Справа № 160/18081/25
Суддя: Малиш Н.І.
Дата ухвалення: 2026-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

18 лютого 2026 року м. Дніпросправа № 160/18081/25

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Малиш Н.І. (доповідач), суддів: Баранник Н.П., Щербака А.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2025 року (суддя 1-ї інстанції Горбалінський В.В.) в адміністративній справі №160/18081/25 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

19.06.2025 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якій просить:

- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо безпідставного накладення дисциплінарного стягнення та невиплати ОСОБА_1 премії та додаткової винагороди, збільшеної до 100000,00грн., пропорційно часу перебування на бойових позиціях згідно бойових розпоряджень за квітень 2025 року;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 скасувати будь-який наказ (розпорядження, рішення) командира військової частини, яким ОСОБА_1 було позбавлено премії та додаткової винагороди за квітень 2025 року на підставі адміністративного протоколу А4941 №83 від 25.04.2025 року, якщо такий наказ існує;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 премію та додаткову грошову винагороду збільшену до 100000,00грн. пропорційно до часу перебування на бойових позиціях згідно бойових розпоряджень за квітень 2025 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначив про незгоду з оскарженими діями та наказом відповідача з наступних підстав. Позивач стверджує, що 25.04.2025 алкоголь не вживав, жодного освідування на стан сп`яніння не проходив та акти за фактом освідування не складалися. Позивач наголошує, що із особою, яка склала протокол позивач в той день взагалі не спілкувався, вказаних у протоколі свідків позивач в той день не бачив, оскільки тільки надвечір 25.04.2025 повернувся із бойового завдання. Позивач категорично заперечує свою присутність під час складання такого адміністративного протоколу, а відтак і про свою відмову від проходження освідування на стан сп`яніння, від надання будь-яких пояснень та від отримання примірника протоколу. На підставі зазначеного позивач наголошує про відсутність події адміністративного правопорушення. Також позивач зазначив, що протокол про адміністративне правопорушення не містить відомостей про те, що ОСОБА_2 є службовою особою, уповноваженою на складання адміністративних протоколів. Також позивач зауважив, що до складання протоколу в якості свідка залучено сержанта із матеріально-технічного забезпечення 3 самохідної артилерійської батареї самохідного артилерійського дивізіону Військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 , яка офіційно зареєстрована в шлюбі з ОСОБА_2 та є вочевидь особою, щодо неупередженості якої є сумніви. Також зазначає, що оскільки протокол про адміністративне правопорушення судом не розглядався, вина позивача у вчиненні адміністративного правопорушення не встановлена та не доведена, і відповідно, відсутнє законне підтвердження для накладення дисциплінарного стягнення, яке б могло бути підставою для невиплати премії чи додаткової винагороди.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2025 року у задоволенні позову відмовлено.

Позивачем на зазначене рішення суду подано апеляційну скаргу в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції не надано належної оцінки доводам позивача. Так службове розслідування проведено не було, а позивачу не було надано для ознайомлення матеріалів на підстав яких був прийнятий спірний наказ. Крім того, акт огляду позивача не складався. Також слід врахувати, що протокол складений за ч. 3 ст. 172-20 КпАП України підписаний двома свідками. Проте допитані ці свідки в судом надали суперечливі пояснення. Так сідок ОСОБА_4 суду пояснив те, що позивача знає давно, що той кремезної статури, і по ньому важко сказати коли він знаходиться в стані алкогольного сп`яніння. На запитання про ознаки сп`яніння ОСОБА_4 відповів «не валявся, але похитувався». Свідок ОСОБА_4 пояснив, що протокол він підписував наступного дня, а позивач при підписанні протоколу присутній не був. Свідок ОСОБА_3 є особою щодо неупередженості якої є сумніви, оскільки вона є дружиною командира батареї. Скаржник у скарзі також зазначає, що протокол складений відносно позивача був повернутий Чугуївським міським судом Харківської області до військової частини НОМЕР_1 для направлення до належного суду. Інформація щодо подальшої долі протоколу відсутня. Таким чином вчинення позивачем військового адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 172-20, в матеріалах справи відсутні.

Учасники справи не скористалися правом подання відзиву на апеляційну скаргу.

