Справа № 200/8920/25
Суддя: Бабіч С.І.
Дата ухвалення: 2026-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2026 року Справа№200/8920/25

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бабіча С.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправним та скасування рішення і зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі - відповідач), відповідно до якої просить:

- визнати незаконним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області № 86 від 24.10.2025 року про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах;

- зобов`язати Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 15.10.2025 року про призначення пенсії за віком відповідно до ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058 від 09.07.2003, зарахувавши періоди його періоди його роботи з 09.02.1996 по 29.11.1996, 05.04.2000 по 30.06.2000 на ш. Нова в/о Дзержинськвугілля (зараз ДП Торецьквугілля) в якості старшого механіка по станційному устаткуванню діл. ЕМС, з 03.08.1994 по 10.09.1995, з 12.02.1997 по 12.09.1997, в якості електрослюсаря підземного, з 16.10.1998 по 12.10.1999 року по 23.12.2001 в якості підземного гірничого майстра на шахті ім. Артема в/о Дзержинськвугілля (зараз ДП Торецьквугілля), з 13.05.2002 по 31.05.2002 в якості електрослюсаря підземного, з 01.06.2002 по 08.11.2002 в якості підземного механіка на шахті ім. Ф.Е. Дзержинського в/о Дзержинськвугілля (зараз ДП Торецьквугілля), 14.05.2007 по 25.07.2007 в якості забійника підземного у ДП шахта ім. Гагаріна, з 09.08.2004 по 24.04.2007 у якості забійника підземного, з 12.12.2011 по 31.03.2012 у якості електрослюсаря підземного, з 01.04.2012 по 02.11.2014 в якості старшого механіка по станційному устаткуванню діл. ЕМС, з 02.01.2015 по 01.01.2015 в якості електрослюсаря підземного, з 02.01.2015 по 25.06.2017 в якості головного енергетика підземної дільниці ЕМС, з 26.06.2017 по 03.07.2017 в якості начальника дільниці ШТ на шахті Південна ДП Торецьквугілля, з 25.07.2017 по 16.11.2017 у якості головного енергетика підземного, з 04.04.2018 по 31.08.2022 в якості електрослюсаря підземного у ТДВ ОП шахта ім. Св. Матрони Московської до пільгового стажу за Списком №1 шахтарі (підземні роботи - 25 років) відповідно до ПКМУ №202 від 31.03.1994, який дає право на призначення пенсії відповідно ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058 від 09.07.2003 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що він самостійно розрахував свій стаж відповідно до даних трудової книжки та форми ОК-5, та встановив, що фактично станом на 15.10.2025 року має більш 29 років страхового стажу та більш 12 років пільгового стажу за Списком № 1, а отже має право на призначення пенсій за віком на пільгових умовах за Списком №1 згідно з частиною 2 статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Вважає, що дії відповідача щодо не зарахування спірних періодів до страхового та пільгового стажу за Списком № 1 призвели до необґрунтованого зменшення тривалості пільгового та страхового стажу позивача та неправомірної відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 24.11.2025 року прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправними дії і зобов`язання вчинити певні дії та відкрито провадження у справі № 200/8920/25. Призначено дану справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Відповідач правом подати відзив на позовну заяву не скористався.

Відповідно до відомостей комп`ютерної програми «Діловодство спеціалізованого суду» ухвалу суду від 24.11.2025 року надіслано відповідачу в Електронний кабінет 24.11.2025 року.

Згідно з частиною 6 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Справу розглянуто судом за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Дослідивши письмові докази і письмові пояснення сторін, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини та спірні правовідносини.

15.10.2025 року позивач, через свій електронний кабінет, звернувся до Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1.

Вказану заяву було розглянуто за принципом екстериторіальності відповідачем та прийнято рішення від 24.10.2025 року № 86 про відмову у призначенні пенсії позивачу.

За змістом вказаного рішення страховий стаж позивача з урахуванням кратності складає 33 роки 01 місяць 07 днів. Пільговий стаж особи згідно постанови №202 (25) становить 08 років 04 місяці 25 дні, навчання за фахом - 00 років 00 місяців 04 дні.

У разі застосування взаємозаліку пільгового стажу відповідно до роз`яснення Міністерства соціального захисту населення України від 20.01.1992 року № 8 пільговий стаж особи на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.1994 № 202 становить 23 роки 09 місяців 10 днів.

Результати розгляду документів, доданих до заяви: за доданими документами до страхового та пільгового стажу враховано всі періоди роботи.

