Справа № 420/40898/24
Суддя: Яковлєв О.В.
Дата ухвалення: 2026-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2026 р.м. ОдесаСправа № 420/40898/24

Перша інстанція суддя Аракелян М.М.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Яковлєва О.В.,

суддів Крусяна А.В., Шевчук О.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Одеської митниці на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2025 року, у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Одеської митниці про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, у якому заявлено вимоги до Одеської митниці, а саме про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень від 15.07.2024 №UA192, №UA193.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 21.04.2025 позов задоволено.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням відповідачем подано апеляційну скаргу, з якої вбачається про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Вимоги апеляційної скарги відповідача обґрунтовано тим, що документальною невиїзною перевіркою щодо правильності позивачем класифікації, згідно УКТ ЗЕД товару, ввезеного на територію України, за митною декларацією від 13.08.2019 №UA500090/2019/012894, встановлено порушення Основних правил інтерпретації класифікації товарів 1, 6, затверджених Законом України «Про Митний тариф України». На думку апелянта, ввезений товар (крани самохідні: марка TADANO, модель TR80M-1, марка KATO, модель KR-10HM) класифікується згідно з УКТ ЗЕД, у товарній підкатегорії , за ставкою ввізного мита 10%, а не як визначено позивачем , ставка ввізного мита 0%. Скаржник вказує, що такі дії позивача призвели до заниження бази оподаткування імпортованих товару, у зв`язку з чим були прийняті спірні податкові повідомлення-рішення. Крім того, апелянт вказує на відсутність у позивача підстав для звернення до суду з позовом, оскільки останнім сплачено суму податкового зобов`язання, а Одеською митницею скасовано штрафні санкції (у сумі 22906,80грн.) та не нараховано пеню, у зв`язку з чим податкові повідомлення-рішення, на підставі абз.3 пп.69.37 п.69 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України, не підлягають оскарженню.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 13.08.2019 до Одеської митниці декларантом позивача було подано електронну митну декларацію, типу ІМ40ДЕ №UА500090/2019/012894, на імпортовані товари:

- товар №1 «Кран самохідний колісний, такий що використовувався: модель «ТК80М-1» - 1шт., вантажопідйомність - 4900кг; серійний номер - РА1275; номер двигуна - НОМЕР_1 ; календарний рік виготовлення - 1994; тип двигуна - дизельний HINO W04С-Т; об`єм двигуна - 3829см3; потужність двигуна - 140к.с.; виліт стріли - 21м; тех.стан: на корпусі двигуна рясні потьоки олії, не працює головний комп`ютер управління; торговельна марка: «ТODANO»; країна виробництва: JР; виробник: ТODANО LTD»; фактурна вартість - 11009 дол.США; митна вартість визначена за другорядним методом (резервний) та складає - 381780,04грн.; код згідно УКТЗЕД - (ставка ввізного мита - 0 %);

- товар №2 «Кран самохідний колісний, такий що використовувався: модель «КR-10НМ» - 1шт., вантажопідйомність - 4900кг; серійний номер - 2510339; номер двигуна - НОМЕР_2 ; календарний рік виготовлення - 1992; тип двигуна - дизельний НІNO W04С-Т; об`єм двигуна - 3829см3; потужність двигуна - 140к.с.; виліт стріли - 21м; тех. стан: на корпусі двигуна рясні потьоки олії, по периметру корозійні пробої/очаги кабіни та корпусу; торговельна марка: «КАТО»; країна виробництва: JР; виробник: КАТО Works LTD.»; фактурна вартість - 11000дол. США; митна вартість визначена за другорядним методом (резервний) та складає 381780,04грн.; код згідно УКТЗЕД - (ставка ввізного мита - 0 %). (а.с.141)

На підтвердження митної вартості товару, позивачем було подано до митних органів наступні документи: контракт від 13.06.2019 №Нanа; інвойс від 13.06.2019 №Нanа; пакувальний лист від 01.07.2019 №Наnа; транспортна накладна від 01.07.2019 №SЕL0877762; сертифікат про походження товару від 01.07.2019 №Х010-19-0486513; експортна митна декларація від 26.06.2019 №23435-19-060214Х. (а.с.124-129)

З метою перевірки відповідності кількості та опису товару, зазначеного у митній декларації, необхідних для митного оформлення, 11.08.2019 було проведено митний огляд товарів та складено відповідний акт, який долучено до митної декларації. На підставі митного огляду встановлено, що кількісні характеристики товару, у доглянутих місцях, відповідають відомостям, вказаним у товаросупровідних документах, а також, встановлено, невідповідність ваги товару (перевищення) на 990 кг, інших зауважень акт огляду не містить (а.с.139-140).

