Справа № 200/3614/25
Суддя: Казначеєв Едуард Геннадійович
Дата ухвалення: 2026-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2026 року справа №200/3614/25

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Казначеєва Е.Г., суддів Гайдара А.В., Геращенка І.В. , розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 14 серпня 2025 р. у справі № 200/3614/25 (головуючий І інстанції Абдукадирова К.Е.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій (бездіяльності) протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі-позивач, ОСОБА_1 ), звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі відповідач, ГУПФУ), в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області №28 від 16.04.2025 року про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до частини першої статті 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з дня звернення з заявою про призначення пенсії.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 14 серпня 2025 року задоволено позовні вимоги, а саме суд:

Визнав протиправним та скасував рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області №28 від 16.04.2025 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до частини першої статті 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з дня звернення з заявою про призначення пенсії.

Стягнув за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 968,96 гривень.

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволені позовних вимог.

В обґрунтування скарги зазначено, що на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 25.11.2024 по справі №200/7678/24 рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 16.04.2025 №28 по зверненню від 15.08.2024 ОСОБА_1 , прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії за віком відповідно до частини першої статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-IV) та пунктом 14-4 Прикінцевих положень Закону №1058-IV через відсутність повідомлення про неотримання пенсії від органів Російської федерації станом на момент звернення.

Згідно Наказу від 28.02.2025 № 376 Міністерства розвитку громад та територій України, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11.03.2025 №380/43786 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії, або тимчасово окупованих Російською Федерацією» (зі змінами) місто Маріуполь з 21 травня 2022 віднесений до тимчасово окупованої Російською Федерацією території України.

Пунктом 14-4 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058 визначено, що громадянам України, які проживають на тимчасово окупованих територіях України або під час тимчасової окупації територій виїхали на підконтрольну Україні територію, виплата пенсії згідно з цим Законом проводиться за умови неодержання пенсії від органів пенсійного забезпечення Російської Федерації. У разі відсутності обміну інформацією між органами пенсійного забезпечення України та Російської Федерації неодержання пенсії від органів пенсійного забезпечення Російської Федерації підтверджується повідомленням про це органу Пенсійного фонду в заяві особи про призначення, поновлення та продовження виплати пенсії.

Дану довідку при подані заяви про призначення пенсії позивачем не надано.

Відповідно до частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.

ОСОБА_1 , зареєстрована: АДРЕСА_1 .

З березня 2022 року по теперішній час позивач, проживає на території Словацької Республіки, що підтверджується довідкою про тимчасовий захист.

15.08.2024 позивач звернулась до органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком.

Звернення опрацьовано за принципом екстериторіальності та за результатами розгляду заяви Головним управлінням Пенсійного фонду України Донецькій області винесено рішення про відмову у призначені пенсії №28 від 23.08.2024.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 25.11.2024 по справі №200/7678/24, яке набрало законної сили 13.03.2025, адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (84116, Донецька область, місто Слов`янськ, площа Соборна, будинок 3, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задоволено повністю, а саме суд:

Визнав протиправним та скасував рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області №28 від 23.08.2024 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 15.08.2024 про призначення пенсії за віком із зарахуванням до загального страхового стажу періодів роботи з 30.01.1986 по 26.05.1986, з 21.11.1988 по 05.04.1989, з 01.01.1992 по 31.12.1993, з 01.01.1994 по 01.08.1994, з 16.10.1995 по 28.08.1998.

Стягнув за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (84116, Донецька область, місто Слов`янськ, площа Соборна, будинок 3, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір в сумі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) гривень 96 копійок.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії за віком від 16.04.2025 №28.

Встановлено, що вік заявниці- 60 років.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 25.11.2024 по справі №200/7678/24 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву від 15.08.2024 про призначення пенсії за віком із зарахуванням до загального страхового стажу періодів роботи з 30.01.1986 по 26.05.1986, з 21.11.1988 по 05.04.1989, з 01.01.1992 по 31.12.1993, з 01.01.1994 по 01.08.1994, з 16.10.1995 по 28.08.1998.

На виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 25.11.2024 по справі №200/7678/24 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області:

- повторно розглянуто заяву про призначення пенсії за віком від 15.08.2024, подану через веб портал Пенсійного фонду України. Встановлено, що заявниця зареєстрована та фактично проживає в Донецькій області, м. Маріуполь. Заява про призначення пенсії за віком та наданий пакет документів не містять інформації про неотримання заявницею пенсії від органів Російської федерації,

- зараховано до страхового стажу періоди роботи з 30.01.1986 по 26.05.1986, з 21.11.1988 по 05.04.1989, з 01.01.1992 по 31.12.1993, з 01.01.1994 по 01.08.1994, з 16.10.1995 по 28.08.1998. Згідно наданих документів, рішення суду та даних персоніфікованого обліку страховий стаж заявниці для визначення права на пенсію склав 35 років 10 місяців 28 днів. До страхового стажу зараховано наступні періоди: з 29.09.1982 по 26.08.1983, з 01.09.1983 по 27.12.1985 (навчання), з 30.01.1986 по 26.05.1986 (за рішенням суду), з 16.07.1986 по 04.07.1988, з 05.07.1988 по 20.11.1988 (догляд за дитиною), з 21.11.1988 по 05.04.1989 (за рішенням суду), з 06.04.1989 по 19.04.1989 (догляд за дитиною), з 20.04.1989 по 31.07.1991, з 18.11.1991 по 31.12.1991, з 01.01.1992 по 31.12.1993 (за рішенням суду), з 01.01.1994 по 01.08.1994 (за рішенням суду), з 16.10.1995 по 28.08.1998 (за рішенням суду), з 11.02.1999 по 31.08.1999 (безробіття), з 01.09.1999 по 30.06.2000, з 01.09.2000 по 31.05.2002, з 01.07.2002 по 31.12.2002, з 01.01.2004 по 31.01.2020, з 01.02.2020 по 31.03.2022, з 01.03.2024 по 15.03.2024.

На виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 25.11.2024 по справі №200/7678/24 прийнято рішення відмовити ОСОБА_1 призначенні пенсії за віком відповідно до частини першої статті 26 Закону України №1058 та пунктом 14.4 Прикінцевих положень Закону №1058 через відсутність повідомлення про неотримання пенсії від органів РФ станом на момент звернення.

15.05.2025 позивач через портал Пенсійного фонду України подала до відповідача клопотання до якого додала повідомлення про неодержання пенсії від органів пенсійного забезпечення РФ та довідку про підтвердження надання/продовження допустимого терміну перебування на території Словацької Республіки та інші документи.

Відповідач, розглянувши звернення позивача від 15.05.2025 листом від 26.06.2025 №20749-14790/І-02/8-0500/25 повідомив, що повідомлення про неотримання пенсії від органів пенсійного забезпечення РФ від 15.05.2025 долучено до електронної пенсійної справи. Оскільки прийнято рішення від 16.04.2025 про відмову в призначені пенсії, підстави для проведення виплати пенсії відсутні.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та фактам, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно із статтею 46 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Статтею 8 Закону № 1058-IV передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Частина 3 статті 4 Закону № 1058-IV визначає, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Положенням ч.1 ст. 9 Закону № 1058-IV передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до статті 26 Закону № 1058, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років; з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років; з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років; з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років; з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років; з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років; з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року; з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років; з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - не менше 33 років; з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - не менше 34 років; починаючи з 1 січня 2028 року - не менше 35 років.

За частиною 2 вказаної статті, у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу: по 31 грудня 2018 року - від 15 до 25 років; з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - від 16 до 26 років; з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - від 17 до 27 років; з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - від 18 до 28 років; з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - від 19 до 29 років; з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - від 20 до 30 років; з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - від 21 до 31 року; з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - від 22 до 32 років; з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - від 23 до 33 років; з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - від 24 до 34 років; починаючи з 1 січня 2028 року - від 25 до 35 років.

