Справа № 520/29485/25
Суддя: Лук'яненко М.О.
Дата ухвалення: 2026-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2026 р. справа №520/29485/25

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Марини Лук`яненко, розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом Комунального підприємства "Комплекс з вивозу побутових відходів" до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправними та скасування постанови, припису,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач, Комунальне підприємство "Комплекс з вивозу побутових відходів", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з зазначеним позовом, в якому просить суд:

1. визнати протиправною та скасувати постанову Відділу державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях Державної служби України з безпеки на транспорті про застосування адміністративно-господарського штрафу № 085126 від 21.10.2025;

2. визнати протиправною та скасувати припис Відділу державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях Державної служби України з безпеки на транспорті щодо усунення порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт № 005660 від 21.10.2025.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що постанова № 085126 від 21.10.2025 винесена з порушенням норм чинного законодавства та є протиправною, а отже підлягає скасуванню.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 13.11.2025 року відкрито спрощене провадження та запропоновано відповідачу надати відзив на позов.

Представник відповідача надав до суду відзив на позов, в якому проти позовних вимог заперечував, наголошуючи на фактичному підтвердженні обставин вчиненого правопорушення та застосування до порушника об`єктивних норм стягнення. Зокрема, відповідачем наголошено на необхідності додержання всіма учасниками дорожнього руху приписів пункту 6.1 Положення № 340, який передбачає, що вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами, враховуючи, що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, маса автомобіля становить 24 тонни, обладнання транспортного засобу тахографом становить для позивача не право, а обов`язок. З урахуванням викладеного, просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Від представника до суду надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено, що відповідач, на думку позивача, не спростував відсутність всіх передбачених ст. 33 Закону умов, за яких позивач відповідав би вимогам, що кваліфікують його, як автомобільного перевізника, що свідчить про наявність підстав для задоволення позову. Також, зазначено, що відповідачем не спростовано факт неможливості складання позивачем товарно-транспортної накладної в умовах здійснення позивачем статутної діяльності, з огляду на характер такої діяльності.

Суд зазначає, що відповідно до положень ст.257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності. За правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Відповідно до ч.5 ст.262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Отже, враховуючи вищевикладене, дана справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними в матеріалах справи доказами.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд встановив наступне.

Інспекторами Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Управління державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях (далі - Відділ), на підставі направлення на рейдову перевірку від 11.09.2025 року №ОНР 002323, 15.09.2025 року проводилась рейдова перевірка за адресою: вул. Сіверська, 179, м. Харків.

Так, старшим державним інспектором зупинено транспортний засіб марки RENAULT PREMIUM, державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 , що належить автомобільному перевізнику Комунальному підприємству "Комплекс з вивозу побутових відходів" та використовується останнім у господарській діяльності.

У ході проведення перевірки встановлено, що відсутні: тахокарти або роздруківка даних роботи водія з тахографа (транспортний засіб не облаштовано тахографом); товарно-транспортної накладної встановленої форми на вантаж або інший визначений законодавством документ.

У зв`язку з виявленням вищезазначеного порушення, державними інспекторами складено акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 15.09.2025 року №ОАР 063724, з яким водій транспортного запису ознайомився, підписавши останній.

Згідно вищевказаного акту, суб`єктом владних повноважень встановлено порушення ст.ст. 34, 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме: перевезення вантажу транспортним засобом із повною масою понад 3500 кг без встановленого контрольного пристрою тахограф, передбаченого п. 6.1 наказу МТЗУ № 340 від 07.06.2010 та за відсутності заповнених тахокарт у кількості, що передбачена ЄУТР або роздруківки даних роботи водія з тахографа, що передбачено п. 3 наказу МТЗУ № 385 від 24.06.2010. Також, в Акті зазначено про відсутність на момент проведення перевірки товарно-транспортної накладної встановленої форми, передбаченої п. 11.1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 363 від 14.10.1997.

Повідомленням № 84626/40/24-25 від 25.09.2025, позивача викликано для розгляду справи на 21.10.2025 з 9.00 до 10.00.

За результатами розгляду акту, Відділом державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях Державної служби України з безпеки на транспорті винесено постанову № 085126 від 21.10.2025 про застосування адміністративно-господарського штрафу до Комунального підприємства "Комплекс з вивозу побутових відходів" в розмірі 17000,00 грн. за порушення вимог статті 48 Закону України від 05.04.2001 року №2344-ІІІ "Про автомобільний транспорт", відповідальність за яке передбачена абз. 3 ч. 1 ст. 60 зазначеного Закону.

Також, Відділом державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях Державної служби України з безпеки на транспорті винесено припис щодо усунення порушення законодавства про автомобільний транспорт № 005660 від 21.10.2025, яким запропоновано позивачу вжити заходи щодо облаштування транспортного засобу марки RENAULT PREMIUM, державний номерний знак НОМЕР_1 , діючим та повіреним тахографом.

Копії постанови та припису направлено позивачу разом із супровідними листами від 21.10.2025.