Розгляд апеляційної скарги здійснено в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, як це передбачено п.1. ч.1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги і відзиву, колегія суддів доходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 04.04.2024 року проходить військову службу в Військовій частині НОМЕР_1 .

25.04.2025 року командиром 3-ї самохідної артилерійської батареї самохідного артилерійського дивізіону Військової частини НОМЕР_1 старшим лейтенантом ОСОБА_2 складено протокол №А4941 №83 про військове адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення серії, згідно якого ОСОБА_1 25.04.2025 року близько 22:00 год. знаходився з ознаками алкогольного сп`яніння під час виконання службових обов`язків за адресою: АДРЕСА_1 та був виявлений сержантом із матеріального забезпечення 3-ї самохідної артилерійської батареї самохідного артилерійського дивізіону Військової частини НОМЕР_1 , чим вчинив правопорушення, передбачене частиною 3 статті 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У вказаному протоколі також зазначено, що факт вчинення правопорушення підтверджують свідки: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Також у протоколі зазначено, що ОСОБА_1 відмовився від виїзду до медичного закладу для перевірки факту стану алкогольного сп`яніння у присутності свідків та ОСОБА_1 відмовився від підписання протоколу в присутності свідків.

30.04.2025 року командиром Військової частини НОМЕР_1 прийнято наказ №986, яким за порушення вимог статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та статті 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, що полягало в перебуванні на тимчасовій території дислокації підрозділу з ознаками алкогольного сп`яніння, накладено на солдата ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у вигляді суворої догани.

05.06.2025 року постановою Чугуївського міського суду Харківської області матеріал у справі про адміністративне правопорушення №636/4603/25 стосовно ОСОБА_1 , за ч.3 ст.172-20 КУпАП повернуто до Військової частини НОМЕР_1 для направлення до належного суду.

З листа №25091 від 26.08.2025 року Військової частини НОМЕР_1 вбачається, що ОСОБА_1 не включався до наказу командира про преміювання та виплату додаткової винагороди за квітень 2025 року.

Не погоджуючись із накладеним дисциплінарним стягнення та позбавленням преміювання, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні позову дійшов висновку, що відповідач правомірно застосував до позивача дисциплінарне стягнення. Висновки суду гуртуються на поданому доказі протоколу про військове адміністративне правопорушення від 25.04.2025 та показаннях свідків.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 2 Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Порядок проходження громадянами України військової служби, їх права та обов`язки визначаються цим Законом, іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби громадянами України, які затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг визначені Законом України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» № 551-XIV від 24.03.1999, яким затверджено Дисциплінарний статут Збройних Сил України (далі - Дисциплінарний статут). Дисциплінарний статут визначає, що усі військовослужбовці Збройних Сил України незалежно від своїх військових звань, службового становища та заслуг повинні неухильно керуватися вимогами цього Статуту.

Відповідно до вимог статей 1, 2 Дисциплінарного статуту військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України.

Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.

Статтею 4 Дисциплінарного статуту визначено, що військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів; бути пильним, зберігати державну та військову таємницю; додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків; не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.

Згідно статті 7 Дисциплінарного статуту застосовувати заохочення та накладати дисциплінарні стягнення можуть тільки прямі командири та командири, визначені в розділі 3 цього Статуту.

Згідно з положеннями статті 45 Дисциплінарного статуту, у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

За вчинення адміністративних правопорушень військовослужбовці несуть дисциплінарну відповідальність за цим Статутом, за винятком випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення. За вчинення правопорушень, пов`язаних із корупцією, військовослужбовці несуть відповідальність згідно з Кодексом України про адміністративні правопорушення. У разі вчинення кримінального правопорушення військовослужбовець притягається до кримінальної відповідальності.

Відповідно до статті 48 Дисциплінарного статуту на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти); ґ) попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби); д) пониження в посаді; е) пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу); є) пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу); ж) звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів).

Частина 1, частина 3 статті 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, відповідно до якої на військовослужбовця покладено обов`язок свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок та беззастережно виконувати накази командирів.