Наказом Одеської митниці від 22.05.2024 №308, на підставі п.1 ч.2 ст.351 МК України, наказано провести документальну невиїзна перевірку щодо дотримання ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) вимог законодавства України, з питань митної справи, щодо правильності класифікації, згідно з УКТ ЗЕД, товару №1 «Кран самохідний колісний, такий що використовувався модель «TR80M-1», торговельна марка «TADANO», товару №2 «Кран самохідний колісний, такий що використовувався модель «KR-10HM», торговельна марка «KATO» за митною декларацією від 13.08.2019 №UA500090/2019/012894. (а.с.54)

23.05.2024 Одеською митницею направлено позивачу лист-повідомлення №7.10-2/19-01/13/9161 про проведення невиїзної документальної перевірки про дотримання вимог законодавства України з питань митної справи, який отриманий останнім 08.06.2024. (а.с.54 з.б., 71).

За результатами здійснення перевірки, Одеською митницею складено акт від 18.06.2024 №03/24/7.10-19/, в якому встановлено, що митне оформлення товарів ввезених ФОП ОСОБА_1 , за МД від 13.08.2019 №UA500090/2019/012894, здійснено на підставі недостовірних, необ`єктивних даних (відомостей) щодо класифікації товарів, що є порушенням: ч.1 ст.69 МК України, правил 1.6 Основних правил інтерпретації УКТЗЕД Закону України «Про митний тариф України», в результаті чого занижено податкове зобов`язання по сплаті ввізного мита на загальну суму 76356,01грн., та п.190.1 ст.190 ПК України, в результаті чого занижено податкове зобов`язання по сплаті податку на додану вартість на загальну суму 15271,2грн. (а.с.61з.б.-69)

На підставі акту перевірки від 18.06.2024, Одеською митницею винесено податкові повідомлення-рішення від 15.07.2024:

- №UA192, яким збільшено суму грошового зобов`язання позивача з державного мита на товари, що ввозяться на територію України суб`єктами господарювання (код платежу 20), у розмірі 95445,01грн., з них: податкове зобов`язання 76356,01грн., штрафні санкції - 19089грн. (а.с.55з.б.-56);

- №UA193, яким збільшено суму грошового зобов`язання позивача з податку на додану вартість з товарів, ввезених на територію України суб`єктами господарювання (код платежу 28), у розмірі 19143грн., з них: податкове зобов`язання 15271,2грн., штрафні санкції - 3817,8грн. (а.с.57-58).

Позивач, не погоджуюсь з вказаними податковими повідомленнями-рішеннями, вважаючи їх протиправними, звернувся до суду з позовом.

За наслідком з`ясування обставин справи, судом першої інстанції ухвалено рішення про задоволення позовних вимог. При вирішенні справи, суд першої інстанції виходив з того, що наказ про призначення документальної невиїзної перевірки від 22.05.2024 №308 не містить визначені ч.2 ст.351 МК України підстави для її проведення, що свідчить про недоведеність з боку відповідача підстав для проведення такої перевірки. Обґрунтовуючи факт щодо відсутності допущених порушень з боку позивача стосовно класифікації ввезеного на територію України товару, згідно з УКТ ЗЕД, суд першої інстанції зазначив, що експортні документи та спеціальні експертні дослідження у сукупності давали декларанту можливість для обґрунтованого висновку щодо визначення коду товару 8426 41 00 00, а отже, свідчать про добросовісність декларанта та відсутність умислу, направленого на зменшення розміру митних платежів. В свою чергу, суд вказав, що під час проведення перевірки та складання акту, митний орган не посилався на жодні достовірні документи, які б свідчили про невірну класифікацію ввезеного товару, а інформація, розміщена в мережі інтернет, не є доказом наведених в акті порушень, з чим погоджується судова колегія, з огляду на наступне.

Так, відповідно до ч.4 ст.69 Митного кодексу України (надалі - МК України), у разі виявлення під час митного оформлення товарів або після нього порушення правил класифікації товарів орган доходів і зборів має право самостійно класифікувати такі товари.

