Справа № 751/9778/24
Суддя: Говорун Олександр Володимирович
Дата ухвалення: 2026-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 751/9778/24 Суддя (судді) першої інстанції: Овсієнко Ю.К.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2026 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючий суддя Говорун О.В.,

судді: Оксененко О.М., Чуприна О.В.

Секретар судового засідання Дімінська О.О.

Позивач - ОСОБА_1 .

Відповідач - Державна служба України з безпеки на транспорті.

Особа, яка подала апеляційну скаргу - Державна служба України з безпеки на транспорті.

Оскаржуване судове рішення - рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 08.12.2025.

Повне рішення складено 08.12.2025.

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернулася до суду першої інстанції з позовом, в якому просила:

- скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування на території України серії АВ № 00001388 від 15.10.2024 за ознаками адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 132-1 КУпАП відносно ОСОБА_1 та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Рішенням Новозаводського районного суду міста Чернігова від 08.12.2025 позов задоволено.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції дійшов висновку про те, що оскаржувана постанова є незаконною та підлягає скасуванню, оскільки посадовими особами відповідача при прийнятті оскаржуваної постанови не вірно визначено тип автомобіля при проведенні розрахунку відсоткового перевищення загальної маси транспортного засобу, взявши допустиму вагу не контейнеровоза 44 тони, а вантажного тягача 40 тон, та, як наслідок, здійснила розрахунки перевищення загальної маси транспортного засобу, які не відповідають фактичним обставинам справи. В діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 132-1КУпАП, у зв`язку із чим позов підлягає задоволенню зі скасуванням оскаржуваної постанови та закриттям провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, порушено норми процесуального права, неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи.

Апелянт зазначив про те, що підставою для прийняття оскаржуваної постанови було порушення позивачем вимог пункту 22.5 ПДР, а саме перевищення загальної маси транспортного засобу при дозволеній максимальній фактичній 40 тон.

Також звертає увагу суду на те, що ключовою обставиною, яка підлягає доказуванню є перевезення контейнеровозом саме контейнера, водночас рішення суду першої інстанції будується виключно на технічних характеристиках транспортного засобу, що не відображає всіх істотних умов.

Доказів здійснення позивачем вантажного перевезення саме контейнером, ідентифікації такого контейнера, товарно-супровідних документів на перевезення вантажу контейнером матеріали справи не містять.

Також зазначив про те, що оскільки позивачем не надано договору про перевезення вантажу саме контейнером та відповідного маркування на ньому, перевезення товару не може кваліфікуватись як контейнерне перевезення, що виключає можливість перевезення вантажу вагою до 44 тон.

Відповідач відзив на апеляційну скаргу до суду не подав.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження на підставі статті 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, безпосередньо дослідивши докази у справі, колегія суддів зазначає таке.

Як було встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, власником транспортного засобу марки DAF СF 85.460, державний номерний знак НОМЕР_1 , є ОСОБА_1 , що підтверджується копією відповідного свідоцтва про реєстрацію вказаного транспортного засобу серії НОМЕР_2 від 17.08.2024 (а.с. 10-11).

Також, відповідно до наявної в матеріалах справи копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 від 31.05.2024, ОСОБА_1 є власником спеціалізованого напівпричепу - контейнеровозу марки KOEGEL, реєстраційний номер НОМЕР_4 , особливі відмітки спеціалізований напівпричіп н/пр-контейнеровоз (а.с. 8-9).

15.10.2024 головним спеціалістом відділу провадження систем автоматичної фіксації порушень управління автоматичної фіксації порушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Дорошенко О.В., винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України серії АВ №00001388, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП і накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500,00 грн (а.с.6).

Відповідно до оскаржуваної постанови, 08.10.2024 о 11 год. 23 хв., за адресою: М-01, км 49+495, Київська область був зафіксований транспортний засіб DAF СF 85.460, державний номерний знак НОМЕР_1 . Відповідальна особа - ОСОБА_1 , допустила рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів, визначених пунктом 22.5 ПДР України - перевищення загальної маси транспортного засобу на 6,875% (2,75 тон) при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тон.

