Справа № 160/20691/24
Суддя: Соколов В.М.
Дата ухвалення: 2026-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

04 березня 2026 року

м. Київ

справа №160/20691/24

адміністративне провадження №К/990/1928/26

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача - Соколова В. М., суддів: Єресько Л. О., Загороднюка А. Г., розглянувши у порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про відвід суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду Соколова В. М., Єресько Л. О., Загороднюка А. Г., від розгляду справи № 160/20691/24 за позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенка Юрія Олександровича, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гончаренко Тетяни Миколаївни про визнання протиправною та скасування постанови, стягнення моральної та матеріальної шкоди,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом, у якому просив:

- визнати незаконною та скасувати постанову про арешт коштів ВП№68297428 від 24 липня 2024 року;

- притягти до відповідальності за незаконні дії приватного виконавця Лисенко Ю. О.;

- притягти до відповідальності приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гончаренко Т. М.;

- направити ухвалу до Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату з приводу позбавлення ліцензії приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гончаренко Т. М. за грубі порушення;

- за неправомірні дії, нанесення моральних та матеріальних збитків стягнути на його користь з приватного виконавця Лисенко Ю. О. кошти в розмірі 364270,42 грн;

- за неправомірні дії, нанесення моральних та матеріальних збитків стягнути на його користь з приватного нотаріуса Гончаренко Т. М. кошти в розмірі 364270,42 грн;

- за неправомірні дії, нанесення моральних та матеріальних збитків, незаконне блокування пенсійного рахунку та списання з нього коштів стягнути на його користь з АО "Державний ощадний банк України" кошти в розмірі 364270,42 грн.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2024 року провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 закрито.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 18 березня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2024 року у справі № 160/20691/24 повернуто скаржнику.

13 січня 2026 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 , у якій скаржник просить:

« 1. Сплату судового збору прошу покласти на відповідачів по справі.

2. Задовольнити мій позов в повному обсязі.

3. Скасувати рішення судді Луніної О.С. Дніпропетровського окружного адміністративного суду по справі № 160/20691/24.

4. Скасувати рішення судді Добродняк І.Ю. Третього адміністративного апеляційного суду м. Дніпро по справі № 160/20691/24.

5. Визнати не законною та скасувати постанову про арешт коштів ВП №68297428 від 24.07.2024.

6. Притягти до відповідальності за не законні дії приватного виконавця Лисенко Юрія Олександровича

7. Притягти до відповідальності приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гончаренко Тетяну Миколаївну.

8. Направити ухвалу до Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату з приводу позбавлення ліцензії приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гончаренко Тетяну Миколаївну за грубі порушення.

9. За неправомірні дії, нанесення мені моральних та матеріальних збитків стягнути на мою користь з приватного виконавця ОСОБА_2 кошти в розмірі 364 270 грн.42 коп.

10. За неправомірні дії, нанесення мені моральних та матеріальних збитків стягнути на мою користь з приватного нотаріуса ОСОБА_3 кошти в розмірі 364 270 грн.42 коп.

11. За неправомірні дії, нанесення мені моральних та матеріальних збитків, незаконне блокування пенсійного рахунку та списання з нього коштів стягнути на мою користь з АО «Державний ощадний банк України» кошти в розмірі 364 270 грн.42 коп.

12. Витребувати у приватного виконавця Лисенка Ю.А. оригінал документу про направлення мені, ОСОБА_1 , рекомендованим поштовим відправленням постанову про стягнення основної винагороди та постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження за моїм підписом про отримання та направити їх мені разом з рішенням суду.

13. Копію рішення направити мені укрпоштою на адресу: АДРЕСА_1 .

14. Прошу Вас встановити судовий контроль за даним рішенням.».

Проаналізувавши зміст касаційної скарги, Суд установив, що предметом касаційного оскарження є ухвала Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2024 року про закриття провадження у справі № 160/20691/24 та ухвала Третього апеляційного адміністративного суду від 18 березня 2025 року про повернення апеляційної скарги.