Пунктом 7 ч.1 ст.336 МК України передбачено, що митний контроль здійснюється безпосередньо посадовими особами органів доходів і зборів шляхом проведення документальних перевірок дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи, у тому числі своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів.

Згідно з п.п.1-3 ч.3 ст.345 МК України, органи доходів і зборів мають право здійснювати митний контроль шляхом проведення документальних виїзних (планових або позапланових) та документальних невиїзних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи щодо: правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів; обґрунтованості та законності надання (отримання) пільг і звільнення від оподаткування; правильності класифікації згідно з УКТ ЗЕД товарів, щодо яких проведено митне оформлення.

Відповідно до ч.ч.1-6 ст.351 МК України, предметом документальних невиїзних перевірок є дані про своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплати митних платежів при переміщенні товарів через митний кордон України підприємствами, а також при переміщенні товарів через митний кордон України громадянами з поданням митної декларації, передбаченої законодавством України для підприємств.

Документальна невиїзна перевірка проводиться у разі:

1) виявлення фактів або отримання документів, інформації (відомостей), що свідчать про порушення законодавства України з питань митної справи, під час здійснення пост-митного контролю, аналізу електронних копій митних декларацій, інформації, що стосується товарів, митне оформлення яких завершено, отриманої від суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності та виробників таких товарів, з висновків акредитованих відповідно до законодавства експертів;

2) надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтвердженої інформації про непідтвердження дотримання критеріїв походження або автентичності поданих митному органу документів щодо товарів, митне оформлення яких завершено, недостовірність відомостей, що в них містяться, а також запитів стосовно надання інформації про зовнішньоекономічні операції, які здійснювалися за участю суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності - резидентів України.

Документальна невиїзна перевірка проводиться на підставі наказу митного органу.

Відповідно до ч.6 ст.345 МК України передбачено, що результати перевірки оформлюються актом (довідкою) та є підставою для самостійного визначення органом доходів і зборів суми податкового зобов`язання підприємства щодо сплати митних платежів, застосування заходів, передбачених законами України.

Згідно ч.14 ст.354 МК України встановлено, що в акті перевірки зазначаються факти заниження і факти завищення податкових зобов`язань підприємства. Рішення щодо правильності визначення заявлених у митних деклараціях кодів товарів згідно з УКТ ЗЕД, їх митної вартості та країни походження, підстав для звільнення від оподаткування окремими документами не оформляються, а зазначаються в акті про результати перевірки.

Відповідно до ч.12 ст.354 МК України, податкове повідомлення-рішення приймається керівником органу доходів і зборів або особою, яка виконує його обов`язки, з урахуванням розгляду заперечень до акта (у разі їх наявності) протягом десяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення або надіслання підприємству акта про результати перевірки у порядку, передбаченому Податковим кодексом України для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень, а за наявності заперечень підприємства до акта про результати перевірки - приймається з урахуванням висновку за результатами розгляду заперечень до акта про результати перевірки протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень і надання (надсилання) письмової відповіді підприємству.

Так, підставою для проведення документальної невиїзної перевірки щодо дотримання ФОП ОСОБА_1 вимог законодавства України з питань митної справи, Одеською митницею визначено п.1 ч.2 ст.351 МК України. (а.с.54)

Тобто, вказаний наказ не містить жодних обґрунтувань підстав для проведення перевірки, а посилання на п.1 ч.2 ст.351 МК України не дає можливості ідентифікувати визначену вказаною нормою фактичну підставу для призначення документальної невиїзної перевірки позивача, що суперечить положенням МК України, тому суд першої інстанції вірно зазначив про недоведеність з боку відповідача правомірності підстав для проведення такої перевірки.

Разом з тим, за результатами здійснення перевірки, Одеською митницею складено акт від 18.06.2024 №03/24/7.10-19/ про порушенням позивачем ч.1 ст.69 МК України, правил 1.6 Основних правил інтерпретації УКТЗЕД Закону України «Про митний тариф України», п.190.1 ст.190 ПК України, внаслідок чого винесено спірні податкові повідомлення-рішення про збільшення сум грошового зобов`язання з державного мита та податку на додану вартість.