Позивач не погодився із винесеними постановою та приписом, у зв`язку з чим, звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку заявленим позовним вимогам, суд зазначає наступне.

Згідно частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Принципи організації та регулювання діяльності у сфері автомобільного транспорту визначає Закон України від 5 квітня 2001 року № 2344-III "Про автомобільний транспорт" (далі - Закон № 2344-ІІІ).

На підставі частини 1 статті 5 Закону № 2344-ІІІ, основним завданням державного регулювання та контролю у сфері автомобільного транспорту є створення умов безпечного, якісного й ефективного перевезення пасажирів та вантажів, надання додаткових транспортних послуг.

Відповідно до частини 12 статті 6 Закону № 2344-ІІІ державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

Норми і приписи Закону № 2344-ІІІ визначають можливість застосування штрафів до осіб, які порушують визначені законодавством вимоги. За своєю правовою природою штраф, який застосовується до автомобільних перевізників відповідно до статті 60 Закону № 2344-ІІІ, є адміністративно - господарським штрафом, а тому він може бути застосований виключно до суб`єкта господарювання, у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності у сфері автомобільного транспорту.

Приписами статті 34 Закону № 2344-ІІІ встановлено, що автомобільний перевізник повинен, серед іншого, виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів.

Статтею 48 Закону № 2344-ІП визначено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення. Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством: для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж інші документи, передбачені законодавством.

Відповідно до частини 2 статті 49 Закону № 2344-ІІІ, водій транспортного засобу зобов`язаний, зокрема, мати при собі та передавати для перевірки уповноваженим на те посадовим особам документи, передбачені законодавством, для здійснення зазначених перевезень; дотримуватися визначеного режиму праці та відпочинку.

Відповідно до пункту 5 Порядку проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі), затвердженого остановою Кабінету Міністрів України від 8 листопада 2006 р. № 1567 (далі - Порядок № 1567) під час проведення рейдової перевірки перевіряється дотримання автомобільними перевізниками та водієм вимог законодавства про автомобільний транспорт.

Вичерпний перелік питань щодо дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт, який перевіряється під час проведення рейдової перевірки посадовими особами, розробляється Укртрансбезпекою і затверджується Мінрозвитку. Вичерпний перелік питань щодо дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт, який перевіряється під час проведення рейдової перевірки посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті, затверджений наказом Міністерства розвитку громад та територій України № 703 від 16.04.2025 (далі Вичерпний перелік).

У відповідності до пункту 1 розділу ІІ Вичерпного переліку товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документом на вантаж повинен бути в наявності та надаватися водієм транспортного засобу під час проведення рейдової перевірки.

У відповідності до пункту 1 розділу ІІ Вичерпного переліку водій вантажного автомобіля з повною масою понад 3,5 тони повинен мати та передавати інспектору під час проведення рейдової перевірки картку водія або інформацію з діючого та повіреного тахографа (заповнені реєстраційні листки режиму праці та відпочинку водіїв - тахокарти у кількості, встановленій ЄУТР), або бланк підтвердження діяльності, або у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом - роздруковану на паперовому носії інформацію про роботу та відпочинок водія (водіїв).

Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 07.06.2010 № 340, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 14.09.2010 за № 811/18106, затверджено Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів (далі Положення про робочий час і час відпочинку водіїв), яке встановлює особливості регулювання робочого часу та часу відпочинку водіїв колісних транспортних засобів та порядок його обліку.

Пунктом 1.3 Положення про робочий час і час відпочинку водіїв передбачено, що вимоги цього Положення поширюються на автомобільних перевізників та водіїв, які здійснюють внутрішні перевезення пасажирів чи/та вантажів колісними транспортними засобами.

За приписами пункту 1.4 Положення про робочий час і час відпочинку водіїв передбачено, що вимоги цього Положення не поширюється на перевезення пасажирів чи/та вантажів, які здійснюються фізичними особами за власний рахунок для власних потреб без використання праці найманих водіїв.

Тобто, Позивач не є тим суб`єктом господарювання, на кого не поширюється дія Положення про робочий час і час відпочинку водіїв.

Як передбачено, пунктом 6.1 Положення про робочий час і час відпочинку водіїв вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тон повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами.

Водії зберігають записи щодо режиму праці та відпочинку протягом робочої зміни та 28 днів з дня її закінчення.

Суд зазначає, що порядок установлення, технічного обслуговування і використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільних транспортних засобах (крім таксі), які використовуються для надання послуг з перевезення пасажирів та вантажів визначено «Інструкцією з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному» транспорті, яка затверджена наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 24.06.2010 року №385 (далі - Інструкція №385).

Пунктом 4 Розділу І Інструкції №385 встановлено значення термінів, серед іншого, йдеться, що контрольний пристрій (тахограф) обладнання, призначене для встановлення на транспортних засобах для відображення, реєстрації, друку, зберігання та виведення в автоматичному або напівавтоматичному режимі інформації про рух таких транспортних засобів (у тому числі їхню швидкість) та про певні періоди роботи та відпочинку їхніх водіїв.

За змістом п. 1 Розділу ІІ Інструкції №385, виробники транспортних засобів здійснюють установлення тахографів згідно з вимогами законодавства.

