Справа № 400/7936/21
Суддя: Голуб В.А.
Дата ухвалення: 2026-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2026 р.м. ОдесаСправа № 400/7936/21

Перша інстанція: суддя Брагар В. С.,

повний текст судового рішення

складено 20.01.2026, м. Миколаїв

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Голуб В.А.,

суддів: Градовського Ю.М., Осіпова Ю.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 20 січня 2026 р. у справі № 400/7936/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

У провадженні Миколаївського окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, в якому позивач просив:

визнати протиправним дії Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області щодо непроведення ОСОБА_1 на загальних підставах і без обмеження будь-яким тимчасовим періодом масових перерахунків пенсії за вислугу років, невиплати заборгованості по пенсії за період з 05.03.2019 по 03.09.2019 в сумі 5 475, 26 грн.;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області проводити на загальних підставах, без обмеження будь-яким тимчасовим періодом масові перерахунки та виплату пенсії ОСОБА_1 з усіма надбавками і підвищеннями, відповідно до Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, починаючи з 01.07.2021;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області виплачувати, починаючи з 01.07.2021, без обмеження будь-яким тимчасовим періодом, щомісячну доплату в сумі 2000 гривень до розміру пенсії ОСОБА_1 , визначеної відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону станом на 1 березня 2018 р., з нарахуванням компенсації втрати доходу за затримку виплати пенсії;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області виплатити ОСОБА_1 заборгованість по пенсії в сумі 5 475, 26 грн. за період з 05.03.2019 по 03.09.2019, з нарахуванням компенсації втрати доходу за затримку виплати пенсії, починаючи з 05.03.2019 по день фактичної виплати;

стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області на користь позивача 250 000 грн. моральної шкоди, в режимі негайного виконання рішення, одним платежем;

винести окрему ухвалу суду про невідповідність директивного листа Пенсійного фонду України від 17.02.2015 № 4626/02-40 нормам Конституції України, Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV "Про загальнообов`язкове пенсійне державне страхування", Закону України від 03.07.1991 № 1282-XII Про індексацію грошових доходів населення, Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 № 1078, в частині обов`язковості виконання судових рішень, дотримання встановленого порядку проведення перерахунку та індексації раніше призначених пенсій.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 22.11.2021, зазначений позов задоволено частково. Суд визнав протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області щодо відмови у встановленні та виплаті з 01.07.2021 щомісячної доплати у розмірі 2000 грн. до призначеної пенсії ОСОБА_1 у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 № 713 Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб. Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області установити та виплатити з 01.07.2021 щомісячну доплату у розмірі 2000 грн. до призначеної пенсії ОСОБА_1 у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 № 713 Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб, з урахуванням раніше виплачених сум. В решті позовних вимог суд відмовив.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 28 квітня 2022 року апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області залишено без задоволення, апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Суд рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2021 року у справі № 400/7936/21 скасовав в частині, якою відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , та в цій частині ухвалив нову постанову. Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області при виплаті з 01.07.2021 щомісячної доплати у розмірі 2000 грн. до призначеної пенсії ОСОБА_1 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 № 713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб», нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати доходу за затримку виплати пенсії. Стягнув з Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області на користь ОСОБА_1 у відшкодування моральної шкоди 2 393 грн. Закрив провадження у справі в частині позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області щодо не проведення на загальних підставах і без обмеження будь-яким тимчасовим періодом масових перерахунків пенсії за вислугу років, не виплати заборгованості по пенсії за період з 05.03.2019 по 03.09.2019 в сумі 5 475, 26 грн.; про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області виплатити заборгованість по пенсії в сумі 5 475, 26 грн. за період з 05.03.2019 по 03.09.2019, з нарахуванням компенсації втрати доходу за затримку виплати пенсії, починаючи з 05.03.2019 по день фактичної виплати. В іншій частині рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2021 року у справі № 400/7936/21 суд апеляційної інстанції залишив без змін.

Додатковою постановою від 02 червня 2022 року П`ятий апеляційний адміністративний суд частково задовольнив заяву позивача про ухвалення додаткового судового рішення. Відмовив у задоволенні позовної вимоги ОСОБА_1 про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області проводити на загальних підставах, без обмеження будь-яким тимчасовим періодом масові перерахунки та виплату пенсії, з усіма надбавками і підвищеннями, відповідно до Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», починаючи з 01.07.2021.