Зазначена постанова містить інформацію про технічний засіб, яким в автоматичному режимі зафіксовано правопорушення: WIM 21, WAGA-WIM35, зав №6; свідоцтва про повірку: UA.TR.113-0695/15F-24 дійсне до 10.09.2025, №04/6039 дійсне до 26.08.2025, посилання на веб-сайт (https://wim.dsbt.gov.ua/r/a/АВ00001388/) з ідентифікатором доступу (YxF2BTM3ozWvO), на якому розміщені фотографії транспортного засобу, в момент вчинення правопорушення, які також були долучені відповідачем до матеріалів даної адміністративної справи.

Також постановою серії АВ №00001388 від 15.10.2024 зафіксовано фактичні параметри транспортного засобу: кількість осей - 6 шт; спарені колеса - 3 вісь; відстань між осями 1-2: 2950 мм, 2-3: 1100 мм, 3-4: 5650 мм; 4-5: 1320 мм; 5-6: 1310 мм, навантаження на вісь 1 - 7250 кг, 2 - 4350 кг, 3 - 10900 кг, 4 - 8450 кг, 5 - 8100 кг, 6-8450 кг; загальна маса - 47500 кг; висота - 3,995 м; ширина - 2,591 м; довжина - 17,065 м.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначає Закон України від 05.04.2001 № 2344-III «Про автомобільний транспорт» (далі - Закон № 2344-III), відповідно до частини 12 статті 6 якого, державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

Приписами частин 1 та 6 статті 48 Закону № 2344-III встановлено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення. У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.

Згідно з частиною 2 статті 29 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 №3353-ХІІ (далі - Закон №3353-ХІІ), з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Статтею 33 Закону України «Про автомобільні дороги» визначено, що рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (далі - ПДР).

Відповідно до пункту 22.5 Правил дорожнього руху, рух транспортних засобів та їх составів допускається у разі, коли їх фактична маса не перевищує, зокрема: для трьохвісного автомобіля (тягача) з двовісним або трьохвісним напівпричепом - 40 тон для автомобільних доріг державного значення та 24 тони для автомобільних доріг місцевого значення; для трьохвісного автомобіля (тягача) з двовісним або трьохвісним напівпричепом (контейнеровоз), що здійснює перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13,716 метра - 44 тон для автомобільних доріг державного значення та 24 тони для автомобільних доріг місцевого значення.

Рух транспортних засобів та їх составів, фактична маса та навантаження на вісь яких перевищують параметри, визначені підпунктами "б" та "в" цього пункту, у разі перевезення подільних вантажів забороняється.

Отже, здійснивши аналіз наведених норм законодавства, суд приходить до висновку, що рух транспортного засобу, фактична маса якого не перевищує 44 тони дозволяється виключно для трьохвісного автомобіля (тягача) з двовісним або трьохвісним напівпричепом (контейнеровоз), що здійснює перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів на автомобільних дорогах державного значення.

Тобто, необхідною умовою для висновку про можливість руху трьохвісного автомобіля (тягача) з двовісним або трьохвісним напівпричепом (контейнеровоз) загальною масою 44 тони на автомобільних дорогах державного значення є перевезення таким транспортним засобом одного чи більше контейнерів або змінних кузовів.

Зазначення в свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу в розділі особливі відмітки - спеціалізований напівпричіп контейнеровоз не може бути достатньою підставою для використання транспортного засобу - трьохвісного автомобіля (тягача) з двовісним або трьохвісним напівпричепом, фактичною масою понад 40 тон, оскільки фактична маса транспортного засобу до 44 тон, можлива виключно у разі здійснення перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів.

Єдині вимоги до проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів з вантажем або без нього автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами встановлені Правила проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 р. № 30 (далі - Правила №30).