До пільгового стажу роботи неможливо зарахувати періоди роботи з 13.08.2007 по 31.10.2007, з 12.11.2011 по 14.07.2014, оскільки відсутня атестація робочих місць. Період 04.04.2018 06.11.2022 неможливо врахувати до загального та пільгового стажу, оскільки відсутня сплата страхових внесків в індивідуальних відомостях про застраховану особу в реєстрі застрахованих осіб.

Додатковий коментар: відмовлено у призначенні пенсії відповідно до пункту 3 частини другої статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, через відсутність необхідного пільгового стажу по Постанові № 202 - 25 років.

Не погодившись із рішенням від 24.10.2025 року № 86, позивач звернувся до суду із його оскарженням.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд дійшов таких висновків.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Принципи, засади і механізми призначення, перерахунку і виплати пенсії визначаються положеннями Закону України від 09.07.2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV).

Частиною 1 Закону № 1058-IV передбачено, що призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до частини 1 статті 114 Закону № 1058-IV встановлено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Згідно пунктом 1 частини 2 статті 114 працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Приписами частин 3 статті 114 Закону № 1058-IV передбачено, що працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуруються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.

До Списку робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, терміном не менше 25 років, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 1994 року № 202 (далі Постанова № 202), включено: підземні гірничі роботи в шахтах і на будівництві вугільних (сланцевих) шахт: усі робітники, зайняті протягом повного робочого дня на підземних роботах, керівники і спеціалісти підземних дільниць діючих і споруджуваних шахт для видобутку вугілля (сланцю).

У разі призначення пенсій на пільгових умовах відповідно до частин другої і третьої цієї статті проводиться взаємне зарахування періодів роботи, передбачених цією статтею, за умови що роботи, які зараховуються, дають право на пенсію на аналогічних або більш пільгових умовах (частина статті 114 Закону № 1058-IV).

Статтею 62 Закону № 1058-IV визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондуються зі статтею 62 Закону № 1058-IV, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі Порядок № 637), передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Надання уточнюючих довідок підприємств, установ, організацій або їх правонаступників для підтвердження спеціального трудового стажу необхідно лише у випадку відсутності трудової книжки або коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах.

Наведе відповідає висновкам Верховного Суду в постанові від 22.03.2018 у справі №208/235/17(2-а/208/105/17).

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що коли йдеться про підтвердження роботи в особливо шкідливих і шкідливих умовах праці, уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників не є необхідними, якщо відповідний стаж підтверджується відомостями, зазначеними у трудовій книжці.

Такий висновок суду кореспондує позиції Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, викладеній в постанові від 20.01.2021 року по справі №311/2865/13-а.

Вертаючись до обставин цієї суд зазначає, що предметом оскарження у цій справі є рішення № 86 від 24.10.2025 року про відмову в призначенні пенсії за віком позивачу.

За змістом вказаного рішення позивачу до пільгового стажу роботи не зараховано періоди роботи з 13.08.2007 року по 31.10.2007 року, з 12.11.2011 року по 14.07.2014 року, оскільки відсутня атестація робочих місць, до загального та пільгового стажу період роботи з 04.04.2018 року по 06.11.2022 року, оскільки відсутня сплата страхових внесків в індивідуальних відомостях про застраховану особу в реєстрі застрахованих осіб.

Відповідно до трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 у спірні періоди:

- 13.08.2007 року прийнято забійником на відбійних молотках 6 р. підземний ДП «Джержинськвугілля» ВП «Шахта Південна»;

- 31.10.2007 року звільнено за власним бажанням;

- 12.11.2011 року прийнято електрослюсарем підземним 4 розряду;

- 01.04.2012 року прийнято старшим механіком по стаціонарному обладнанню;

- 02. 01.2015 переведено електрослюсарем підземним 5 розряду;

- 04.04.2018 року прийнято електрослюсарем підземним 5 розряду з повним робочим днем на підземній роботі Товариство з додатковою відповідальністю «Орендне підприємство «Шахта імені Святої Матрони Московської».

Суд зазначає, що трудова книжка позивача серії НОМЕР_1 містить належним чином здійснені записи щодо спірних періодів роботи, які не мають дефектів їх вчинення та наведені відомості у трудовій книжці про роботу позивача за вказаний період свідчать про зайнятість останнього на відповідних посадах в шкідливих умовах під землею.

Щодо відсутності інформації про сплату страхових внесків, суд зазначає таке.