Ухвалою Верховного Суду від 02 лютого 2026 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2024 року у справі № 160/20691/24; визнано неповажними причини пропуску ОСОБА_1 строку на касаційне оскарження ухвали Третього апеляційного адміністративного суду від 18 березня 2025 року у справі №160/20691/24; касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 18 березня 2025 року у справі № 160/20691/24 залишено без руху та надано скаржнику строк у десять днів з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги, зазначених у мотивувальній частині ухвали, а саме, шляхом: - подання до суду заяви із зазначенням інших підстав для поновлення строку на касаційне оскарження з відповідними обґрунтуваннями і доказами; - уточненої касаційної скарги із зазначенням вимог до суду касаційної інстанції; - документу про сплату судового збору в установленому законом розмірі.

Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (ідентифікатор внутрішнього поштового відправлення R742), копію ухвали від 02 лютого 2026 року вручено ОСОБА_1 24 лютого 2026 року.

03 березня 2026 року до суду касаційної інстанції надійшла заява ОСОБА_1 від 25 лютого 2026 року про поновлення та продовження процесуальних строків.

Також 03 березня 2026 року надійшла заява скаржника від 25 лютого 2026 року про перегляд судової справи №160/20691/24, у якій останній просить:

« 1. Долучити дану заяву до матеріалів справи.

2. Скасувати незаконне рішення по справі 160/20691/24 та призначити нову колегію суддів та новий розгляд справи так як судді, які не знають Законів України, рішень Верховного Суду та не спроможні їх застосовувати під час розгляду справ, не повинні перебувати на даних посадах ти паче приймати відповідні рішення.».

У вказаній заяві скаржник, серед іншого, зазначає: «Колегією суддів по даній справі було грубо проігноровано вимоги статей 160 та 167 КАС України. Відповідно до чинного законодавства повідомлення, ухвала, рішення вважається врученим з дня проставлення на поштовому повідомленні відмітки про вручення. Відповідно до вимог частини 3, 5, 6 статті 272 КАС України, колегією суддів було проігноровано вимоги даної статті. В разі якщо ви будете посилатися на електронний кабінет, то я не маю його. Тож виходячи з вищенаведених фактів, якщо я не отримав копію ухвали про залишення моєї касаційної скарги без руху та надання строку для усунення недоліків касаційної скарги, а саме сплатити судовий збір від якого звільнені учасники бойових дій відповідно до Закону України та рішення Верховного Суду України, вважаю незаконним. Вами додатково повідомлено в листі що Верховний Суд ухвалою від 22.10.2025 року повернув мою касаційну скаргу з роз`ясненнями. Тож повідомляю Вас, що жодного документа я не отримав, і це є завідомо неправдива інформація яка передбачає кримінальну відповідальність. Тож ухвала яка винесене з порушенням чинного законодавства є не законною та підлягає скасуванню, а судді винні в недотриманні чинного законодавства мають бути притягнені до відповідальності.».

На підставі аналізу змісту цієї заяви (про перегляд судової справи №160/20691/24) Суд установив, що її мотивувальна та прохальні частини свідчать про заявлення скаржником відводу суддям Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду - Соколову В. М., Єресько Л. О., Загороднюку А. Г., які за результатами автоматизованого розподілу справи визначені для розгляду касаційної скарги ОСОБА_1 (провадження № К/990/1928/26).

Вирішуючи, чиє заява про відвід суддів обґрунтованою, колегія суддів керується таким.

Головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи.

Так, підстави для відводу судді встановлені статтями 36- 37 КАС України.

Положення частин першої, другої статті 36 КАС України передбачають випадки, коли суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу), а саме: 1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі; 2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи; 3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді; 5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу, яка встановлює недопустимість повторної участі суддів в розгляді адміністративної справи.