За змістом п.3 Правил 30, транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

Відповідно до абз.4 п.4 Правил №30, допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 Правил дорожнього руху на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.

Згідно з п.1.9 ПДР, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідальність за порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами передбачена статтею 1321 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Частиною другої вказаної статті визначено, що перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами - тягне за собою накладення штрафу в розмірі: п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5 % до 10 % включно; однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10 %, але не більше 20 %; двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20 %, але не більше 30 %; трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30 %. (Примітка. Підставою для звільнення від відповідальності, передбаченої частинами першою і другою цієї статті, є наявність дозволу на проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні).

Абзацом 4 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 10.09.2014 № 442 «Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади», утворено Державну службу України з безпеки на транспорті, шляхом реорганізації (злиття) Державної інспекції з безпеки на морському та річковому транспорті та Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті (далі - Укртрансбезпека).

Відповідно до пункту 1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 № 103 (далі - Положення № 103), державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Віце-прем`єр-міністра з відновлення України - Міністра розвитку громад та територій (далі - Міністр) і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.

Згідно вимог підпункту 15 пункту 5 Положення № 103, Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань здійснює габаритно-ваговий контроль транспортних засобів у зонах габаритно-вагового контролю.

Механізм фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі визначає Порядок фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2019 р. № 1174 (далі - Порядок №1174).

Відповідно до п.7 Порядку №1174, фіксація правопорушень в автоматичному режимі здійснюється на автоматичних пунктах, які облаштовані відповідно до вимог, визначених у додатку.

Автоматичний пункт може забезпечувати вимірювання загальної маси транспортного засобу (п.12 Порядку №1174).

Згідно з абз.1 п.16 Порядку №1174, посадові особи Укртрансбезпеки, уповноважені розглядати справи про правопорушення, зафіксовані в автоматичному режимі, під час їх розгляду використовують інформаційні файли.

У постанові про накладення адміністративного стягнення за правопорушення, зафіксоване в автоматичному режимі, за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами зазначаються виміряні з урахуванням похибки вагові та габаритні параметри транспортного засобу, які перевищили нормативні вагові та/або габаритні параметри транспортних засобів на ділянці автомобільної дороги, а також нормативні габаритно-вагові параметри транспортних засобів на цій ділянці автомобільної дороги (п.17 Порядку №1174).

Постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 №879 затверджено Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - Порядок № 879), відповідно до п.п.2,5,11 п.2 якого:

вимірювання (зважування) - процес визначення за допомогою вимірювального (зважувального) обладнання габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на вісь (осі) транспортного засобу;

дозвіл на рух - єдиний уніфікований документ, що видається уповноваженим органом відповідно до Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 р. № 30 "Про проїзд великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами" (Офіційний вісник України, 2001 р., № 3, ст. 75), після внесення в установлених порядку і розмірі плати за проїзд таких транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, в якому визначаються умови експлуатації транспортних засобів протягом певного часу за встановленим маршрутом і який дає право на проїзд за таких умов;

точний габаритно-ваговий контроль - визначення габаритно-вагових параметрів транспортного засобу на стаціонарному, автоматичному або пересувному пункті (з урахуванням похибки вимірювального обладнання).

Згідно з п.3,6 Порядку №879, габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції. Габаритно-ваговий контроль, крім документального, здійснюється виключно у зонах габаритно-вагового контролю посадовими особами та/або працівниками відповідних органів.

Згідно з підпунктом 3 пункту 2 Порядку № 879, великовагові та великогабаритні транспортні засоби - транспортні засоби, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у пункті 22.5 Правил дорожнього руху. При цьому транспортний засіб не може вважатися великоваговим та/або великогабаритним, якщо його параметри не перевищують нормативи більш як на 2 %.