Відповідно до статті 1 Закону України №1058-IV страхові внески - це кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Страхувальники - це роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до вказаного Закону.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 24 Закону України №1058-IV страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відтак, перевіряючи доводи відповідача щодо відсутності даних про сплату страхових внесків, суд враховує, що відповідно до частини 2 статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 22 Закону № 1058-IV відомості, що містяться в системі персоніфікованого обліку, використовуються виконавчими органами Пенсійного фонду серед іншого для: підтвердження участі застрахованої особи в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування; обчислення страхових внесків; визначення права застрахованої особи або членів її сім`ї на отримання пенсійних виплат згідно з цим Законом; визначення розміру, перерахунку та індексації пенсійних виплат, передбачених цим Законом; надання застрахованій особі на її вимогу або у випадках, передбачених цим Законом та Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

У частини 1 статті 16 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.10.2010 року № 2464-VI встановлено, що Державний реєстр створюється для забезпечення: ведення обліку платників і застрахованих осіб у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування та їх ідентифікації; накопичення, зберігання та автоматизованої обробки інформації про сплату платниками єдиного внеску та про набуття застрахованими особами права на отримання страхових виплат за окремими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування; нарахування та обліку виплат за окремими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до частини 2 статті 16 Закону № 2464-VI Державний реєстр складається з реєстру страхувальників і реєстру застрахованих осіб.

Ведення реєстру застрахованих осіб Державного реєстру здійснюється на підставі положення, що затверджується Пенсійним фондом за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування (абзац 2 частини 3 статті 16 Закону № 2464-VI).

Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування затверджене постановою правління Пенсійного фонду України від 18.06.2014 № 10-1, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 08.07.2014 за №785/25562 (надалі - Положення №10-1), відповідно до Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" визначає порядок організації ведення реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - Реєстр застрахованих осіб) та порядок надання інформації з Реєстру застрахованих осіб.

Пунктом 4 розділу І «Загальні положення» Положення № 8-1 визначено, що Реєстр застрахованих осіб формує та веде Пенсійний фонд України, який є володільцем даних Реєстру застрахованих осіб.

Реєстр застрахованих осіб забезпечує: облік застрахованих осіб у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування та їх ідентифікацію; накопичення, зберігання та автоматизовану обробку інформації про страховий стаж та заробітну плату (дохід, грошове забезпечення, допомогу, компенсацію), про набуття застрахованими особами права на отримання страхових виплат за окремими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування; нарахування та облік виплат за окремими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування (п.5 розділу І «Загальні положення» Положення № 8-1).

Згідно з п.1 розділу IV «Дані облікової картки Реєстру застрахованих осіб, зміни та уточнення до них» Положення № 8-1 Реєстр застрахованих осіб складається з облікових карток, які включають дані, визначені частини 3 статті 20 Закону та частини 3 статті 21 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Водночас суд враховує, що згідно з частиною 4 статті 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно із статтею 20 Закону № 1058-IV страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.

Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.

Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Відповідно до Закону № 1058-IV виконавчі органи Пенсійного фонду накладають на посадових осіб, які вчинили правопорушення, адміністративні стягнення у разі, зокрема, несплати або несвоєчасної сплати страхових внесків, у тому числі авансових платежів.

Страхові внески є складовою умовою існування солідарної системи і підлягають обов`язковій сплаті, перерахунок пенсії провадиться з урахуванням часу, коли особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, та за який підприємством, де працює людина, (страхувальником) сплачені щомісячні страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

За змістом вищезазначених норм, обов`язок щодо внесення даних в індивідуальні відомості про застраховану особу та внесення відомостей по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника.

Тому, відповідальність за не внесення індивідуальних відомостей про застраховану особу та несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки воно здійснює таке внесення відомостей та нарахування страхових внесків, їх сплату (утримання) із заробітної плати застрахованої особи.

Отже відсутність в інформаційній базі індивідуальних відомостей та в системі персоніфікованого обліку даних про сплату страхових внесків за оскаржувані періоди для нарахування пенсії не є підставою для позбавлення позивача права на призначення та виплату пенсії.

Аналогічний правовий висновок міститься у постановах Верховного Суду від 24.05.2018 у справі № 490/12392/16-а, від 01.11.2018 у справі №199/1852/15-а та від 17.07.2019 у справі №144/669/17.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що періоди роботи позивача з 04.04.2018 року по 06.11.2022 року підлягають зарахуванню до пільгового стажу за Списком №1.

Щодо відсутності атестації робочих місць, то суд дійшов таких висновків.

Пунктом 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України № 383 від 18.11.2005 року , встановлено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи.

До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992 року.

З 16.01.2003 року по 24.06.2016 року застосовувався Список №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 № 36.

