на момент огляду в цілях визначення ступеня придатності до військової служби, навчання за військово-обліковими спеціальностями, вирішення інших питань, передбачених цим Положенням, з винесенням письмового висновку (постанови). Під придатністю до військової служби у цьому Положенні розуміється такий стан здоров`я і фізичного розвитку громадян, який дозволяє їм виконувати передбачені статутами, інструкціями службові обов`язки з конкретної військової спеціальності у виді Збройних Сил України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до закону, у мирний та воєнний час.

Підпунктом 3.1 глави 3 розділу II Положення №402 передбачено, що медичний огляд військовозобов`язаних проводиться за рішенням керівників ТЦК та СП ВЛК ТЦК та СП на збірних пунктах районних (міських) ТЦК та СП або за місцем провадження медичної практики у закладах охорони здоров`я комунальної або державної форми власності лікарями, які включаються до складу ВЛК ТЦК та СП.

За змістом пункту 3.2 глави 3 розділу ІІ Положення №402 кожний військовозобов`язаний оглядається хірургом, терапевтом, невропатологом, психіатром, офтальмологом, оториноларингологом, стоматологом, дерматологом, а за медичними показаннями - і лікарями інших спеціальностей.

Відповідно до пункту 3.3 глави 3 розділу ІІ Положення №402 особи, звільнені з військової служби, визнані непридатними до військової служби, можуть повторно оглядатися ВЛК районних, міських ТЦК та СП за місцем перебування на військовому обліку після обов`язкового обстеження у спеціалізованих закладах охорони здоров`я з метою підтвердження або зміни встановленого діагнозу. Лікар - член ВЛК районного, міського ТЦК та СП формує електронне направлення в ЕСОЗ для проведення додаткових обстежень. Медичний огляд цієї категорії громадян проводиться за графою II додатка 1 до цього Положення, а тих, які мають офіцерські звання - за графою III додатка 1 до цього Положення.

Лікарі, які включаються до складу ВЛК із закладів охорони здоров`я комунальної або державної форми власності, під час проведення медичного огляду ознайомлюються з медичними записами в ЕСОЗ та з іншими медичними документами, які надає військовозобов`язаний, що характеризують його стан здоров`я, а також вносять до ЕСОЗ відповідні медичні записи на підставі отриманої інформації (пункт 3.4 глави 3 розділу ІІ Положення №402).

Згідно з п. 3.5 глави 3 розділу ІІ Положення №402 військовозобов`язаний під час проведення медичного огляду зобов`язаний надати членам ВЛК ТЦК та СП медичну карту амбулаторного хворого за формою № 025/о, затвердженою наказом МОЗ України від 14.02.2012 № 110 "Про затвердження форм первинної облікової документації та Інструкцій щодо їх заповнення, що використовуються у закладах охорони здоров`я незалежно від форми власності та підпорядкування", зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 28.04.2012 за № 661/20974 (далі - форма № 025/о), виписки з медичної документації щодо перенесених захворювань, отриманих травм, поранень тощо, якщо така інформація відсутня в ЕСОЗ.

Як слідує з матеріалів справи, позивач не погоджується з об`єктивністю і повнотою проведених досліджень, зокрема вказує на те, що ВЛК не взяті до уваги докази наявності у нього патології хребта, також не взяті до уваги численні скарги щодо пієлонефриту із порушенням функцій нирок, захворювання органів травлення, наявності поліпозу жовчного міхура, що призвело до помилкового висновку про придатність його до військової служби.

Водночас, судом не встановлені належні і допустимі докази очевидної необ`єктивності або недостовірності наданих лікарями висновків про стан здоров`я та діагнози позивача, які б прямо вбачались з наявних документів.

Колегія суддів відмічає, що суд першої інстанції вірно вказав, що в межах адміністративного процесу суд не може надавати оцінку діям конкретних лікарів-членів ВЛК при застосуванні ними відповідних методів огляду позивача, дослідженні медичної документації, визначенні діагнозів та відповідності їх конкретній статті розкладу хвороб, оскільки суд не є фахівцем у медичній галузі.

Так, Верховний Суд у постанові від 13.06.2018 по справі № 806/526/16 зазначив: "…що у межах адміністративного процесу суд не вправі надавати оцінку професійним діям конкретних лікарів-членів ВЛК при застосуванні ними відповідних методів огляду позивача, дослідження медичної документації, визначенні діагнозів та відповідності їх конкретній статті розкладу хвороб, оскільки це потребує спеціальних знань у медичній галузі".