Підстави та механізм проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України, а також військовозобов`язаних та резервістів визначено затвердженим наказом Міністерства оборони України №608 від 21.11.2017 року Порядком проведення службового розслідування у Збройних Силах України (далі Порядок № 608).

У розділі ІІ Порядку №608 вказані випадки, за яких службове розслідування не призначається.

Так вдповідно до п. 2 розділу ІІ Порядку №608 встановлено, що службове розслідування не призначається: у разі надходження анонімних повідомлень, заяв, скарг; якщо причини та умови, що сприяли вчиненню правопорушення, ступінь вини, розмір заподіяної матеріальної шкоди та інші обставини, які мають значення для прийняття рішення командиром (начальником) про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення, не потребують додаткового встановлення (уточнення) або їх встановлено під час проведення інспектування, інвентаризації, аудиту, за рішенням суду.

Отже проведення службового розслідування не є обов`язковою передумовою для притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності.

А підстави для притягнення до дисциплінарної відповідальності не ставляться в залежність від наявності або відсутності рішення суду за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення проте застосування дисциплінарного стягнення до військовослужбовця без проведення службового розслідуванням можливо за наявності обставин, які не потребують встановленню.

Повертаючись до обставин справи, слід зазначити, що згідно п. 129 наказу №986 від 30.04.2025 ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді суворої догани за порушення вимог статті 11 Статуту внутрішньої служби та статті 4 Дисциплінарного статуту ЗС України, що виразилося у перебуванні позивача на території тимчасової дислокації підрозділу з ознаками алкогольного сп`яніння.

Підставою для прийняття вказаного наказу слугував рапорт командира ВЧ НОМЕР_1 . (матеріали електронної справи).

Також згідно матеріалів електронної справи відносно позивача 25.04.2025 був складений протокол №83 за ч. 3 ст. 172-20 КпАП України.

У протоколі зазначено, що ОСОБА_1 25.04.2025 року близько 22:00 год. знаходився з ознаками алкогольного сп`яніння під час виконання службових обов`язків за адресою: АДРЕСА_1 та був виявлений сержантом із матеріального забезпечення 3-ї самохідної артилерійської батареї самохідного артилерійського дивізіону Військової частини НОМЕР_1 , чим вчинив правопорушення, передбачене частиною 3 статті 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У вказаному протоколі також зазначено, що факт вчинення правопорушення підтверджують свідки: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Також у протоколі зазначено, що ОСОБА_1 відмовився від виїзду до медичного закладу для перевірки факту стану алкогольного сп`яніння у присутності свідків та ОСОБА_1 відмовився від підписання протоколу в присутності свідків.

05.06.2025 постановою Чугуївського міського суду Харківської області матеріал у справі про адміністративне правопорушення №636/4603/25 стосовно ОСОБА_1 , за ч.3 ст.172-20 КУпАП повернуто до Військової частини НОМЕР_1 для направлення до належного суду.

Доказів направлення Військовою частиною НОМЕР_1 протоколу №83 від 25.04.2025 до належного суду, суду не було надано.

Отже доказів направлення до суду матеріалів про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 172-20 КпАП України та результатів його розгляду суду надано не було.

Проте відповідача спірним наказом застосував до позивача дисциплінарне стягнення за перебування на території тимчасової дислокації підрозділу з ознаками алкогольного сп`янінн.

Однак цей протокол та свідки, які у тому числі надали свідчення і суду, по суті засвідчували те, що позивач мав ознаки алкогольного сп`яніння. Проте вони не засвідчували того, що він перебував у нетверезому стані.

Крім того, процедуру направлення військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів (далі - військовозобов`язані), а також військовослужбовців Збройних Сил (далі - військовослужбовці) для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - огляд), та проведення огляду визначає Порядок направлення військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, та проведення такого огляду, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12 січня 2024 р. №32 (далі - Порядок №32).

Відповідно до пунктів 5-15 наведеного вище Порядку №32 огляд проводиться:

уповноваженою посадовою особою - на місці вчинення (виявлення) правопорушення, а у разі неможливості провести огляд на місці вчинення (виявлення) правопорушення - безпосередньо в органі управління, у військовій частині (в установі, організації, на підприємстві, в закладі, підрозділі) з використанням спеціальних технічних засобів (засоби вимірювальної техніки, які відповідають законодавству, що містить вимоги до таких засобів) і тестів, які мають документ про відповідність;

лікарем закладу охорони здоров`я, який пройшов спеціальну підготовку.

