Справа № 480/649/24
Суддя: Л.М. Опімах
Дата ухвалення: 2026-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2026 року Справа № 480/649/24

Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Опімах Л.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/649/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, в якій з урахуванням уточнених позовних вимог просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 17.01.2024 № 67 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу період роботи з 29.07.1987 по 20.12.1991;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу період навчання з 01.09.1981 по 26.02.1986 за мінусом періоду проходження військової служби з 16.04.1984 по 04.06.1984;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області призначити пенсію за віком ОСОБА_1 відповідно до ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 11.01.2024 (дата звернення).

В обґрунтування своїх вимог позивач вказав, що йому було протиправно відмовлено у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю страхового стажу, визначеного ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Відсутність необхідного страхового стажу виникла у зв`язку з не зарахуванням періоду навчання з 01.09.1981 по 26.02.1986 за мінусом періоду проходження військової служби з 16.04.1984 по 04.06.1984 та періоду роботи з 29.07.1987 по 20.12.1991 робочим 2 розряду в Беркакитский БПТОК. Відповідачем не враховано, що не всі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці. Крім того, чинним законодавством не передбачена відмова у зарахуванні до страхового стажу періоду навчання у зв`язку з проходженням військової служби. На переконання позивача, необґрунтоване неврахування зазначених періодів його роботи та навчання до страхового стажу суперечить нормам пенсійного законодавства та порушує його право на належний соціальний захист.

Ухвалою суду від 02.02.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідач - Головне управління ПФУ в Сумській області, позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні. В письмовому відзиві обґрунтував свою позицію тим, що позивачу не зараховано період навчання згідно диплому НОМЕР_1 від 26.02.1986, оскільки даний період перетинається з періодом проходження військової служби. Також, до страхового стажу не зараховано період роботи з 29.07.1987 по 20.12.1991, оскільки запис внесено із порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок затвердженої спільним наказом Мінюсту України, Мінпраці України, соціального захисту України №58 від 29.07.1993р., зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17.08.1993р. за №110 (до цього - Порядок, затверджений постановою Держкомітету СРСР з праці та соціальних питань №162 від 20.06.1974р.), а саме запис про звільнення завірено відтиском печатки, що непридатний для сприйняття змісту.

Відповідач - Головне управління ПФУ у Вінницькій області, позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні. В письмовому відзиві вказав на правомірність рішення Головного управління ПФУ у Вінницькій області про відмову у призначенні пенсії позивачу, оскільки на підставі наданих документів встановлено, що страховий стаж позивача склав 24 роки 11 місяців 8 днів, що є недостатнім для призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону №1058. До страхового стажу позивача не зараховано період навчання з 01.09.1981 по 26.02.1986, оскільки період навчання перетинається з періодом проходження військової служби, та період роботи з 29.07.1987 по 20.12.1991, оскільки запис у трудовій книжці про звільнення завірено відтиском печатки, що непридатний для сприйняття змісту.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 11.01.2024 року звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (а.с. 4).

Рішенням Головного управління ПФУ в Вінницькій області від 17.01.2024 № 67 ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. Як вбачається з рішення, до страхового стажу позивача не зараховано період роботи з 29.07.1987 по 20.12.1991 згідно трудової книжки НОМЕР_2 від 10.04.1986 р., оскільки запис внесено із порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок затвердженої спільним наказом Мінюсту України, Мінпраці України, соціального захисту України №58 від 29.07.1993р., зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17.08.1993р. за №110 (до цього - Порядок, затверджений постановою Держкомітету СРСР з праці та соціальних питань №162 від 20.06.1974р.), а саме запис про звільнення завірено відтиском печатки, що непридатний для сприйняття змісту. Окрім того, до страхового стажу не зараховано період навчання згідно диплому НОМЕР_1 від 26.02.1986р, оскільки даний період перетинається із періодом військової служби. Рекомендовано надати довідку про період навчання із зазначенням інформації про форму навчання (а.с. 6).