Розглядаючи по суті спори у справах щодо оскарження рішень ВЛК, суд вправі перевірити законність висновку ВЛК лише в межах дотримання процедури прийняття цього висновку. Однак суд не може здійснювати власну оцінку підставності прийняття певного висновку, оскільки як попередньо зазначалося, суди не є спеціалізованими установами в медичній сфері і тому оцінка підставності висновку ВЛК виходить за межі необхідного дослідження в контексті застосування норм матеріального права.

Питання визначення наявності або відсутності певного діагнозу у позивача та його придатності (непридатності) до військової служби за результатами медичного обстеження є дискреційними повноваженнями військово-лікарської комісії, а тому суд не вправі перебирати на себе повноваження цього органу.

Таким чином, надання оцінки діагнозу позивача на предмет того, чи підпадає він під дію конкретних статей розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступень придатності до військової служби, виходить за межі судового розгляду.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12.06.2020 у справі № 810/5009/18, де зроблено правовий висновок про те, що до повноважень суду не належить надання оцінки діагнозу на предмет того, чи підпадає він під дію статей розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби.

Аналогічна позиція викладена зокрема і в постановах Верховного Суду від 26.02.2025 у справі № 600/3273/22-а та від 26.02.2025 у справі № 240/13173/22.

Таким чином, навіть за умови, що позивач посилається на неврахування певної медичної документації, колегія суддів зазначає, що оцінка правильності встановлення діагнозу, визначення ступеня придатності до військової служби, а також доцільності застосування тих чи інших методів медичного обстеження належить до виключної компетенції медичних (військово-лікарських) комісій та потребує спеціальних знань у галузі медицини. Відтак такі питання не можуть бути предметом судового контролю в межах адміністративного судочинства.

Натомість повноваження суду обмежуються перевіркою дотримання відповідачем визначеної законом процедури прийняття рішення, наявності у нього відповідної компетенції, а також відповідності оскаржуваного рішення вимогам законодавства щодо форми та порядку його ухвалення.

Проаналізувавши матеріали справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що належних доказів порушення ІНФОРМАЦІЯ_2 процедури проведення ВЛК у матеріалах справи не міститься.

Таким чином суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо відмови в задоволенні позову у відповідній частині.

Як встановлено судом, позивачем на підтвердження факту звернення до ЦВЛК надано опис вкладення до цінного листа від 12.03.2025, адресованого ЦВЛК, а також копію накладної про направлення поштового відправлення.

Вказані докази свідчать про належне оформлення та направлення звернення за офіційною адресою відповідного органу.

Водночас матеріали справи не містять жодних доказів надання ЦВЛК відповіді на зазначене звернення, а також доказів повернення поштового відправлення позивачу чи його невручення адресату.

Відповідно до пунктів 2.1, 2.2 глави 2 розділу І Положення №402 для проведення військово-лікарської експертизи утворюються штатні та позаштатні військово-лікарські комісії. До штатних ВЛК належать, зокрема, Центральна військово-лікарська комісія та ВЛК регіонів.

Згідно з пунктом 2.3 глави 2 розділу І Положення №402 центральна військово-лікарська комісія є органом військового управління, який здійснює керівництво ВЛК регіонів у Збройних Силах України та є керівним органом із військово-лікарської експертизи в Збройних Силах України. Начальник ЦВЛК безпосередньо підпорядковується командувачу Медичних сил Збройних Сил України. Усі штатні ВЛК Збройних Сил України безпосередньо підпорядковуються начальнику ЦВЛК. ЦВЛК має право, зокрема, розглядати, переглядати, скасовувати, затверджувати, не затверджувати, контролювати згідно з цим Положенням постанови будь-якої ВЛК (лікарсько-льотної комісії (далі - ЛЛК)) Збройних Сил України. Згідно з пунктом 2.5 глави 2 розділу І Положення №402 до позаштатних постійно діючих ВЛК (ЛЛК) належать: госпітальні ВЛК; гарнізонні ВЛК; ЛЛК; ВЛК Десантно-штурмових військ; ВЛК ТЦК та СП; ВЛК розвідувального органу Міністерства оборони України; ВЛК Сил спеціальних операцій Збройних Сил України; ВЛК інших закладів охорони здоров`я комунальної або державної форми власності.

Відповідно до підпункту 2.8.1 пункту 2.8 глави 2 розділу І Положення №402 ВЛК ТЦК та СП створюється у районному (міському) ТЦК та СП.

Пунктом 3.3 глави 3 розділу І Положення №402 визначено, що скарги на дії (бездіяльність) чи постанови позаштатних ВЛК подаються до штатних ВЛК згідно з адміністративно-територіальними зонами відповідальності, наведеними у додатку 2 до наказу Міністерства оборони України від 16 листопада 2016 року № 608 «Про затвердження адміністративно-територіальних зон відповідальності закладів охорони здоров`я Збройних Сил України за організацію медичного забезпечення».