Позиція позивача в даній справі, яку підтримав також і суд першої інстанції, обґрунтована тим, що ввезені товари, за митною декларацією від 13.08.2019 №UA500090/2019/012894 (крани самохідні: марка TADANO, модель TR80M-1, марка KATO, модель KR-10HM) класифікуються за кодом УКТ ЗЕД , ставка ввізного мита 0%. При здійсненні декларування імпортованого товару за вказаним кодом позивач керувався інформацією про технічні характеристики, надані продавцем товару, та звітом експертного бюро про незалежну оцінку зазначених колісних транспортних засобів.

В свою чергу, митний орган вважає, що ввезений товар класифікується, згідно з УКТ ЗЕД, у товарній підкатегорії , за ставкою ввізного мита 10%. Такі висновки обґрунтовані тим, що відповідно до аналізу інформації мережі Інтернет, а саме сайту виробника (https://treecranespect.com), встановлено технічні характеристики ввезеного товару, зокрема, максимальна швидкість руху кранів становить 49км/год, у зв`язку з чим вони не можуть бути класифіковані за кодом , позаяк самохідні машини та механізми, що підпадають під цю товарну категорію, мають максимальну швидкість 20км/год.

Таким чином, спірні правовідносини у даній справі виникли з приводу правильності визначення коду товару, що ввозився позивачем згідно з УКТЗЕД, а також розміру митних платежів, що підлягають сплаті до державного бюджету у зв`язку з розмитненням такого товару, з приводу чого судова колегія зазначає наступне.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.69 МК України, товари при їх декларуванні підлягають класифікації, тобто у відношенні товарів визначаються коди відповідно до класифікаційних групувань, зазначених в УКТ ЗЕД. Митні органи здійснюють контроль правильності класифікації товарів, поданих до митного оформлення, згідно з УКТ ЗЕД.

За змістом ч.8 ст.257 МК України, митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється органами доходів і зборів на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться такі відомості, у тому числі у вигляді кодів товару згідно з УКТ ЗЕД.

Відповідно до ч.1 ст.266 МК України, декларант зобов`язаний: здійснити декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до порядку, встановленого цим Кодексом; на вимогу органу доходів і зборів пред`явити товари, транспортні засоби комерційного призначення для митного контролю і митного оформлення; надати органу доходів і зборів передбачені законодавством документи і відомості, необхідні для виконання митних формальностей; у випадках, визначених цим Кодексом та Податковим кодексом України, сплатити митні платежі або забезпечити їх сплату відповідно до розділу X цього Кодексу; у випадках, визначених цим Кодексом та іншими законами України, сплатити інші платежі, контроль за справлянням яких покладено на органи доходів і зборів.

Згідно ч.1 ст.295 МК України, митні платежі нараховуються декларантом або іншими особами, на яких покладено обов`язок із сплати митних платежів, самостійно, крім випадків, якщо обов`язок щодо нарахування митних платежів відповідно до цього Кодексу, Податкового кодексу України та інших законів України покладається на органи доходів і зборів.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.276 МК України, платником мита є особа, яка ввозить товари на митну територію України чи вивозить товари з митної території України у порядку та на умовах, встановлених цим Кодексом.

За приписами абз.1 п.190.1 ст.190 Податкового кодексу України (далі - ПК України), базою оподаткування для товарів, що ввозяться на митну територію України, є договірна (контрактна) вартість, але не нижче митної вартості цих товарів, визначеної відповідно до розділу ІІІ Митного кодексу України, з урахуванням мита та акцизного податку, що підлягають сплаті і включаються до ціни товарів.

Так, класифікація товарів для цілей митного оформлення здійснюється відповідно до Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності (УКТЗЕД), що є товарною номенклатурою Митного тарифу України, затвердженого Законом України «Про Митний тариф України» від 19.09.2013 №584-VII.

Митний тариф України містить перелік ставок загальнодержавного податку - ввізного мита на товари, що ввозяться на митну територію України і систематизовані згідно з Українською класифікацією товарів зовнішньоекономічної діяльності (УКТЗЕД), складеною на основі Гармонізованої системи опису та кодування товарів.

Класифікація товарів для цілей митного оформлення здійснюється відповідно до УКТЗЕД, Основних правил інтерпретації УКТЗЕД, з урахуванням Пояснень до Основних правил інтерпретації УКТЗЕД, приміток до розділів і груп та визначальних для класифікації характеристик товару.

