Справа № 639/1596/26
Суддя: Борисенко О. О.
Дата ухвалення: 2026-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 639/1596/26
Провадження № 2-а/639/36/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2026 року м. Харків

Новобаварський районний суд міста Харкова у складі головуючого судді Борисенка О.О., вивчивши матеріали адміністративної справи № 639/1596/26 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,

установив:

27 лютого 2026 року до Новобаварського районного суду міста Харкова надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якій позивач просить скасувати постанову ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , від 24 лютого 2026 року за справою про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17000,00 грн.

Позовна заява сформована в системі «Електронний суд» 27.02.2026 та підписана представником позивача адвокатом Трухановичем Ярославом Олександровичем, який діє на підставі ордеру ( а.с.8).

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Новобаварського районного суду міста Харкова від 27.02.2026 року головуючим у справі визначено суддю Рубіжного С.О. (а.с.20).

02.03.2026 суддя Рубіжний С.О. заявив самовідвід по цій справі, та адміністративну справу передано до канцелярії суду для визначення судді в порядку, встановленому ст. 31 КАС України (а.с.21-22).

На підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.03.2026 головуючим у справі визначено суддю Борисенка О.О.

Згідно з ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» кожному гарантується захист його прав, свобод та законних інтересів незалежним і безстороннім судом, утвореним відповідно до закону, що також закріплено і в ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, згідно з якою кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків.

Статтею 48 ч. 1 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на підставі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. Втручання у діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і має наслідком відповідальність, установлену законом.

Відповідно пункту 4 ч. 1 ст.36 КАС України суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді, а згідно п. 81 рішення ЄСПЛ від 06.09.2005 «Салов проти України» (Salov v. Ukraine), заява № 65518/01) «неупередженість» у сенсі п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді в конкретній справі тобто, суддя не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію, тобто чи були в судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу.

Підходи до встановлення наявності упередженості та безсторонності суддів також викладені у рішеннях ЄСПЛ (зокрема, справа «Мироненко та Мартиненко проти України» (Mironenko and Martenko v. Ukraine), заява № 4785/02, 10.12.2009, п. 66, 69, 70), згідно яких наявність безсторонності має визначатися для цілей п. 1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод за допомогою об`єктивного та суб`єктивного критеріїв. У кожній окремій справі необхідно визначити, чи мають стосунки, які розглядаються, такі природу і ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім. Застосовуючи об`єктивний критерій, необхідно з`ясувати, чи існують певні факти, які можуть бути підставою для сумніву в безсторонності судді. У справі «Білуха проти України» (рішення від 09.11.2006, заява № 33949/02) ЄСПЛ констатував, що «наявність безсторонності відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (п. 49). При вирішенні питання, чи є у справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною.

Згідно Бангалорських принципів поведінки суддів, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної ради ООН № 2006/23 від 27.07.2006, неупередженість є необхідною умовою належного виконання суддею своїх обов`язків, а у п. 2.5 цих принципів визначено, що об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття. При цьому підлягає задоволенню відвід судді від участі в розгляді справи, якщо у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Головною метою відводу є гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти можливій упередженості судді (суддів) під час розгляду конкретної справи, запобігання будь-яким сумнівам щодо безсторонності судді (суддів), оскільки кожна людина має право на справедливий і відкритий розгляд справи незалежним і безстороннім судом (ст. 6 Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод). При цьому незалежність судів є прерогативою (привілеєм), що надається не на користь власних інтересів суддів, а на користь забезпечення верховенства закону та в інтересах тих осіб, що покладають надію на правосуддя (Висновок № 1 (2001) КРЄС для Комітету Міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів та незмінюваність суддів).

Рішенням РСУ №75 від 04 листопада 2016 року "Про роз`яснення щодо наявності конфлікту інтересів", було роз`яснено, що, відповідно до статті 131 «Про судоустрій і статус суддів», статей 1, 28, 35 Закону України «Про запобігання корупції», Порядку здійснення контролю за дотриманням законодавства щодо конфлікту інтересів в діяльності суддів та інших представників судової системи та його врегулювання, затвердженого рішенням Ради суддів України від 04 лютого 2016 року № 2, з урахуванням Методичних рекомендацій з питань запобігання та врегулювання конфлікту інтересів у діяльності осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та прирівняних до них осіб, затверджених рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції від 14 липня 2016 року № 2, Положення про Раду суддів України, затвердженого Х позачерговим з`їздом суддів України 16 вересня 2010 року (із подальшими змінами), Рада суддів України роз`яснила рішенням, що у випадках, якщо в одному суді працюють суддя (голова суду або виконуючий обов`язки голови суду, заступник голови суду або виконуючий обов`язки заступника голови суду) та його близька особа на посаді, яка не знаходиться у організаційному підпорядкуванні судді (голови суду або виконуючого обов`язки голови суду, заступника голови суду або виконуючого обов`язки заступника голови суду), та службові обов`язки яких не перетинаються (помічник іншого судді, консультант будь-якого підрозділу, спеціаліст тощо) конфлікт інтересів відсутній за умови якщо суддя (голова суду або виконуючий обов`язки голови суду, заступник голови суду або виконуючий обов`язки заступника голови суду) фактично не бере участі у вирішені питань, які стосуються працівника апарату, у тому числі шляхом голосування на зборах суддів за питання, яке стосується такого працівника, або якщо фактично такий працівник апарату суду не виконує обов`язки за дорученням цього судді (голови суду або виконуючого обов`язки голови суду, заступника голови суду або виконуючого обов`язки заступника голови суду).