19.01.2026 ОСОБА_1 звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду з заявою, у якій просив суд:

визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області щодо невиплати позивачу доплати до пенсії у розмірі 2000, 00 грн, згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 № 713 "Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб", за період з 01.07.2021 по 31.03.2025, та з 01.04.2025 на виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 22.11.2021 справі № 400/7936/21;

вжити заходів, що забезпечують виконання Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 22.11.2021 у справі № 400/7936/21 в частині нарахування та виплати позивачу доплати до пенсії у розмірі 2000, 00 грн, згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 № 713 "Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб", за період з 01.07.2021 по 31.03.2025 та з 01.04.2025, з виплатою заборгованості по пенсії, з компенсацією втрати частини доходів за затримку строків виплати пенсії;

звернути увагу начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області на особисту відповідальність за невиконання судового рішення;

рішення звернути до негайного виконання;

встановити відповідачу строк 10 днів для надання звіту про виконання судового рішення у зазначеній у заяві позивача частині.

Ухвалою від 20.01.2026 Миколаївський окружний адміністративний суд заяву ОСОБА_1 про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, подану в порядку ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України, про зобов`язання вчинити дії - залишив без задоволення.

Відмовляючи у задоволенні заяви позивача, суд першої інстанції виходив з того, що виплата пенсійним органом донарахованих ОСОБА_1 сум за період з 01.07.2021 по 31.03.2025 не відбулася через відсутність відповідного фінансового забезпечення. Такі підстави невиконання судового рішення, на переконання суду, є поважними, оскільки грошові кошти у вигляді перерахованої пенсії, яка належить стягувачу, не є власністю позивача, не знаходяться на його рахунках. Фактичне, у повному обсязі виконання судового рішення, можливо лише за наявності відповідного бюджетного призначення за рахунок Державного бюджету.

Позивач, не погоджуючись із відмовою у задоволенні його заяви, подав до П`ятого апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу, у якій просив скасувати ухвалу від 20.01.2026 та прийняти нове судове рішення, яким задовольнити його заяву в повному обсязі. Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, ОСОБА_1 вказав, що відмова пенсійного органу у виплаті заборгованості за період з 01.07.2021 по 31.03.2025 зумовлена зміною умов пенсійного забезпечення, а не, як вказав суд першої інстанції, відсутністю бюджетних асигнувань.

Відповідач не визнав апеляційну скаргу. Так, представник пенсійного органу вказав, що доплата у розмірі 2000, 00 грн за період з 01.07.2021 по 31.05.2022 позивачу нарахована на виконання рішення суду по справі № 400/7936/21. При цьому, у період з 01.06.2022 по 31.03.2025 позивачу зазначена доплата виплачувалась щомісяця. Представник пенсійного органу звернув увагу, що у зв`язку з виконанням рішення суду по справі № 400/11241/24 умови пенсійного забезпечення позивача змінились. Основним розмір пенсії на виконання рішення суду по справі № 400/11241/24 збільшився більше ніж на 2000 грн. Тому з 01.04.2025 ОСОБА_1 припинено нарахування та виплату доплати. Проте ці обставини не досліджувались під час розгляду справи № 400/7936/21 та виникли вже після розгляду справи. Враховуючи вищевикладене, просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

Справа розглянута апеляційним судом в порядку письмового провадження відповідно до частини другої статті 312 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), якою передбачено, що апеляційні скарги на ухвалу суду першої інстанції щодо передачі справи на розгляд іншого суду розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).

Колегія суддів зазначає, що справа надійшла на адресу П`ятого апеляційного адміністративного суду 02.03.2026. При цьому, з метою розгляду апеляційної скарги у розумний строк, у зв`язку з перебуванням судді Скрипченко В.О. було здійснено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями та замінено суддю Скрипченко В.О. на суддю Градовського Ю.М.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду, колегія суддів дійшла таких висновків.