Пунктами 4, 4.1. Порядку № 383 визначено, що згідно з пунктом 4 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 № 442 (далі - Порядок проведення атестації робочих місць), атестація робочих місць за умовами праці (далі - атестація) проводиться в строки, передбачені колективним договором, але не рідше одного разу на 5 років.

Зазначена постанова набула чинності з 21.08.1992. Це означає, що при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах для зарахування до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, певного 5-річного періоду роботи зі шкідливими і важкими умовами праці після 21.08.1992, відповідне право впродовж цього періоду повинне бути підтверджене за результатами атестації.

За змістом пункту 4.2 Порядку № 383 результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умов і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умови і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація. Такий же порядок застосовується у разі припинення діяльності підприємства, установи, організації із визначенням правонаступника.

Пунктом 10 Порядку № 383 встановлено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637.

Отже, для зарахування до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, до 21.08.1992 року законодавство не містило такої умови як атестація робочих місць власником підприємства, а для зарахування до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, певного 5-річного періоду роботи зі шкідливими і важкими умовами праці після 21.08.1992, відповідне право впродовж цього періоду повинне бути підтверджене за результатами атестації.

Водночас, не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника.

При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

Такий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №520/15025/16-а.

Отже, відсутність у пенсійного органу відомостей про проведення атестації робочих місць власником підприємства у спірному випадку після 21.08.1992 не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, оскільки відповідальність за не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника.

Відтак суд дійшов висновку, що періоди роботи позивача з 13.08.2007 року по 31.10.2007 року, з 12.12.2011 року по 14.07.2014 року підлягають зарахуванню до пільгового стажу за Списком № 1.

Суд зауважує, що професії, за якими працював позивач у спірний період електрослюсар, забійник, старший механік, передбачені Списком затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України №36 від 16.01.2003 року та постановою Кабінету Міністрів України № 202 від 31.03.1994 року.

Окрім того, суд зауважує, що органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності (частина 3 статті 44 Закону № 1058-IV).

Відповідно до статті 101 Закону України "Про пенсійне забезпечення" органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Згідно з абзацом 4 пункту 1.8 розділу І Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис (у разі подання заяви через вебпортал або засобами Порталу Дія таке повідомлення надсилається особі через електронний кабінет користувача вебпорталу або засобами Порталу Дія). Якщо документи будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата реєстрації заяви на вебпорталі або засобами Порталу Дія.

Тобто, якщо поданих позивачем документів про призначення пенсії було не достатньо, або виникли сумніви щодо їх змісту, то орган пенсійного фонду мав всі правові підстави для того, щоб повідомити заявника про те, які документи необхідно подати додатково, або самостійно витребувати документи, необхідні для перевірки трудового стажу позивача, провести перевірку, зустрічну перевірку для з`ясування спірних обставини тощо.

Таким чином, прийнявши рішення № 86 від 24.10.2025 року про відмову в призначенні пенсії з наведених у ньому підстав, відповідач діяв не на підставі, не у межах повноважень та не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, а тому вказане рішення є протиправним та в силу частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) підлягає скасуванню.

Щодо вимог про зарахування періодів роботи позивача до пільгового стажу за Списком №1 шахтарі (підземні роботи - 25 років) відповідно до ПКМУ №202 від 31.03.1994, який дає право на призначення пенсії відповідно ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058 від 09.07.2003 року, суд зазначає.

Список робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, терміном не менше 25 років затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 1994 року № 202.

Згідно з розділом І Списку № 202 право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, терміном не менше 25 років, мають усі робітники, зайняті протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах в шахтах і на будівництві вугільних (сланцевих) шахт, керівники і спеціалісти підземних дільниць діючих і споруджуваних шахт для видобутку вугілля (сланцю).

В період з 11.03.1994 року по 16.01.2003 року застосовувався Список №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 року №162.

Згідно з пунктом 1010100а підрозділу 1 розділу І вказаного Списку №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року № 162 (який діяв до 16.01.2003 року), правом пільгового пенсійного забезпечення користуються всі робітники, зайняті повний робочий день на підземних роботах в шахтах, рудниках і копальнях на видобуванні корисних копалин, в геологорозвідці, на дренажних шахтах, на будівництві шахт, рудників, копалень.

У період з 16.01.2003 року по 03.08.2016 року застосовувався Список №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 №36.

