Справа № 440/1649/26
Суддя: В.І. Бевза
Дата ухвалення: 2026-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

04 березня 2026 рокум. ПолтаваСправа № 440/1649/26

Суддя Полтавського окружного адміністративного суду Бевза В.І., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Хорольського відділу державної виконавчої служби у Лубенському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправною та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Хорольського відділу державної виконавчої служби у Лубенському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправною та скасування постанови, а саме просить:

- визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Хорольського відділу Державної виконавчої служби у Лубенському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Сальник Оксани Володимирівни про стягнення виконавчого збору у розмірі 16 000,00 грн. по виконавчому провадженню ВП №79334451;

- визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Хорольського відділу Державної виконавчої служби у Лубенському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Сальник Оксани Володимирівни про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у сумі 340,00 грн. по виконавчому провадженню ВП№79334451.

Ухвалою суду від 23 лютого 2026 року позовну заяву залишено без руху. Постановлено позивачеві усунути недоліки протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху шляхом подання до Полтавського окружного адміністративного суду: доказів отримання постанов старшого державного виконавця Хорольського відділу Державної виконавчої служби у Лубенському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Сальник Оксани Володимирівни про стягнення виконавчого збору у розмірі 16 000,00 грн. по виконавчому провадженню ВП №79334451 та про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у сумі 340,00 грн. по виконавчому провадженню ВП№79334451 від 14.10.2025; заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду із зазначенням підстав для поновлення такого строку та доказів, які підтверджують такі обставини; копії листа №24/12-37/25-906 Хорольського відділу Державної виконавчої служби у Лубенському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції та докази його отримання.

27.02.2026 до суду від позивача надійшла заява про поновлення процесуального строку, у якій вона, зокрема, вказала, що докази отримання оскаржуваних постанов старшого державного виконавця Хорольського відділу Державної виконавчої служби у Лубенському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Сальник Оксани Володимирівни у позивача відсутні, постанови отримані Позивачем у жовтні 2025 року; докази отримання №24/12-37/25-906 у позивача відсутні, лист був отриманий 19.11.2025; позивачем було пропущено 10-денний строк на подачу позову до суду з поважних причин, оскільки з лютого 2024 року позивач значну частину часу проводить із сином ОСОБА_2 , який 05.02.2024 отримав важку вибухову травму при проходженні військової служби та постійно перебуває на стаціонарному лікуванні. З літа 2025 року ОСОБА_2 перебуває на стаціонарному лікуванні КНП «Черкаська обласна лікарня Черкаської обласної ради». Тому позивач постійно відвідує сина, привозить необхідні медикаменти, постійно здійснює збір коштів на лікування, оскільки держава вже не покриває такі витрати, також позивач є добровольцем територіальної оборони та у вільний від лікування сина час здійснює обов`язки, пов`язані із службою, окрім того, з метою отримання правничої допомоги позивач 01 січня 2026 року звернулась до бюро з надання безоплатної правничої допомоги з проханням призначити представника за рахунок держави, бзвернення було розглянуто та 09.01.2026 р. видано доручення адвокату Третяк К.П. для представництва інтересів Позивача по даній справі, у січні 2026 року було подано скаргу в інтересах ОСОБА_1 до Хорольського районного суду Полтавської області, провадження у справі було закрито через непідсудність даної категорії справ даному суду.

Щодо пропуску строку звернення до суду.

Оцінюючи заяву позивача про поновлення процесуального строку від 27.02.2026, суд виходить з такого.

Частиною першою статті 122 КАС України передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця визначені статтею 287 згаданого Кодексу.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 287 КАС, України позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Згідно з частиною шостою статті 161 цього Кодексу у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Поважними причинами пропуску процесуального строку є ті, які унеможливлюють або ускладнюють можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк, є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду та підтверджені належними і допустимими доказами. Незнання про порушення своїх прав через байдужість або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Установлення законом процесуальних строків передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності в публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними. Недотримання встановлених законом строків зумовлює чітко визначені юридичні наслідки.

Розумні строки в адміністративному судочинстві це найкоротші за конкретних обставин строки (якщо інше не визначено законом або встановлено судом), протягом яких сторона повинна вжити певних дій, демонструючи свою зацікавленість у їх результатах, і які об`єктивно оцінюються судом стосовно відповідності принципам добросовісності та розсудливості, а також на предмет дотримання прав інших учасників (забезпечення балансу інтересів).