Згідно з Основними правилами інтерпретації УКТЗЕД, класифікація товарів в УКТЗЕД здійснюється за такими правилами.

1. Назви розділів, груп і підгруп наводяться лише для зручності користування УКТЗЕД; для юридичних цілей класифікація товарів в УКТЗЕД здійснюється виходячи з назв товарних позицій і відповідних приміток до розділів чи груп і, якщо цими назвами не передбачено іншого, відповідно до таких правил:

2. (a) будь-яке посилання в назві товарної позиції на будь-який виріб стосується також некомплектного чи незавершеного виробу за умови, що він має основну властивість комплектного чи завершеного виробу. Це правило стосується також комплектного чи завершеного виробу (або такого, що класифікується як комплектний чи завершений згідно з цим правилом), незібраного чи розібраного;

(b) будь-яке посилання в назві товарної позиції на будь-який матеріал чи речовину стосується також сумішей або сполук цього матеріалу чи речовини з іншими матеріалами чи речовинами. Будь-яке посилання на товар з певного матеріалу чи речовини розглядається як посилання на товар, що повністю або частково складається з цього матеріалу чи речовини. Класифікація товару, що складається більше ніж з одного матеріалу чи речовини, здійснюється відповідно до вимог правила 3.

3. У разі коли згідно з правилом 2 (b) або з будь-яких інших причин товар на перший погляд (prima facie) можна віднести до двох чи більше товарних позицій, його класифікація здійснюється таким чином:

(a) перевага надається тій товарній позиції, в якій товар описується конкретніше порівняно з товарними позиціями, де дається більш загальний його опис. Проте в разі коли кожна з двох або більше товарних позицій стосується лише частини матеріалів чи речовин, що входять до складу суміші чи багатокомпонентного товару, або лише частини товарів, що надходять у продаж у наборі для роздрібної торгівлі, такі товарні позиції вважаються рівнозначними щодо цього товару, навіть якщо в одній з них подається повніший або точніший опис цього товару;

(b) суміші, багатокомпонентні товари, які складаються з різних матеріалів або вироблені з різних компонентів, товари, що надходять у продаж у наборах для роздрібної торгівлі, класифікація яких не може здійснюватися згідно з правилом 3 (a), повинні класифікуватися за тим матеріалом чи компонентом, який визначає основні властивості цих товарів, за умови, що цей критерій можна застосувати;

(c) товар, класифікацію якого не можна здійснити відповідно до правила 3 (a) або 3 (b), повинен класифікуватися в товарній позиції з найбільшим порядковим номером серед номерів товарних позицій, що розглядаються.

4. Товар, який не може бути класифікований згідно з вищезазначеними правилами, класифікується в товарній позиції, яка відповідає товарам, що найбільше подібні до тих, що розглядаються.

Для юридичних цілей класифікація товарів у товарних підпозиціях, товарних категоріях і товарних підкатегоріях здійснюється відповідно до назви останніх, а також приміток, які їх стосуються, з урахуванням певних застережень (mutatis mutandis), положень вищезазначених правил за умови, що порівнювати можна лише назви одного рівня деталізації. Для цілей цього правила також можуть застосовуватися відповідні примітки до розділів і груп, якщо в контексті не зазначено інше.

Також, наказом Державної митної служби від 14.07.2020 №256 затверджено Пояснення до Українською класифікацією товарів зовнішньоекономічної діяльності (надалі Пояснення №226).

Так, на підставі митної декларації від 13.08.2019 №UА500090/2019/012894 позивачем було ввезено наступні товари:

- товар №1 «Кран самохідний колісний, такий що використовувався: модель «ТК80М-1» - 1шт., вантажопідйомність - 4900кг; серійний номер - РА1275; номер двигуна - W04С-ТА21456; календарний рік виготовлення - 1994; тип двигуна - дизельний HINO W04С-Т; об`єм двигуна - 3829см3; потужність двигуна - 140к.с.; виліт стріли - 21м; торговельна марка: «ТODANO»; країна виробництва: JР; виробник: ТODANО LTD»;

- товар №2 «Кран самохідний колісний, такий що використовувався: модель «КR-10НМ» - 1шт., вантажопідйомність - 4900кг; серійний номер - 2510339; номер двигуна - W04С-ТА19287; календарний рік виготовлення - 1992; тип двигуна - дизельний НІNO W04С-Т; об`єм двигуна - 3829см3; потужність двигуна - 140к.с.; виліт стріли - 21м; торговельна марка: «КАТО»; країна виробництва: JР; виробник: КАТО Works LTD.».