Згідно з підпунктом «а» пункту 1.1а підрозділу 1 розділу І цього Списку №1 правом пільгового пенсійного забезпечення користуються усі робітники, зайняті повний робочий день на підземних роботах в шахтах, рудниках і копальнях на видобуванні корисних копалин, в геологорозвідці, на дренажних шахтах, на будівництві шахт, рудників, копалень

У період роботи позивача були чинні Списки №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 року № 162, № 36 від 16.01.2003 року, № 461 від 24.06.2016 року

Професії, за якими працював позивача "підземний електрослюсар", "забійник підземний", "підземний головний енергетик", "підземний гірничий майстер", "підземний механік" передбачені Списком затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 36 від 16.01.2003 року, № 461 від 24.06.2016 року та постанова Кабінету Міністрів України №202 від 31.03.1994 року.

Враховуючи досліджені матеріали справи, суд констатує, що записи трудової книжки позивача щодо спірного періоду містять інформацію про роботу на пільгових умовах, а саме те, що позивач працював на підземних роботах, які відносяться до Списку №1.

При цьому, докази, які б спростовували факт роботи позивача повний робочий день у шкідливих умовах праці та інших доказів, які підтверджували б невиконання позивачем роботи за зазначеною професією у спірний період відповідачем суду не надано.

З урахуванням вищезазначеного періоди роботи позивача під землею підлягають зарахуванню до пільгового стажу за Списком №1 шахтарі відповідно ПКМУ № 202, який дає право на призначення пенсії відповідно ч. 3 ст. 114 Закону № 1058.

При цьому суд звертає увагу, що позивачем помилково зазначено початок періоду роботи у якості забійника підземного на Шахті "Південна " ДП Держинськвугілля" з 09.08.2004 року, хоча відповідно до записів трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 (сторінка 10) у графі датою початку роботи зазначено 13.08.2004 року.

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Позивачем при зверненні до суду з даним позовом сплачено судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Відповідно до частини 3 статті 4 Закону України "Про судовий збір" при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Отже за подання позову у цій справі позивач повинен був сплатити судовий збір у розмірі 968 грн 96 коп.

Частиною 1 статті 139 КАС України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до частини 8 статті 139 КАС України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Оскільки підставою для звернення до суду є рішення відповідача, яке визнано протиправним та скасовано, суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрати зі сплати судового збору у розмірі 968 грн 96 коп.

Керуючись положеннями Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (місцезнаходження: 33028, Рівненська область, м. Рівне, вул. Борисенка Олександра, 7, ) про визнання протиправним та скасування рішення і зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області № 86 від 24.10.2025 року про відмову в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 15.10.2025 року про призначення пенсії за віком відповідно до ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058 від 09.07.2003, зарахувавши періоди його роботи з 09.02.1996 по 29.11.1996, з 05.04.2000 по 30.06.2000 на ш. Нова в/о Дзержинськвугілля (зараз ДП Торецьквугілля) в якості старшого механіка по станційному устаткуванню діл. ЕМС, з 03.08.1994 по 10.09.1995, з 12.02.1997 по 12.09.1997 в якості електрослюсаря підземного, з 16.10.1998 по 12.10.1999 року в якості підземного гірничого майстра на шахті ім. Артема в/о Дзержинськвугілля (ДП Торецьквугілля), з 13.05.2002 по 31.05.2002 в якості електрослюсаря підземного, з 01.06.2002 по 08.11.2002 в якості підземного механіка на шахті ім. Ф.Е. Дзержинського в/о Дзержинськвугілля (зараз ДП Торецьквугілля), 14.05.2007 по 25.07.2007 в якості забійника підземного у ДП шахта ім. Гагаріна, з 13.08.2004 по 24.04.2007 у якості забійника підземного, з 12.12.2011 по 31.03.2012 у якості електрослюсаря підземного, з 01.04.2012 по 02.11.2014 в якості старшого механіка по станційному устаткуванню діл. ЕМС, з 02.01.2015 по 01.01.2015 в якості електрослюсаря підземного, з 02.01.2015 по 25.06.2017 в якості головного енергетика підземної дільниці ЕМС, з 26.06.2017 по 03.07.2017 в якості начальника дільниці ШТ на шахті Південна ДП Торецьквугілля, з 25.07.2017 по 16.11.2017 у якості головного енергетика підземного, з 04.04.2018 по 31.08.2022 в якості електрослюсаря підземного у ТДВ ОП шахта ім. Св. Матрони Московської до пільгового стажу за Списком №1 шахтарі (підземні роботи - 25 років) відповідно до ПКМУ №202 від 31.03.1994, який дає право на призначення пенсії відповідно ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058 від 09.07.2003 року.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 968 грн 96 коп.

Повне рішення складене 23 лютого 2026 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.І. Бабіч