Відповідно до пункту 3.4 глави 3 розділу І Положення № 402 за наслідками розгляду звернень, скарг щодо перегляду (відміни, скасування) постанов ВЛК штатна ВЛК: переглядає оскаржувану постанову ВЛК; приймає рішення про направлення на контрольне обстеження або контрольний медичний огляд ВЛК; повертає звернення заявнику з відповідним роз`ясненням у випадку визнання звернення необґрунтованим. У разі якщо штатна ВЛК визнає обґрунтованою постанову позаштатної ВЛК або дійде до висновку про відсутність підстав для направлення заявника на повторний (контрольний) медичний огляд ВЛК, то штатна ВЛК надає заявнику відповідне роз`яснення, оформлене листом.

З аналізу наведених норм слідує, що для проведення військово-лікарської експертизи створюються штатні та позаштатні військово-лікарські комісії, які проводять медичний огляд осіб, зазначених у пункті 1.2 розділу І Положення № 402 з метою визначення придатності за станом здоров`я до військової служби військовослужбовців та установлення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв), за результатами якого приймають постанови, що оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання ВЛК.

При цьому до штатних ВЛК належать, зокрема, ВЛК регіону, до повноважень яких належить розгляд скарг та прийом відвідувачів з питань військово-лікарської експертизи. ВЛК регіону також мають право оглядати військовослужбовців, скасовувати постанови підпорядкованих ВЛК та направляти військових на контрольний медичний огляд, а також за їх рішенням може бути проведений повторний або контрольний медичний огляд. Водночас постанови регіональних ВЛК (обласна ВЛК/ВЛК госпіталю/гарнізону) можуть бути оскаржені до Центральної ВЛК або до суду.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 16.04.2025 у справі №160/31586/23.

Позивач оскаржує бездіяльність Центральної військово-лікарської комісії щодо не розгляду його скарги на рішення військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 , оформлене у вигляді довідки ВЛК.

Разом з тим при ІНФОРМАЦІЯ_2 діє позаштатна постійно діюча ВЛК. Постанови цієї ВЛК підлягають оскарженню за підпорядкованістю до ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_4 як ВЛК регіонального рівня. В свою чергу, до Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України оскаржуються постанови ВЛК регіону.

З огляду на це, Центральна військово-лікарська комісія не уповноважена безпосередньо здійснювати перегляд постанов про придатність військовозобов`язаного до військової служби, які прийняті ВЛК районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки ( ВЛК районного рівня), оскільки такими повноваженнями наділені регіональні ВЛК.

Водночас відсутність безпосередніх повноважень щодо перегляду конкретної постанови не звільняє орган державної влади від обов`язку належного розгляду звернення громадянина. У разі якщо питання не належить до компетенції відповідного органу, останній зобов`язаний надати заявнику мотивовану відповідь та, за необхідності, направити звернення за належністю до компетентного органу, повідомивши про це заявника.

Невчинення будь-яких дій щодо розгляду звернення, ненадання відповіді та невжиття заходів для його пересилання за належністю свідчить про порушення встановленої процедури розгляду звернень та є проявом протиправної бездіяльності.

При цьому посилання ЦВЛК на неотримання скарги є безпідставними та не підтверджені жодними належними і допустимими доказами.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України саме на відповідача покладається обов`язок довести обставини, на які він посилається як на підставу своїх заперечень. Водночас матеріали справи не містять відомостей, які б свідчили про повернення поштового відправлення, його невручення адресату чи відсутність реєстрації такого звернення з об`єктивних причин.

За таких обставин одне лише твердження про неотримання скарги не спростовує встановленого судом факту її направлення на офіційну адресу відповідача та не може слугувати підставою для висновку про відсутність обов`язку належного розгляду звернення.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції обґрунтовано визнав протиправною бездіяльність Центральна військово-лікарська комісія та правомірно зобов`язав її розглянути звернення позивача у межах наданих законом повноважень.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції у цій справі є законними та обґрунтованими і не підлягає скасуванню, оскільки суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, з дослідженням усіх основних питань, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, які призвели до неправильного вирішення справи, тобто прийняте рішення відповідає матеріалам справи та вимогам закону і підстав для його скасування не вбачається.

VII. ВИСНОВКИ СУДУ

З огляду на викладене, колегія суддів уважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги відповідача колегією суддів не встановлено.

Згідно з частини 1 статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права та підстав для його скасування не вбачається, суд апеляційної інстанції залишає апеляційні скарги без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційні скарги Центральної військово-лікарської комісії, ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 08 листопада 2025 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає.

Головуючий Моніч Б.С.

Судді Гонтарук В. М. Біла Л.М.