Згідно Пояснень №226 до товарної позиції 8426 віднесено: суднові дерик-крани; підіймальні крани різних типів, включаючи кабельні крани; ферми підіймальні пересувні, портальні навантажувачі та візки з підіймальним краном, 41 00 00 - на колісному ходу.

До цієї товарної позиції включається цілий ряд підіймальних або вантажно-розвантажувальних машин циклічної дії.

Самохідні та інші «рухомі» машини - переважно до цієї товарної позиції включаються не лише нерухомі або стаціонарні машини, але також рухомі машини самохідні чи не самохідні.

В додаткових поясненнях до товарної категорії «самохідні та інші «пересувні» машини» зазначено, що на відміну від транспортних засобів з механічним приводом, призначених для спеціальних цілей, товарної позиції 8705, самохідні машини та механізми, що підпадають під ці товарні категорії, як правило, мають такі характеристики:

1) вони приводяться в рух двигуном, який становить частину піднімального пристрою;

2) вони мають максимальну швидкість 20 км/год;

3) вони мають одну кабіну, яка становить частину піднімального пристрою;

4) вони, зазвичай, не пересуваються, коли навантажені, або, якщо пересуваються, то лише за обмеження руху необхідністю виконання їхньої функції піднімання.

Відповідач не погоджується з віднесенням імпортованого товару до товарної категорії , зазначаючи, що «крани самохідні» не відповідають характеристикам щодо визначення максимальної швидкості, однак такі доводи є необґрунтованими, позаяк продавцем товару «НАNА INТERNATIONAL СО, LTD» надано інформацію про технічні характеристики товару, відповідно до якою максимальна швидкість руху кранів становить 20км/год. (а.с.131-132)

Крім того, аналогічна інформація зазначена у звіті про незалежну оцінку колісних транспортних засобів спеціального призначення (марка KATO, модель KR-10HM, марка TADANO, модель TR80M-1), підговленого ТОВ «Експертне бюро «Айстра». (а.с.133-138)

З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що імпортований позивачем товар за митною декларацією від 13.08.2019 №UA500090/2019/012894 підлягає класифікації коду згідно УКТЗЕД за ставкою ввізного мита 0%.

При цьому, посилання митного органу в акті перевірки та апеляційній скарзі щодо віднесення товару до товарної позиції за кодом не знайшли свого підтвердження, оскільки такі висновки зроблені на підставі інформації, що наявна в мережі Інтернет, які не є належним доказом в розумінні процесуального Закону.

Такі висновки зроблені Верховним Судом у постановах від 08.01.2025 у справі №809/1166/18, від 08.08.2018 у справі №813/1690/17.

Інших доказів, які б спростували невірне визначення позивачем класифікації ввезеного товару та необхідності застосовування іншого коду товару, митним органом до суду не надано.

На підставі наведеного, у сукупності, з огляду на відсутність у наказі про проведення документальної невиїзної перевірки обґрунтування підстав її проведення, враховуючи не підтвердження обставин, якими митний орган обґрунтував свої твердження про порушення позивачем вимог ст.69 МК України, Закону України «Про митний тариф України», правил 1, 6 Основних правил інтерпретації УКТЗЕД, затверджених Законом України «Про митний тариф України», а відтак і покладених в основу прийнятих спірних податкових повідомлень-рішень підстав, судова колегія доходить висновку, що податкові повідомлення-рішення від 15.07.2024 №UA192, №UA193 є протиправними та підлягають скасуванню.

У контексті оцінки доводів апеляційної скарги судова колегія звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Проніна проти України» (п.23) та «Серявін та інші проти України» (п.58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Враховуючи викладене, судом першої інстанції при прийнятті рішення про задоволення позовних вимог порушень матеріального і процесуального права не допущено, а наведені в скарзі відповідача доводи правильність висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст.308, 311, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Одеської митниці залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2025 року - без змін.

Судові витрати, а саме сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги покласти на Одеську митницю.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених у п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Суддя-доповідач О.В. Яковлєв
Судді А.В. Крусян О.А. Шевчук