Приписами пунктів 15, 16 Порядку № 879 встановлено, що контроль за наявністю у водіїв великовагових та великогабаритних транспортних засобів дозволу на рух здійснюють уповноважені підрозділи Національної поліції та територіальні органи Укртрансбезпеки, які здійснюють габаритно-ваговий контроль. Габаритно-ваговий контроль включає документальний та/або точний контроль.

Суд зазначає, що завантажуючи вантажний автомобіль в межах дозволеної фактичної маси, перевізник зобов`язаний враховувати дозволені навантаження на осі транспортного засобу, нерівномірний розподіл маси вантажу на осі, зміну маси транспортного засобу та можливе перевищення вагових параметрів після здійснення заправки автомобіля пальним, та використовувати, в таких випадках, транспортний засіб з відповідними технічними параметрами.

З матеріалів справи вбачається, контролюючим органом встановлено, що позивачем допущених рух транспортного засобу фактична маса якого перевищувала встановлені законодавством вагові норми, чим порушено пункт 22.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність згідно частини 2статті 132-1 КУпАП.

15.10.2024 головним спеціалістом відділу провадження систем автоматичної фіксації порушень управління автоматичної фіксації порушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Дорошенко О.В., складено постанову серія АВ №00001388 від 15.10.2024, в якій зазначається, що 08.10.2024 о 11 год 23 хв, за адресою: М-01, км 49+495, Київська область був зафіксований транспортний засіб DAF СF 85.460, державний номерний знак НОМЕР_1 , відповідальна особа - ОСОБА_1 , допустила рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів, зазначених пунктом 22.5 ПДР України загальної маси транспортного засобу на 6,875% (2,75 тон) при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тон., відповідальність за яке передбачена частиною 2 статті 1321 КУпАП.

Вказане правопорушення було зафіксовано в автоматичному режимі.

Згідно з наявним в матеріалах справи фотозображеннями транспортного засобу, 08.10.2024 об 11 год. 23 хв. на ділянці дороги М-01, км 49+495, Київська область, зафіксовано проїзд транспортного засобу DAF СF 85.460, ДНЗ НОМЕР_1 з напівпричепом.

З наявних у матеріалах справи копій свідоцтв про реєстрацію транспортного засобу вбачається, що спеціалізований транспортний засіб DAF СF 85.460, ДНЗ НОМЕР_1 є спеціалізованим вантажним сідловим тягачем, а спеціалізований напівпричіп KOEGEL, ДНЗ НОМЕР_4 - спеціалізованим напівпричіпом-контейнеровозом.

Водночас, будь-яких доказів на підтвердження здійснення позивачем перевезення саме контейнеру (контейнерів) або змінного кузову не надано.

Наказом Міністерства транспорту України 14.10.97 № 363 затверджені Правила перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні (далі - Правила №363).

Пунктом 1 Правил № 363 визначено, що сідельний тягач - автомобіль, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для буксирування напівпричепа.

Отже, напівпричеп - це транспортний засіб без джерела енергії, який самостійно пересуватись і перевозити вантажі по дорогах не може, а рушійною силою для нього є саме тягач, який є основним транспортним засобом, котрий здійснює перевезення вантажів.

Вантажний контейнер - одиниця транспортного обладнання багаторазового використання, призначена для перевезення та короткочасного зберігання вантажів без проміжних перевантажень, зручна для механізованого навантаження та розвантаження, завантаження та вивантаження (внутрішній об`єм дорівнює 1 куб.м і більше).

Правила перевезення вантажів у контейнерах визначені в розділі 17 Правил №363.

Відповідно до пунктів 17.2-17.5 Правил № 363, забороняється перевозити в універсальних контейнерах вантажі, які швидко псуються, сипучі вантажі без тари, вибухові, займисті, їдкі та отруйні речовини, смердючі вантажі та ті, які забруднюють стіни і підлогу контейнера, а також вантажі, які не можуть бути завантажені в контейнер або вивантажені з нього без застосування вантажно-розвантажувальних механізмів. Універсальні автомобільні контейнери, що належать перевізникам, повинні мати єдину нумерацію, а також нанесене фарбою, що контрастно виділяється від кольору контейнера, таке маркування: розпізнавальний знак; номер контейнера; найменування власника контейнера; вантажність і маса тари контейнера, кг; внутрішній об`єм контейнера, куб.м, місце, місяць і рік виготовлення контейнера; час останнього капітального ремонту і наступного ремонту контейнера.