Відповідно до частини четвертої статті 36 КАС України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Застосовуючи норму пункту 4 частини першої статті 36 КАС України, слід мати на увазі, що встановлена нею підстава відводу судді означає не просто сумнів у неупередженості або об`єктивності судді, а обґрунтований сумнів. Не можуть бути підставою для відводу судді тільки припущення про існування обставин, за яких участь судді в розгляді справи виключається.

Стандарт безсторонності ґрунтується насамперед на тому, що судді мають розглядати справи на основі фактів та згідно із законом, без жодних обмежень, неналежного впливу, спонукання, тиску, погроз чи втручань, прямих чи непрямих, з будь-чийого боку або з будь-якої причини. Також неупередженість стосується способу мислення або ставлення суду до питань і сторін у конкретній справі. Тож слово «неупереджений» передбачає виключення (усунення) розумних та обґрунтованих сумнівів щодо упередженості судді - як реальної, так і суб`єктивної.

Норми національного права не розкривають змісту нормативної конструкції «неупередженість (безсторонність) судді».

Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ обґрунтованість підстав для надання висновку щодо безсторонності суду для мети пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод має встановлюватися згідно з:

«об`єктивним критерієм», який передбачає, що встановлення наявності упередженості суду (суддів) має бути визначено окремо від поведінки судді, тобто має бути з`ясовано, чи є очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Своєю чергою вирішальне значення має саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду, а позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною;

«суб`єктивним критерієм», який вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи, і тільки після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність.

Отже, для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості заявнику потрібно довести наявність відповідних зазначених вище суб`єктивних та/або об`єктивних елементів стандарту неупередженості.

Відвід має бути вмотивований, тобто в ньому неодмінно мають бути наведені аргументи, а до самої заяви долучені відповідні докази, які підтверджують наявність підстав для відводу.

У поданій заяві ОСОБА_1 не наводить обставин, із якими закон пов`язує можливість відведення суддів від розгляду справи, а також таких, що могли б свідчити прямо чи опосередковано про упередженість або необ`єктивність суддів під час розгляду справи №160/20691/24.

Наведені заявником доводи не є підставою для відводу суддів, оскільки фактично зводяться до незгоди з ухвалою Верховного Суду від 02 лютого 2026 року про залишення касаційної скарги без руху, і така незгода ґрунтується на власній інтерпретації позивачем правильності застосування норм процесуального права, що не може бути визнано обґрунтованою підставою для відводу.

Інших підстав для відводу суддів заявником не наведено та Судом не встановлено.

Тож оскільки доводи заяви ґрунтуються виключно на незгоді з судовим рішенням Верховного Суду, прийнятим колегією суддів Касаційного адміністративного суду у складі: судді-доповідача Соколовим В. М., суддів - Єресько Л. О., Загороднюка А. Г., заява про відвід вказаних суддів є необґрунтованою.

Згідно з частиною четвертою статті 40 КАС України якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 31 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід. Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Враховуючи необґрунтованість заяви ОСОБА_1 про відвід суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду Соколова В. М., Єресько Л. О., Загороднюка А. Г. від розгляду справи 160/20691/24, питання про відвід суддів відповідно до частини четвертої статті 40 КАС України підлягає передачі на розгляд іншому судді, визначеному у порядку, встановленому частиною першою статті 31 КАС України.

Керуючись статтями 31, 36, 37, 40, 243, 248 КАС України,

УХВАЛИВ:

Заяву про відвід суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду Соколова В. М., Єресько Л. О., Загороднюка А. Г. визнати необґрунтованою.

Передати заяву ОСОБА_1 про відвід суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду Соколова В. М., Єресько Л. О., Загороднюка А. Г. від розгляду справи № 160/20691/24 до Секретаріату Касаційного адміністративного суду для визначення судді, який не входить до складу суду, що розглядає указану справу, у порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України, для розгляду заяви.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач В. М. Соколов

Судді Л. О. Єресько

А. Г. Загороднюк