Пункти сервісу тахографів установлюють тахографи (крім аналогових тахографів) за вибором власника транспортного засобу (замовника) та виконують роботи з його технічного обслуговування, а також виробників тахографів та транспортних засобів (п.2 Розділу ІІ Інструкції №385).

Відповідно до пункту 1 розділу ІІІ Інструкції № 385 автомобільні перевізники, водії та ПСТ використовують тахографи, тахокарти, картки до цифрових тахографів чи смарт- тахографів, зразки яких затверджено відповідно до вимог законодавства.

Відповідно до пункту 3 розділу ІІІ Інструкції № 385 використовує тахокарти (у разі використання аналогового тахографа) або у разі використання цифрового тахографа, у тому числі смарт-тахографа особисту картку водія кожного дня, протягом якого керував транспортним засобом; має при собі: заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом або смарт-тахографом.

Тобто, законодавством установлений обов`язок щодо установлення діючого та повіреного тахографа на вантажний транспортний засіб з повною масою понад 3,5 тон та наявності записів водія щодо режиму праці та відпочинку протягом робочої зміни та 28 днів з дня її закінчення (пункт 6.1 Положення про робочий час і час відпочинку водії та пункт 3 розділу ІІІ Інструкції № 385).

Відтак, в даному випадку, ураховуючи той факт, що повна маса транспортного засобу марки RENAULT PREMIUM, державний номерний знак НОМЕР_1 , складає більше ніж 3,5 тони, останній не обладнаний тахографом, але повинен бути обладнаний діючим та повіреним тахографам.

Крім того, за визначенням, наведеним у Законі України «Про автомобільний транспорт» та Правилах № 363 автомобільний перевізник фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

При чому, законодавством не передбачено заборона визначення у документах одного і того самого підприємства в якості «перевізника» та «вантажоодержувача» тощо.

Тобто, здійснення перевезення вантажів може здійснюватися і за власний кошт, та не залежати від факту укладення/ не укладення договору перевезення.

Більш того, з огляду на обсяг наданих під час здійснення перевірки доказів, відповідно до яких користувачем транспортного засобу є позивач, який здійснював перевезення вантажу, то очевидним є висновок про те, що саме він є суб`єктом відповідальності як перевізник у розумінні вищенаведених вимог Закону України «Про автомобільний транспорт».

Більш того, перевезення вантажів дорогами загального користування для власних потреб неможливе, з огляду на завдання, яке постає перед особами, що перевіряють - організація безпечної праці, ефективний контроль за роботою водіїв транспортних засобів та безпека руху.

Таким чином, позивач у розумінні приписів Закону України «Про автомобільний транспорт» був перевізником у розглядуваному випадку, з огляду на визначенням його перевізником у накладній та приналежності на праві користування транспортного засобу.

Посилання Позивача на практику Верховного Суду, викладену постановах від 07.12.2023 у справі №620/18215/21, від 21.12.2023 у справі №280/2150/23, є нерелевантною, оскільки розглядувані ситуації не були тотожніми з даною і стосувались питання наявності статусу суб`єкта підприємництва.

Зважаючи на зазначене, суд дійшов висновку, що відповідачем правомірно винесено припис та постанову за порушення статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», у відповідності до абзацу 3 частини 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», застосовано у відношенні позивача адміністративно-господарський штраф в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян відповідно.

При розв`язанні спору, суд зважає на практику Європейського суду з прав людини щодо застосування ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі за текстом Конвенція; рішення від 21.01.1999р. у справі Гарсія Руїз проти Іспанії, від 22.02.2007р. у справі Красуля проти Росії, від 05.05.2011р. у справі Ільяді проти Росії, від 28.10.2010р. у справі Трофимчук проти України, від 09.12.1994р. у справі Хіро Балані проти Іспанії, від 01.07.2003р. у справі Суомінен проти Фінляндії, від 07.06.2008р. у справі Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії) і тому надав оцінку усім обставинам справи, котрі мають юридичне значення для правильного вирішення спору, та дослухався до усіх аргументів сторін, які ясно і чітко сформульовані та здатні вплинути на результат вирішення спору.

Решта доводів сторін окремій оцінці у тексті судового акту не підлягає, тому що не впливає на правильність розв`язання спору по суті.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат відповідно до положень статті 139 КАС України не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 243-246, 250, 255, 257-263, 295, 297 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову - відмовити.

Роз`яснити, що судове рішення набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України (а саме: після закінчення строку подання скарги усіма учасниками справи або за наслідками процедури апеляційного перегляду; підлягає оскарженню до Другого апеляційного адміністративного суду у строк згідно з ч.1 ст.295 КАС України (а саме: протягом 30 днів з дати складення повного судового рішення).

Повний текст рішення виготовлено та підписано - 04.03.2026, враховуючи час перебування судді у відпустці, а також з урахуванням наявності сталого енергозабезпечення та Інтернет з`єднання, безпечних умов для життя та здоров`я учасників процесу, суддів та працівників суду.

Суддя Марина Лук`яненко