Уповноважена посадова особа, яка проводить огляд, застосовує спеціальні технічні засоби відеозапису. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі неможливості застосування спеціальних технічних засобів відеозапису такий огляд проводиться у присутності двох свідків. Не можуть бути залучені як свідки особи, які перебувають у відносинах підлеглості з особою, стосовно якої проводиться огляд, або особи, щодо неупередженості яких є сумніви.

Результати огляду, проведеного уповноваженою посадовою особою, зазначаються в акті огляду на стан сп`яніння.

У разі встановлення факту перебування у стані сп`яніння результати огляду, проведеного уповноваженою посадовою особою, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду на стан сп`яніння.

Акт огляду на стан сп`яніння, проведеного уповноваженою посадовою особою, складається у двох примірниках, один з яких вручається військовослужбовцю/військовозобов`язаному, а другий залишається в уповноваженої посадової особи та/або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення в разі встановлення факту перебування у стані сп`яніння.

Підтвердження стану сп`яніння за результатами огляду та згода військовослужбовця/військовозобов`язаного з такими результатами є підставою для його притягнення до відповідальності згідно із законом.

Військовослужбовець/військовозобов`язаний, який відмовився від проведення огляду уповноваженою посадовою особою з використанням спеціального технічного засобу і тесту або не висловив згоду з його результатами, направляється відповідним командиром (начальником) для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право на проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих держадміністрацій з урахуванням необхідності проведення такого огляду також і в районах ведення бойових дій.

Уповноважена посадова особа забезпечує проведення огляду військовослужбовця/військовозобов`язаного у закладі охорони здоров`я.

У разі відмови військовослужбовця/військовозобов`язаного від проведення огляду в закладі охорони здоров`я уповноважена посадова особа із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів - у присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, в якому зазначає ознаки сп`яніння і дії військовослужбовця/військовозобов`язаного щодо ухилення від огляду.

Огляд військовослужбовців/військовозобов`язаних у закладі охорони здоров`я проводиться в будь-який час доби.

Лікар, що проводить огляд, повинен ознайомитися з документами, які посвідчують особу військовослужбовця/військовозобов`язаного.

Лікар, що проводив у закладі охорони здоров`я огляд військовослужбовця/військовозобов`язаного, складає за його результатами акт медичного огляду та висновок.

Висновок складається у трьох примірниках: по одному - для уповноваженої посадової особи, військовослужбовця/військовозобов`язаного, а третій залишається в закладі охорони здоров`я.

Висновок може бути оскаржений військовослужбовцем/військовозобов`язаним в установленому законодавством порядку.

Отже, з наведених вище норм Порядку №32 вбачається, що в разі виявлення та доведення факту перебування військовослужбовця в стані алкогольного сп`яніння, то це є правовою підставою для притягнення його саме до адміністративної відповідальності в порядку статті 172-20 КУпАП.

Проте доведеності перебування військовослужбовця ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння, у спірному випадку не відбулось.

Крім того, Порядоком №32 вчинення дій щодо перевірки військовослужбовця в стані алкогольного сп`яніння досить чітко унормовано: спочатку огляд на місці виявлення; у разі відмови від проходження або незгоди військового службовця з результатами огляду на місці перевірки із застосуванням спеціальних технічних засобів.

Проте відповідач не надав доказів того, що позивач оглядався на місці або останній відмовлявся від огляду на місці.

Враховуючи вищезазначене та встановлені фактичні обставини справи, колегія суддів не погоджується з твердження суду першої інстанції, що протокол №83 від 25.04.2025 може бути доказом, який би підтверджував перебування позивача на службі в стані алкогольного сп`яніння.

Таким чином, колегія суддів доходить висновку, щоу спірному випадку, притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності можливо лише у випадку доведення вини військовослужбовця, однак відповідачем, належних та допустимих доказів перебування позивача на службі в стані сп`яніння не надано.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для визнання протиправним та скасування наказу №986 від 30.04.2025 в частині п. 129.