Такі правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.12.2022 року у справі № 990/102/22.

Суд зазначає, що КАС України регулює порядок оскарження саме до адміністративного суду дій державного виконавця, при цьому стаття 74 Закону України "Про виконавче провадження" регулює оскарження дій державного виконавця не тільки до суду, а й до інших органів.

Так, відповідно до частин 3 та 5 статті 74 Закону України "Про виконавче провадження" рішення, дії або бездіяльність державного виконавця також можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Рішення, дії та бездіяльність начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, можуть бути оскаржені до керівника органу державної виконавчої служби вищого рівня. Рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів. Рішення виконавця про відкладення проведення виконавчих дій може бути оскаржене протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Стаття 74 Закону України "Про виконавче провадження" регулює відносини з оскарження рішень, дій або бездіяльності виконавців при виконанні не тільки судових рішень, але й інших виконавчих документів. Так, у частині першій статті 3 цього Закону серед інших виконавчих документів, примусове виконання яких здійснюється ДВС, перераховано: виконавчі написи нотаріусів; посвідчення комісій по трудових спорах, що видаються на підставі відповідних рішень таких комісій; постанови державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанови державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанови приватних виконавців про стягнення основної винагороди; постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом; рішення інших державних органів та рішень Національного банку України, які законом визнані виконавчими документами; рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) з урахуванням особливостей, передбачених Законом України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини, а також рішень інших міжнародних юрисдикційних органів у випадках, передбачених міжнародним договором України; рішення (постанов) суб`єктів державного фінансового моніторингу (їх уповноважених посадових осіб), якщо їх виконання за законом покладено на органи та осіб, які здійснюють примусове виконання рішень (пункти 3 - 9).

Враховуючи викладене, можна дійти висновку, що стаття 74 Закону України "Про виконавче провадження" є загальною нормою по відношенню до статті 287 КАС України, адже застосовується до більш широкого кола відносин: 1) відносин, які виникають при оскарженні дій щодо виконання будь-якого виконавчого документа, а не тільки рішення суду; 2) відносин, які виникають при оскарженні дій державного виконавця не тільки до суду, але й до органів ДВС.

Дана позиція суду узгоджується з постановою Великої Палати Верховного суду від 13.03.2019 у справі №920/149/18 (провадження № 12-297гс18).

Отже, в даному випадку для обчислення строку звернення до адміністративного суду слід керуватися нормами КАС України та застосовувати десятиденний строк звернення до суду.

З позовної заяви суддею встановлено, що позивачем, фактично, оскаржуються постанови відповідача від 14.10.2025.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України "Про виконавче провадження" копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням.

Доводи позивача про дотримання ним строку звернення до суду суд оцінює як такі, в яких відсутні підстави неможливості подати своєчасно позовну заяву до суду.

Позивачем суду не надані поштові документи, як докази отримання оскаржуваних постанов про від 14.10.2025, відповідно до яких судом може бути перевірена обставина дотримання строку звернення до суду з адміністративним позовом відповідно до ст. 287 КАС України.

У той же час, позивач зазначив, що отримала зазначені постанови у жовтні 2025, отже, з 15.10.2025 по 31.10.2025, що свідчить про те, що строк звернення до суду з даним позовом також є пропущений, тобто процесуальна поведінка позивача свідчить про те, що у цій категорії справ, де необхідна процесуальна оперативність, позивач не вчинила жодних дій із з 31.10.2025, не реалізовувала своє право на оскарження постанов, а здійснювала процесуальну бездіяльність.

Додатково позивач надала лист відповідача від 10.11.2025 №24.12-37/25 906, який наданий позивачу у відповідь на її заяву щодо відмови у скасуванні оскаржуваних постанов у цій справі.

Позивач зазначила, що лист відповідача від 10.11.2025 №24.12-37/25 906 отриманий нею 19.11.2025.

Таким чином, позивач обізнана про порушення свого права, як під час звернення до відповідача із заявою, так і під час отримання 19.11.2025 лист відповідача від 10.11.2025 №24.12-37/25 906.