Згідно зі статтею 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Суб`єктами, на яких поширюється обов`язковість судових рішень являються всі органи державної влади і органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, посадові чи службові особи та громадяни.

Статтею 14 КАС України встановлено, що судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Частиною 2 статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Положеннями частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судове рішення проголошується публічно, але преса і публіка можуть бути не допущені в зал засідань протягом усього судового розгляду або його частини в інтересах моралі, громадського порядку чи національної безпеки в демократичному суспільстві, якщо того вимагають інтереси неповнолітніх або захист приватного життя сторін, або - тією мірою, що визнана судом суворо необхідною, - коли за особливих обставин публічність розгляду може зашкодити інтересам правосуддя.

З аналізу рішень Європейського суду з прав людини (остаточні рішення у справах "Алпатов та інші проти України", "Робота та інші проти України", "Варава та інші проти України", "ПМП Фея та інші проти України"), якими було встановлено порушення п. 1 ст. 6, ст. 13 Конвенції та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, вбачається однозначна позиція про те, що правосуддя не може вважатися здійсненим доти, доки не виконане судове рішення, а також констатується, що виконання судового рішення, як завершальна стадія судового процесу, за своєю юридичною природою є головною стадією правосуддя, що повністю узгоджується з положеннями статті 129-1 Конституції України.

Отже, обов`язковою складовою судового процесу є фактичне втілення судових присуджень у певні матеріальні блага, яких особа була протиправно позбавлена до отримання судового захисту.

Таким чином, судовий акт, який набрав законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок.

Це означає, що особа, якій належить виконати судовий акт, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.

Відповідно до статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Отже, обов`язок виконати судове рішення виникає з моменту набрання ним законної сили незважаючи на те, чи погоджується учасник справи з висновками суду, викладеними в цьому рішенні, яке набрало законної сили.

Стаття 129-1 Конституції України визначає, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Відповідно до частини 2 статті 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Відповідно до частини 3 статті 14 КАС України невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до приписів статті 382 КАС України суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

В адміністративних справах з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг за письмовою заявою заявника суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати звіт про виконання судового рішення.

З аналізу зазначених норм законодавства слідує, що КАС України регламентовано право суду застосовувати інститут судового контролю шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення суду, визнання протиправними рішень, дій. Для застосування наведених процесуальних заходів мають бути наявні відповідні правові умови.

Законодавець фактично наділив суд повноваженнями контролю за виконанням того, що для суб`єкта владних повноважень передбачив у своєму рішенні адміністративний суд.

Правовою підставою для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення є наявність об`єктивних підтверджених належними і допустимими доказами підстав вважати, що за відсутності такого заходу судового контролю рішення суду залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль. При цьому суд, встановлюючи строк для подання звіту, повинен враховувати особливості покладених обов`язків згідно із судовим рішенням та можливості суб`єкта владних повноважень їх виконати.

На переконання колегії суддів, тривале невиконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 22.11.2021 в частині виплати заборгованості за період з 01.07.2021 по 31.05.2022 є підставою для задоволення заяви позивача в частині встановлення судового контролю за виконанням рішення у цій справі. Крім того, в матеріалах справи відсутні докази виплати на користь позивача компенсації втрати частини доходів та моральної шкоди, яка була нарахована на виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду по даній справі.

Такий контроль здійснюється судом шляхом зобов`язання відповідача надати звіт про виконання судового рішення, розгляду поданого звіту на виконання рішення суду першої інстанції, а в разі неподання такого звіту - встановленням нового строку для подання звіту та накладення штрафу.

Враховуючи вищевикладене, а також дію воєнного стану на території України, колегія суддів вважає за доцільне встановити тридцятиденний строк для подання звіту, а не десятиденний строк, як того просить позивач.

Поряд з цим, як вбачається з матеріалів справи, судове рішення в частині виплати доплати у розмірі 2000 грн., відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 № 713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» за період з 01.06.2022 по 31.03.2025 виконано пенсійним органом, про що свідчать копії протоколів перерахунку пенсії ОСОБА_1 .

