Справа № 521/2007/26
Суддя: Поліщук І. О.
Дата ухвалення: 2026-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 521/2007/26
Провадження № 2-а/521/74/26
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

03 березня 2026 року

Хаджибейський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого судді Поліщук І.О.

за участі секретаря - Коржеван В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в міста Одесі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови № R336737 від 05.02.2026 року про накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_2 , в якому просив скасувати постанову № R336737 від 05.02.2026 року, провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , за ч. 1 ст. 247 КУпАП - закрити, посилаючись на таке.

Постановою № R336737 від 05.02.2026 року начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 17000,0 грн.

Підставою винесення даної постанови слугувало те, що на думку ІНФОРМАЦІЯ_3 позивач не пройшов ВЛК (п. 2 розділу II ЗУ «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист», чим допустив порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

З вказаної постанови неможливо встановити дату вчинення адміністративного правопорушення, крім того позивач не є військовослужбовцем, а тому ЗУ «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист» взагалі на мене не розповсюджується, адже має спеціальний суб`єкт.

Дані вказані в постанові не відповідають дійсності, адже позивач пройшов ВЛК та надав до суду довідку військово-лікарської комісії № 2025-0929-1707-1439-3 від 29.09.2025 року.

Позивач зазначає, що був затриманий співробітниками ІНФОРМАЦІЯ_3 та утримувався з 26.09.2025 по 29.09.2025 року, відповідну ВЛК проходив саме по направленню ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Крім того, 28.09.2025 року відносно позивача було складено адміністративний протокол ІНФОРМАЦІЯ_4 № 1313, за начебто порушення п. 3 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а саме не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_5 , у зв`язку з тим, що 06 жовтня 2024 року за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів було сформовано повістку за № 378675 на виклик військовозобов`яного позивача до ІНФОРМАЦІЯ_5 на 11:00 годину 16 жовтня 2024 року для уточнення даних та повістку № 2340241 на 10:00 годин 01 лютого 2025 року для проходження медичного огляду, жодних порушень проходження ВЛК співробітниками ІНФОРМАЦІЯ_2 встановлено не було.

10.10.2025 року відносно позивача ІНФОРМАЦІЯ_4 було винесено постанову № 18463 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

24.11.2025 року рішенням Хаджибейського районного суду м. Одеси вказану постанову скасовано як незаконну на даний час рішення вступило в закону сил.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» під час мобілізації громадяни зобов`язані проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.

Крім того відповідно до п. 69 Постанови Кабінету Міністрів України № 560 від 16 травня 2024 року - громадяни України, які перебувають на військовому обліку та з набранням чинності Указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, прибули до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для уточнення своїх облікових даних (адреси місця проживання, номерів засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності) та інших персональних даних), можуть бути направлені на медичний огляд шляхом вручення їм повісток за наявності підстав для проходження медичного огляду відповідно до відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів (зокрема у разі відсутності дійсного рішення військово-лікарської комісії про ступінь придатності військовозобов`язаного до військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період та/або під час дії правового режиму воєнного стану та/або наявності інших підстав, передбачених законодавством), а також направлені на такий огляд у разі, коли такі громадяни самостійно виявили бажання пройти медичний огляд.

У разі проходження резервістами та військовозобов`язаними медичного огляду під час мобілізації та/або воєнного стану строк дії довідки з висновком щодо придатності до військової служби становить один рік.

Вказані положення діючого законодавства, як вбачається з позовної заяви та додатків до неї позивачем не були порушені, адже після безпосереднього отримання направлення на проходження військово-лікарської комісії, він її одразу пройшов та отримав за її результатами відповідну довідку.

Крім того, відповідачем належним чином не задокументовано та не доведено належними і допустимими доказами факт порушення позивачем правил військового обліку. Сама постанова без обґрунтування її доказами не дає підстав для висновку про вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Крім того, відповідачем порушено порядок розгляду адміністративних справ.

22.01.2026 року діловодом відділення військового обліку та бронювання ІНФОРМАЦІЯ_2 складено протокол № 271 про адміністративне правопорушення відносно позивача.

У вказаному протоколі повідомлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться о 14-00 годин 05.02.2026 року.

Позивачем надано довідку військово-лікарської комісії № 2025-0929-1707-1439-3 від 29.09.2025 року, згідно якої солдат(запасу) ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 проведено медичний огляд «ВЛК № 2 при ІНФОРМАЦІЯ_7 » від 29.09.2025 року.

Відповідно до ст. 279 КУпАП України розгляд справи розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу.

Головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Особу, яка розглядала справу про адміністративне правопорушення, а саме ОСОБА_3 - начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 , позивач ніколи в житті не бачив, жодних роз`яснень прав не було, ОСОБА_1 винесли уже підписану постанову за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, де його було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення.

Згідно ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, подавати заяви; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

Фактично відповідач не роз`яснивши жодних його прав і не забезпечивши реалізацію наданих йому прав, притягнув його до адміністративної відповідальності без достатніх для цього підстав, що є повністю незаконним та необґрунтованим.

Вказане підтверджується аудіо записом розмови позивача та діловода ІНФОРМАЦІЯ_3 , який по суті розглядав адміністративну справу, а не начальник ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 , як того вимагає діюче законодавство.

Вказані обставина є суттєвими, оскільки відсутність обізнаності особи про виникнення певного обов`язку не може свідчити про умисне невиконання такого обов`язку, а також вказує на відсутність в діях позивача події та складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Ухвалою судді Хаджибейського районного суду м. Одеси від 16 лютого 2026 року було відкрито провадження у справі.

Позивач подав до суду заяву про розгляд адміністративного позову в його відсутність, на задоволенні адміністративного позову наполягав з підстав, зазначених у позові.

Представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_8 у судове засідання не з`явився. 20.02.2026 року надав суду відзив на адміністративний позов, в якому наполягав на відмові у задоволенні позовних вимог, в зв`язку з тим, що позивач не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_9 та відповідно не пройшов ВЛК до 05.06.2025 відносно нього було складено вищезазначений протокол. 05.02.2026 року начальник ІНФОРМАЦІЯ_9 , ОСОБА_5 , розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 за результатами з`ясування обставин справи встановив, що ОСОБА_1 не пройшов ВЛК (п.2 розділу ІІ ЗУ "Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав в/сл та поліцейських на соціальний захист" чим допустив порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд доходить висновку про задоволення адміністративного позову з огляду на наступне.

В силу ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Стаття 251 КУпАП передбачає, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, висновки про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення мають бути зроблені на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів.

Вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь (ст. 62 Конституції України).

Відповідно до ч. 2, ч. 5 ст. 77 КАС України передбачає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію під час особливого періоду тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, що також передбачено ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Відповідно до ст. ст. 1, 3 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» в редакції від 19 травня 2024 року військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України. Виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування в межах їх повноважень. Правовою основою військового обов`язку і військової служби є Конституція України, цей Закон, Закони України «Про оборону України», «Про Збройні Сили України», «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію».

Громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані зокрема виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.

Згідно ч. 1 ст.22 Закону України «Про мобілізацію та мобілізаційну підготовку» (далі - Закон № 3543-XII) громадяни зобов`язані, зокрема: з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України

- за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду; проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово- лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.

Судом встановлено, що постанова № R336737 від 05.02.2026 року начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, відносно ОСОБА_1 не відповідає дійсності та матеріалам доданих до позовної заяви, так як останній пройшов ВЛК саме за направленням ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Суд зазначає, що положення ч. 3 ст. 210-1 КУпАП передбачають відповідальність виключно за умови встановлення факту не своєчасного або не проходження ВЛК. Обов`язок доказування всіх елементів складу адміністративного правопорушення покладено на орган, який веде провадження. Належних доказів вчинення адміністративного правопорушення позивачем стороною відповідача до суду не надано.

Відповідно до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Враховуючи порушення порядку повідомлення, постанова підлягає скасуванню як така, що винесена без належного інформування особи та з порушенням її права на захист.

На підставі всебічного дослідження матеріалів справи суд встановив, що позов підлягає задоволенню, а постанова № R336737 від 05.02.2026 року скасуванню як такій, що винесена з істотними порушеннями норм процесуального законодавства.

Відповідно до ч. 6 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі викладеного, сплачений позивачем судовий збір в розмірі 665,60 грн необхідно стягнути в його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Позивачем переплачено судовий збір в сумі 665,60 грн за квитанцією до платіжної інструкції від 11.02.2026 року сумою 1331,20 грн.

Керуючись ст. 241-246, 255, 286, 293 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов задовольнити.

Скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_2 № R336737 від 05.02.2026 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір в розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн 60 коп.

Головному управлінню Державної казначейської служби України в м. Одеській області (, адреса: 65001, м. Одеса, вул. Садова, 1-А, а/с 92), повернути ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір в сумі 665,60 грн, який було сплачено 11 лютого 2026 року (квитанція № 4739-1964-5406-4661) сумою 1331,20 грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10-ти днів з дня його проголошення.

Суддя: І.О.Поліщук