Згідно з пунктом 17.6 Правил № 363, для перевезення контейнерів перевізник повинен надавати автомобілі (автопоїзди) із бортовими платформами або спеціалізований рухомий склад (низькорамні напівпричепи - контейнеровози, автомобілі із вантажопіднімальними пристроями тощо).

Відповідно до пункту 17.9 Правил №363, приймання вантажів для перевезення в контейнерах здійснюється при наявності Договору на підставі заявки, а при відсутності Договору - разового договору.

Номер контейнера наноситься на всіх бокових стінках, даху і всередині контейнера.

При цьому, з доданих відповідачем фотознімків вбачається, що вантаж перевозився в напівпричепі без даху.

Універсальні автомобільні та спеціальні контейнери, які належать власникам вантажу, повинні мати маркування, яке запроваджене власником майна. При цьому обов`язково наноситься вантажність і маса тари контейнера, а також внутрішній об`єм контейнера (куб.м). Після завантаження вантажу вантажовідправник повинен зачинити контейнер, закріпити ручку замка контейнера дротом діаметром не менше 2 мм, опломбувати контейнер у порядку, передбаченому розділом 9 цих Правил, навісити бирку довжиною 120-150 мм і шириною 80-100 мм, на якій зазначаються пункти відправлення та призначення вантажу і найменування вантажоодержувача (пункт 17.15 Правил № 363).

Позивачем не надано доказів, що конструкцію, в якій перевозився вантаж, можливо ідентифікувати саме як контейнер.

За змістом ч.1 ст.9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Колегія суддів звертає увагу на те, що будь-яких доказів (зокрема, договорів, товарно-транспортних накладних тощо) на підтвердження здійснення вантажного перевезення саме у контейнері, позивачем надано не було.

Наданий позивачем звіт про перевірку сухого контейнеру, в якому зазначені характеристики цього контейнеру, без надання вказаних вище доказів, не може свідчити про здійснення перевезення вантажу в такому контейнері.

Крім того, виходячи з відомостей, які містяться в цьому звіті, дата останньої перевірки - 06.2015. Дата наступної перевірки - 12.2017. В той же час, відомості про проведення перевірки після 12.2017 відсутні.

За таких обставин, позивач не мав допускати рух транспортного засобу фактичною масою понад 40 тон.

В той же час, як було зафіксовано відповідачем та не спростовано позивачем, фактична маса транспортного засобу становила 42750 кг, що перевищувало максимально можливу масу (40 тон) на 6,875% (2,75 тони).

Факт перевищення позивачем нормативних параметрів транспортних засобів, визначених пунктом 22.5 ПДР, доведено належними, допустимими та достовірними доказами, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про те, що постанова серії АВ № 00001388 від 15.10.2024 по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, про притягнення до адміністративної відповідальності позивача за частиною другою статті 1321 КУпАП є правомірною та підстави для її скасування відсутні.

Суд першої інстанції наведені вище обставини не враховував та дійшов помилкового висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Приписи п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 317 КАС України визначають, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа "Серявін проти України", §58, рішення від 10.02.2010).

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при ухваленні рішення неповно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, порушені норми матеріального права, що стало підставою для неправильного вирішення справи.

Отже, суд задовольняє апеляційну скаргу та скасовує рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 229, 242-244, 286, 308, 315, 317, 322 КАС України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті задовольнити.

Рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 08.12.2025 скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови про адміністративне правопорушення АВ № 00001388 від 15.10.2024 відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і не може бути оскаржена.

Суддя-доповідач О.В. Говорун

Судді О.М. Оксененко

О.В. Чуприна