Суд критично оцінює доводи позивача про неможливість звернення до суду у встановлений строк через необхідність догляду за сином, який знаходиться на стаціонарному лікуванні, оскільки доказів встановлення сину інвалідності і потреби у здійсненні постійного догляду позивачем суду не надані; щодо такої причини пропуску звернення до суду, як наявність у позивача статусу добровольця територіальної оборони, що підтверджується відповідним посвідченням, суд зазначає, що позивачем не надані суду докази дійсного її залучення до заходів з виконання завдань руху опору у період з жовтня 2025 по 06.02.2026; стосовно тверджень позивача про закриття провадження 29.01.2026 місцевим загальним судом за аналогічним даному позовом позивача, який складений після звернення позивача до органу з надання безоплатної правової допомоги, то суд зазначає, що позивач не навів причин та не надав доказів відсутності можливості звернутися до органу з надання безоплатної правової допомоги у продовж 10 днів з дня отримання оскаржуваних постанов - дані постанови позивачем були отримані з 15.10.2025 по 31.10.2025, натомість доручення для надання безоплатної вторинної правничої допомоги позивачу датоване лише 09.01.2026, а із позовом до місцевого загального суду позивач звернулась тільки 26.01.2026.

Таким чином, позивач із жовтня 2025 року або із 19.11.2025 (дата отримання листа відповідача) по 09.01.2026 не вчиняла жодних дій для захисту свого порушеного права, а скарга первинно подана до Хорольського районного суду Полтавської області у справі 548/147/26 тільки 26.01.2026, тобто після оформлення доручення на адвоката звернення до суду відбулось не у строк визначений законом.

Додатково суд зазначає, що ухвалою Хорольського районного суду Полтавської області у справі 548/147/26 тільки 26.01.2026, відмовлено позивачу у поновленні пропущеного процесуального строку на оскарження постанови державного виконавця, оскільки у скарзі зазначено, що скаржник дізналась про порушення своїх прав 19.11.2025, і оскільки позивач реалізовувала передбачене законом право на отримання безоплатної правничої допомоги, а доручення адвокату на представництво інтересів позивача було надано лише 09.01.2026, просила поновити строк на подачу скарги, позивач та її адвокат до скарги не додано жодних доказів на підтвердження вказаних обставин, тому суд позбавлений можливості встановити чи пропущено скаржником строк за поважних причин. Скарга позивача, державний виконавець Хорольський відділ Державної виконавчої служби у Лубенському районі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, стягувач акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Полтавагаз" на дії/бездіяльність органу примусового виконання, в частині визнання виконавчого листа №548/696/24, виданого Хорольським районним судом Полтавської області 0210.2025 , таким, що не підлягає виконанню та зобов`язання державного виконавця Хорольського відділу Державної виконавчої служби у Лубенському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Сальник Оксану Володимирівну винести постанову про закриття виконавчого провадження ВП №79334451 - залишена без розгляду.

Судом враховується, що причини пропуску строку є поважними, якщо обставини, які зумовили такі причини, є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 17.03.2021 у справі №160/6430/20.

З огляду на викладені обставини, позивачем не надані докази, які свідчать про причини об`єктивної непереборності, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій - подання позову.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово у своїх висновках зазначала, що помилкове визначення підсудності, незнання/нерозуміння процесуального закону, повторне звернення до суду після залишення позову без розгляду, суб`єктивне/власне розуміння правових наслідків акта, незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не можуть вважатися об`єктивною причиною, яка перешкоджає захищати свої права у строки, встановлені процесуальним законом.

Помилкове уявлення про відсутність порушення прав протягом тривалого періоду не може виправдовувати пасивної поведінки позивача та його процесуальної бездіяльності.

Суд також враховує, що первинно скарга подана адвокатом позивача до Хорольського районного суду Полтавської області, адвокат є професійним учасником процесу, а тому адвокат є обізнаним про юрисдикцію адміністративних справ.

Згідно із пунктом 9 частини четвертої статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Частиною другою статті 123 КАС України, передбачено, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Отже, суд дійшов до висновку про необхідність повернення позовної заяви.

П О С Т А Н О В И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Хорольського відділу державної виконавчої служби у Лубенському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправною та скасування постанови повернути особі, яка її подала, а саме - представнику позивача.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Роз`яснити позивачеві, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Копію ухвали направити особі, яка її подала, разом із позовною заявою та доданими до неї документами.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення цієї ухвали до Другого апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.І. Бевза