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 03 липня 2025 року № 400/5384/25 позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області щодо нарахування та виплати позивачу пенсії за вислугу років, починаючи з 01.04.2025, без урахування щомісячної доплати до пенсії у розмірі 2000 грн, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 № 713 "Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб". Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській область здійснити з 01.04.2025 перерахунок та виплату щомісячної доплати позивачу в розмірі 2000 грн. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України "Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб" від 14.07.2021 № 713, з урахуванням раніше проведених виплат. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Отже нарахування та виплата позивачу щомісячної доплати, яка передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 № 713 "Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб", з 01.04.2025 не охоплюється предметом розгляду справи № 400/7936/21, адже вказані правовідносини були предметом розгляду у справі № 400/5384/25.

Колегія суддів вважає, що належним захистом прав позивача в частині вжиття заходів, що забезпечують виконання Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 22.11.2021 у справі № 400/7936/21 і є встановлення судового контролю по даній справі.

Щодо вимог позивача визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області в частині невиплати позивачу доплати до пенсії у розмірі 2000, 00 грн, згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 № 713 "Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб", за період з 01.07.2021 по 31.03.2025, та з 01.04.2025 на виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 22.11.2021 у справі № 400/7936/21, колегія суддів зазначає наступне.

Так, ст. 383 КАС України визначено, що особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Проте, на переконання колегії суддів, при визнанні протиправними дій суб`єкта владних повноважень в порядку ст. 383 КАС України мають враховуватися усі обставини, які стали причиною невиконання судового рішення, надаватися оцінка діям боржника його посадових осіб, спрямованих на виконання судового рішення, ступінь вини та обсяг законодавчо визначених повноважень, а також статус такого боржника тощо.

Колегія суддів звертає увагу, що виплата перерахованих сум пенсії за відсутності виділення Пенсійним фондом України коштів для їх виплати та без фактичного перерахування коштів боржнику не може вважатися невиконанням рішення суду без поважних причин, а відтак, невиплата позивачу доплати до пенсії на виконання вищевказаного рішення суду зумовлена не недбалістю боржника чи неналежним виконанням ним обов`язків, а сталася з незалежних від органів Пенсійного фонду України причин.

З огляду на вказане, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в частині відсутності протиправності в діях відповідача щодо невиплати заборгованості з пенсії на виконання рішення суду.

При цьому, колегія суддів вважає помилковим посилання позивача на те, що відмова пенсійного органу у виплаті заборгованості за період з 01.07.2021 по 31.03.2025 зумовлена зміною умов пенсійного забезпечення, а не, як вказав суд першої інстанції, відсутністю бюджетних асигнувань, адже ОСОБА_1 посилається на лист від 11.04.2025, проте вказаний лист стосувався виконання рішення у справі № 400/11241/24.

Оцінюючи інші доводи апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що згідно з пунктом 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

При цьому, згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає частково обґрунтованою скаргу ОСОБА_1 , а тому ухвала Миколаївського окружного адміністративного суду від 20 січня 2026 року у справі № 400/7936/21 підлягає скасуванню в частині відмови у задоволенні вимог позивача про встановлення судового контролю із прийняттям нового рішення про задоволення заяви в цій частині.

Щодо вимог позивача в частині визнання дій відповідача протиправними, в порядку ст. 383 КАС України, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому апеляційна скарга в цій частині задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 150, 151, 229, 241, 242, 243, 308, 310, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 20 січня 2026 року у справі № 400/7936/21, - задовольнити частково.

Ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 20 січня 2026 року у справі № 400/7936/21 скасувати в частині відмови у задоволенні заяви позивача про встановлення судового контролю.

Прийняти нове судове рішення.

Заяву ОСОБА_1 в частині вжиття заходів щодо забезпечення виконання судового рішення та встановлення строку для надання звіту про виконання судового рішення, - задовольнити.

Встановити судовий контроль за виконанням рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2021 року по справі № 400/7936/21.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області у 30-ти денний строк з дня отримання постанови суду подати до Миколаївського окружного адміністративного суду звіт про виконання рішення від 22 листопада 2021 року по справі № 400/7936/21.

В іншій частині апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку, виключно у випадках передбачених ч. 4 ст. 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач В.А. Голуб
Судді Ю.М. Градовський Ю.В. Осіпов