Не погоджуючись з цим рішенням, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Умови і порядок пенсійного забезпечення громадян України визначені Законом України від 05.11.1991 року № 1788-ХІІ "Про пенсійне забезпечення" (надалі - Закон № 1788) та Законом України від 09.07.2003 року № 1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (надалі - Закон № 1058).

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно пункту 1 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно з пунктом 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що саме трудова книжка працівника є основним документом, що підтверджує його стаж роботи.

Судом встановлено, що у трудовій книжці позивача НОМЕР_2 від 10.04.1986 містяться записи:

- № 5 від 29.07.1987 мовою оригіналу ""ПГО "Якутскгеология" Южно-Якутская геологоразведочная экспедиция" Принят в Беркакитский БТОК рабочим 2 разряда. Приказ 125 от 29.07.1987"";

- № 6 від 01.08.1989 мовою оригіналу "Беркакитскую БТОК выделить из ЮЯГРЭ и подчинить ПГО "Якутскгеология" Приказ № 285 от 07.08.1989ПГО "Якутскгеология"";

- запис № 7 від 20.12.1991 мовою оригіналу "Уволен по собственному желанию в связи с выездом в другую местность (ст. 31 КЗоТ РСФСР) Приказ № 82к от 16.12.1991" (а.с. 33-39).

Як зазначалось вище, підставою не зарахування до загального страхового стажу вказаного періоду роботи позивача було те, що запис про звільнення завірено відтиском печатки, що непридатний для сприйняття змісту.

З цього приводу суд зазначає, що на працівника не слід покладати ризик негативних наслідків (позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань про зарахування стажу) за недоліки оформлення записів трудової книжки, якщо недоліки допущені із вини адміністрації підприємства.

Верховний Суд у постанові від 21.02.2018 в справі №687/975/17 вказав, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки чи іншої документації з вини адміністрації підприємства, відтак вказані обставини не можуть бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань з призначення пенсії за віком.

Європейський суд з прав людини у справі "Рисовський проти України" (заява №29979/04, рішення від 20.10.2011 року) підкреслив особливу важливість принципу "належного урядування". Цей принцип передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси.

Принцип "належного урядування", як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість. Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам. З іншого боку, потреба виправити минулу "помилку" не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу. Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

За таких обставин, суд вважає, що відповідач, ГУ ПФУ у Вінницькій області, протиправно не зарахував до страхового стажу позивача період роботи з 29.07.1987 по 20.12.1991.

Щодо зарахування періоду навчання суд зазначає наступне.

Як встановлено з копії диплому НОМЕР_3 від 26.02.1986 ОСОБА_1 в 1981 році вступив до Куртамишського радгосп-технікуму і в 1986 році закінчив повний курс вказаного технікуму за спеціальністю агрономія (а.с. 9-10).

Також у трудовій книжці позивача НОМЕР_2 від 10.04.1986 міститься запис № 1, відповідно до якого позивач з 01.09.1981 по 26.02.1986 навчався в Куртамишському радгосп-технікумі, Диплом НОМЕР_3 .

Водночас, згідно військового квитка НОМЕР_4 (а.с. 11-14) та запису № 2 у трудовій книжці НОМЕР_2 у період з 16.04.1982 по 04.06.1984 ОСОБА_1 проходив строкову військову службу у лавах Радянської Армії. Зазначений період був зарахований до страхового стажу позивача, що підтверджується розрахунком страхового стажу ОСОБА_1 (форма РС-право) (а.с. 7).

Таким чином, суд погоджується з відповідачами, що період навчання позивача перетинається з військовою службою, однак переривання навчання та проходження строкової служби не є підставою для не врахування позивачу періоду навчання до страхового стажу.

Відповідно до пункту "д" статті 56 Закону України від 05.11.1991 № 1788-ХІІ Про пенсійне забезпечення до стажу роботи зараховується також навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Пунктом 8 Порядку підтвердження наявного трудового стажу установлено, що період навчання за денною формою здобуття освіти у закладах вищої освіти (крім періоду навчання за денною формою здобуття освіти на підготовчих відділеннях у закладах вищої освіти), професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.