Відповідно до частини 3 статті 44 Закону №1058-IV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Виконавча дирекція Пенсійного фонду та її територіальні органи мають право проводити планові та позапланові перевірки документів для оформлення пенсії, виданих підприємствами, установами та організаціями, а також поданих відомостей про застрахованих осіб, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсійні виплати (пункт 2 частини 1 статті 64 Закону №1058-IV).

Механізм подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій визначено Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затверджений постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (далі - Порядок №22-1).

Відповідно до пункту 1.1 розділу І Порядку №22-1 заява про призначення, перерахунок, поновлення пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший; заява про припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання; заява про працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування; заява про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію).

Згідно з пунктом 1.5 розділу І Порядку №22-1 розгляд заяв, передбачених пунктом 1.1 цього розділу, поданих громадянами України, які проживають на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя і не отримують пенсії від органів пенсійного забезпечення РФ, здійснюється з урахуванням Порядку виплати пенсії та надання соціальних послуг громадянам України, які проживають на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.07.2014 №234.

Згідно з пунктом 1.8 розділу І Порядку №22-1 днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.

Розділ ІІ Порядку №22-1 визначає перелік документів, необхідних для призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший. При цьому пунктом 2.1. Порядку №22-1 не передбачений обов`язок на подання такого документа громадянином України при призначенні (поновленні) пенсії як атестат про припинення виплати пенсії.

Відповідно до підпункту 9 пункту 2.1 розділу ІІ Порядку №22-1 до заяви про призначення пенсії за віком додається заява в довільній формі про відсутність громадянства держави-окупанта (для призначення пенсій громадянам України, які проживають на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя і не отримують пенсії від органів пенсійного забезпечення РФ). Орган, що призначає пенсію, додає одержаний на запит документ про те, що особа не перебуває на обліку в органах пенсійного забезпечення РФ як одержувач пенсії.

У разі відсутності обміну інформацією між органами пенсійного забезпечення України та РФ неодержання пенсії від органів пенсійного забезпечення РФ підтверджується повідомленням про це органу, що призначає пенсію, в заяві особи про призначення, поновлення та продовження виплати пенсії (для осіб, зазначених у пункті 14-4 розділу XV Закону).

Водночас за пунктом 4.12 Порядку № 22-1 при переїзді пенсіонера на постійне або тимчасове проживання до іншої адміністративно-територіальної одиниці орган, що призначає пенсію, не пізніше трьох робочих днів з дня одержання заяви про переведення виплати пенсії за новим місцем проживання надсилає запит про витребування пенсійної справи до органу, що призначає пенсію, за попереднім місцем фактичного проживання пенсіонера. Пенсійна справа не пізніше п`яти робочих днів з дня одержання запиту пересилається (електронна пенсійна справа передається) органу, що призначає пенсію, за новим місцем фактичного проживання.

Згідно з абзацом десятим пункту 4.2 розділу ІV Порядку №22-1 при прийманні документів працівник структурного підрозділу, який здійснює прийом та обслуговування осіб, зокрема, надсилає запити про отримання необхідних відомостей з відповідних державних електронних інформаційних реєстрів, систем або баз даних згідно з пунктом 2.28 розділу II цього Порядку.

З 23.06.2024 набрав чинності Закон України від 25.04.2024 № 3674-ІХ Про внесення змін до деяких законів України щодо врегулювання питання обчислення страхового стажу та пенсійного забезпечення, яким внесено зміни до пункту 14-4 розділу ХV Прикінцеві положення Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, яким встановлено, що громадянам України, які проживають на тимчасово окупованих територіях України або під час тимчасової окупації територій виїхали на підконтрольну Україні територію, виплата пенсії згідно з цим Законом проводиться за умови неодержання пенсії від органів пенсійного забезпечення Російської Федерації. У разі відсутності обміну інформацією між органами пенсійного забезпечення України та Російської Федерації неодержання пенсії від органів пенсійного забезпечення Російської Федерації підтверджується повідомленням про це органу Пенсійного фонду в заяві особи про призначення, поновлення та продовження виплати пенсії.