У випадках фактичного перетинання таких службових обов`язків судді і працівника суду (близької особи) виникає реальний конфлікт інтересів. У випадках, якщо зазначені близькі особи займають посади секретаря судового засідання або розпорядника, у осіб, зазначених у пункті 2, виникає потенційний конфлікт інтересів, а при виконанні секретарем судового засідання або розпорядником своїх функціональних обов`язків щодо забезпечення розгляду справи у судовому засіданні, у складі суду якого є суддя, для якого працівник є близькою особою, виникає реальний конфлікт інтересів, який вирішується процесуальним шляхом, а в тих випадках, коли процесуальне врегулювання не передбачено шляхом усунення особи від виконання обов`язків.

Рішенням РСУ № 36 від 12.05.2016 року "Щодо роз`яснення про наявність чи відсутність конфлікту інтересів у діяльності суддів" визначено, що «Відповідно до вимог пункту 9 частини п`ятої статті 131 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» питання вирішення конфлікту інтересів у процесуальний спосіб визначається відповідним процесуальним законом і не потребує вирішення Радою суддів України. У таких випадках не застосовується частина сьома статті 131 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», якою на суддів покладено обов`язок повідомляти Раду суддів України у разі виникнення реального чи потенційного конфлікту інтересів не пізніше наступного робочого дня з моменту виникнення такого конфлікту інтересів у письмовій формі. Отже, в разі виникнення конфлікту інтересів, який може бути врегульований в процесуальний спосіб (відвід, самовідвід), суддя врегульовує його самостійно без повідомлення про таке Раду суддів України.

Вищезазначене містить пряму вказівку на можливість врегулювання конфлікту інтересів під час розгляду даної справи даним складом суду шляхом заявлення судді самовідводу.

Суд з`ясував, що позивач у справі ОСОБА_1 працює на посаді судового розпорядника Новобаварського районного суду міста Харкова.

Вказана обставина може викликати сумніви в об`єктивності та неупередженості судді під час розгляду вказаної адміністративної справи, з огляду на таке.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 64 КАС України до участі в адміністративному процесі головуючим у судовому засіданні може залучатися судовий розпорядник. Судовий розпорядник: 1) забезпечує належний стан зали судового засідання і запрошує до неї учасників судового процесу; 2) оголошує про вхід суду до зали судового засідання і вихід суду із неї; 3) слідкує за дотриманням порядку особами, присутніми у залі судового засідання; 4) приймає від присутніх у залі учасників судового процесу та передає документи і матеріали суду під час судового засідання; 5) виконує розпорядження головуючого про приведення до присяги перекладача, експерта; 6) запрошує до зали судового засідання свідків та виконує розпорядження головуючого про приведення їх до присяги; 7) виконує інші розпорядження головуючого, пов`язані із забезпеченням умов, необхідних для розгляду адміністративної справи.

Згідно з посадовою інструкцією судового розпорядника Новобаварського районного суду міста Харкова, затвердженої 29.05.2025 в.о. керівника Новобаварського районного суду міста Харкова Ю. Жидик, судовий розпорядник забезпечує готовність до розгляду справи залу судового засідання, іншого приміщення у разі проведення виїзного засідання, взаємодіє з працівниками апарату суду з питань підготовки залу до слухання справи; забезпечує виконання учасниками судового процесу та іншими особами, які перебувають у залі судового засідання, розпоряджень головуючого судді в судовому засіданні.

Отже, відповідно до вимог закону та згідно зі своєю посадовою інструкцією, судовий розпорядник Новобаварського районного суду міста Харкова Ронжеренко В.В., який є позивачем у цій справі, зобов`язаний виконувати розпорядження головуючого суді у справі, пов`язані із забезпеченням умов, необхідних для розгляду адміністративної справи. Іншими словами він є процесуально залежним від головуючого судді.

За таких обставин у розсудливого та незалежного спостерігача може скластися враження в упередженості судді, який розглядає справу щодо особи, яка в процесуальний спосіб є йому підпорядкованою.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 39 КАС України, за наявності підстав, зазначених у статтях 36-38 цього Кодексу, суддя зобов`язаний заявити самовідвід.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 40 КАС України, питання про самовідвід судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про самовідвід судді вирішується ухвалою суду, що розглядає справу, яка оформлюється окремим документом.

Враховуючи наведене, з метою уникнення будь-яких сумнівів в учасників судового процесу щодо неупередженості судді Борисенка О.О. та об`єктивного розгляду цієї справи, головуючий у справі суддя Борисенко О.О. заявляє самовідвід, який є обґрунтованим і підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України, у разі задоволення відводу (самовідводу) судді, який розглядає справу одноособово, адміністративна справа розглядається в тому самому адміністративному суді іншим суддею, який визначається в порядку, встановленому частиною першою статті 31 цього Кодексу.

Керуючись ст.31, 36, 39-41, 243, 248, 256 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заявити самовідвід по адміністративній справі №639/1596/26 за позовною заявою ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення.

Адміністративну справу №639/1596/26 за позовною заявою ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення - передати до канцелярії суду для визначення судді в порядку, встановленому ст. 31 КАС України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 04.03.2026.

Веб-адреса цього документу у Єдиному державному реєстрі судових рішень http://reyestr.court.gov.ua/ з посиланням на номер справи.

Суддя Олександр БОРИСЕНКО