Позивачем були надані наведені вище документи, зокрема диплом та трудова книжка, а тому відповідач безпідставно не врахував позивачу до страхового стажу період навчання з 01.09.1981 по 26.02.1986 за виключенням періоду проходження строкової військової служби з 16.04.1982 по 04.06.1984.

При цьому, суд критично оцінює посилання відповідача у спірному рішенні на необхідність надання довідки про форму навчання, оскільки навчальний заклад, в якому навчався позивач, знаходиться на території російської федерації, і є очевидним, що на сьогоднішній день позивач позбавлений можливості отримати таку довідку через збройну агресію рф проти України. Однак, вказані обставини не можуть бути підставою для обмеження позивача у його конституційному праві на соціальний захист, а отже спірний період навчання підлягає зарахуванню до страхового стажу ОСОБА_1 за виключенням періоду проходження строкової військової служби з 16.04.1982 по 04.06.1984.

У свою чергу, відповідач доводів позовної заяви не спростував, всупереч ч. 2 ст. 77 КАС України правомірності свого рішення про відмову у призначенні пенсії за віком не довів.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Враховуючи, що оскаржуване рішення ґрунтується на недостатності страхового стажу позивача через незарахування вищевказаних спірних періодів роботи і навчання, що визнано судом протиправним, таке рішення не може відповідати приписам ч. 2 ст. 2 КАС України, а тому підлягає скасуванню.

Згідно з частинами 1-2 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 3 ст. 245 КАС України у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

При цьому суд враховує, що пунктом 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, визначено, що після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

У справі, яка розглядається, суд встановив, що для прийняття рішення за результатами поданої позивачем заяви за принципом екстериторіальності структурним підрозділом визначено ГУ ПФУ у Вінницькій області, рішенням якого відмовлено позивачу у призначенні пенсії за віком, відтак дії зобов`язального характеру має вчинити територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності, що вирішував питання про призначення пенсії за віком, яким у цьому випадку є ГУ ПФУ у Вінницькій області.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 08 лютого 2024 року в справі № 500/1216/23.

Виходячи з встановлених фактичних обставин справи та відповідно до заявлених позовних вимог суд вважає за необхідне з метою повного захисту порушених прав позивача зобов`язати ГУ ПФУ у Вінницькій області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу період роботи з 29.07.1987 по 20.12.1991 та період навчання з 01.09.1981 по 26.02.1986 за виключенням періоду проходження військової служби з 16.04.1984 по 04.06.1984.

Щодо позовних вимог про зобов`язання призначити пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 11.01.2024, суд вважає, що вказані вимоги є передчасними, оскільки орган Пенсійного фонду після зарахування спірних періодів до страхового стажу зобов`язаний визначити страховий стаж позивача з урахуванням спірних періодів.

Отже, суд, з урахуванням норми ч. 2 ст. 9 КАС України, вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком від 11.01.2024 та прийняти рішення з урахуванням висновків суду.

Враховуючи те, що позовні вимоги задоволені частково, проте даний спір виник внаслідок протиправного рішення відповідача, то суд на підставі ч.8 ст.139 КАС України стягує на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 17.01.2024 № 67 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Зодчих, буд. 22, м. Вінниця, 21005, ідентифікаційний код 13322403) зарахувати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 ) до страхового стажу період роботи з 29.07.1987 по 20.12.1991 та період навчання з 01.09.1981 по 26.02.1986 за виключенням періоду проходження військової служби з 16.04.1984 по 04.06.1984.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Зодчих, буд. 22, м. Вінниця, 21005, ідентифікаційний код 13322403) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 ) про призначення пенсії за віком від 11.01.2024 та прийняти рішення з урахуванням висновків суду.

У задоволенні інших вимог - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Зодчих, буд. 22, м. Вінниця, 21005, ідентифікаційний код 13322403) судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.М. Опімах