Зі змісту зазначеного закону вбачається, що підтвердження неодержання пенсії від органів пенсійного забезпечення Російської Федерації вимагається для тих осіб, які проживають на тимчасово окупованих територіях України або під час тимчасової окупації територій виїхали на підконтрольну Україні територію.

Кабінет Міністрів України ухвалив постанову від 06.12.2022 року №1364 Деякі питання формування переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, якою визначив механізм формування єдиного переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією. Перелік затверджено наказом Мінреінтеграції від 22.12.2022р. №309 (далі - Перелік).

Згідно Наказу від 28.02.2025 №376 Міністерства розвитку громад та територій України, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11.03.2025 №380/43786 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії, або тимчасово окупованих Російською Федерацією» (зі змінами) місто Маріуполь з 21 травня 2022 віднесений до тимчасово окупованої Російською Федерацією території України.

В Україні з 24.02.2022 введено воєнний стан, який діє на момент розгляду цієї справи. Акціонерне товариство Укрпошта з 24.02.2022 тимчасово припинило приймання всіх видів міжнародних поштових відправлень з призначенням до РФ, тому позивач не може з об`єктивних причин надіслати до компетентного органу РФ відповідний запит та отримати підтвердження виплати чи припинення виплати пенсії органами Пенсійного фонду РФ.

Колегія суддів наголошує, що пунктом 14-4 Прикінцевих положень Закону №1058-IV передбачено, також, що у разі відсутності обміну інформацією між органами пенсійного забезпечення України та Російської Федерації неодержання пенсії від органів пенсійного забезпечення Російської Федерації підтверджується повідомленням про це органу Пенсійного фонду в заяві особи про призначення, поновлення та продовження виплати пенсії.

З огляду на викладене, відсутність інформації про припинення виплати пенсії не може бути підставою для відмови у призначенні, поновленні виплати пенсії за новим місцем проживання пенсіонера. Вказані висновки узгоджуються з позицією Верховного Суду у постанові від 17.09.2024 у справі №580/3576/22.

Позивач, є громадянкою України, місце реєстрації - АДРЕСА_1 .

Фактичне місце проживання/перебування позивача з березня 2022 року по теперішній час є Словацька Республіка, що підтверджується довідкою про тимчасовий захист.

З огляду на те, що позивачка не проживала на тимчасово окупованій території України і відповідно, не виїжджала з неї, у відповідача не було правових підстав вимагати від неї підтвердження неодержання пенсії від органів пенсійного забезпечення Російської Федерації.

Крім того матеріали справи свідчать, що 15.05.2025 позивач через портал Пенсійного фонду України подала до відповідача клопотання до якого додала повідомлення про неодержання пенсії від органів пенсійного забезпечення РФ та довідку про підтвердження надання/продовження допустимого терміну перебування на території Словацької Республіки та інші документи.

Матеріали справи містять належні усі передбачені законодавством документи щодо підтвердження стажу позивача, тому з огляду на встановлені судом обставини та докази, суд дійшов до висновку, що відповідачем неправомірно відмовлено у призначені пенсії.

За положенням ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись статями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 14 серпня 2025 р. у справі № 200/3614/25 - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 14 серпня 2025 р. у справі № 200/3614/25 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню до Верховного Суду, крім випадків, встановлених п.2 ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено та підписано колегією суддів 05 березня 2026 року.

Суддя-доповідач Е.Г. Казначеєв

Судді А.В. Гайдар

І.В. Геращенко