Щодо позовних вимог про зобов`язання відповідача здійснити нарахування позивачу премії та додаткового грошової винагороди збільшеної до 100000,00грн за квітень 2025, слід зазначити наступне.

Відповідно до пунктів 1 - 3 розділу XVI Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого Наказом Міністерства оборони України від 7 червня 2018 року № 260, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 26 червня 2018 року за № 745/32197 (далі - Порядок № 260), передбачено, що командири (начальники) військових частин, військових навчальних закладів, установ та організацій Збройних Сил України мають право щомісяця здійснювати преміювання військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби) відповідно до їх особистого внеску в загальні результати служби.

Розмір щомісячної премії, але не менше 10 відсотків посадового окладу, встановлює Міністр оборони України для відповідних категорій військовослужбовців виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Міністерства оборони України, та особливостей проходження військової служби.

Виплата щомісячної премії військовослужбовцям здійснюється на підставі наказу командира військової частини, який видається до 05 числа місяця, наступного за місяцем преміювання, з урахуванням військової дисципліни, наявності дисциплінарних стягнень, показників виконання службових обов`язків.

Натомість, абзацом 2 пункту 5 Порядку № 260 установлено, що військовослужбовцям щомісячні премії не виплачуються за вживання алкогольних напоїв (наркотичних речовин) на території військової частини як у службовий, так і в позаслужбовий час, прибуття на службу в нетверезому стані (у стані наркотичного сп`яніння) - за місяць, у якому здійснено таке порушення.

Передбачена пунктом 1 Постанови № 168 додаткова винагорода має заохочувальний характер для визначених осіб, зокрема військовослужбовців.

Згідно зі статтею 4 Дисциплінарного статуту ЗСУ військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця, зокрема, додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів;

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції зазначає, що передбачена пунктом 1 Постанови № 168 додаткова винагорода спрямована на заохочення, зокрема, військовослужбовців, які виконують військовий обов`язок із додержанням військової дисципліни в умовах воєнного часу. Іншого обґрунтування, яке б зумовило відмову у виплаті позивачу додаткової винагороди відповідачем не наведено.

Відповідач під час розгляду справи не зазначав про те, що позивач не перебував на бойових позиціях згідно бойових розпоряджень у квітні 2025 року.

Таким чином, беручи до уваги протиправність оскарженого наказу та його скасування, колегія суддів приходить до висновку про необхідність зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 премію та та додаткову грошову винагороду збільшену до 100000,00грн пропорційно до часу перебування на бойових позиціях згідно бойових розпоряджень за квітень 2025 року.

Проте колегія суддів вважає, що позовні вимоги позивача про визнання протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо безпідставного накладення дисциплінарного стягнення та невиплати ОСОБА_1 премії та додаткової винагороди, збільшеної до 100000,00грн., пропорційно часу перебування на бойових позиціях згідно бойових розпоряджень за квітень 2025 року не підлягають задоволенню, оскільки достатнім і належним захистом позивача є скасування оскарженого наказу та зобов`язання відповідача вчинити певні дії.

Враховуючим вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні позову, зробив помилкові висновки, та не надав належної оцінки поданих доказів та нормам матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на викладене вище, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга позивача підлягає частковому задоволенню, рішення суду скасуванню з прийняттям нового судового рішення про часткове задоволенні позову.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Розподіл судових витрат не здійснюється у відповідності до норм ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 315, ст. 317, ст.ст. 321, 322 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2025 року в адміністративній справі №160/18081/25 - скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати п. 129 наказу Військової частини НОМЕР_1 від 30.04.2025 №986 яким за порушення вимог статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та статті 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, що полягало в перебуванні на тимчасовій території дислокації підрозділу з ознаками алкогольного сп`яніння, накладено на солдата ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у вигляді суворої догани.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 премію та додаткову грошову винагороду збільшену до 100000,00грн пропорційно до часу перебування на бойових позиціях згідно бойових розпоряджень за квітень 2025 року.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки визначені ст.ст 328, 329 КАС України.

Головуючий - суддя Н.І. Малиш

суддя Н.П. Баранник

суддя А.А. Щербак