Справа № 240/16755/25
Суддя: Шуляк Любов Анатоліївна
Дата ухвалення: 2026-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2026 року м. Житомир справа № 240/16755/25

категорія 106020200

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Шуляк Л.А., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 із позовом, в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168 від 28.02.2022, у розрахунку 100 000 гривень на місяць, пропорційно періодам перебування на стаціонарному лікуванні та у відпустці для лікування за період з 27 вересня 2024 року по 25 листопада 2014 року у повному обсязі.

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену Постановою № 168 від 28.02.2022, у розрахунку 100 000 гривень на місяць, пропорційно періоду перебування на стаціонарному лікуванні та у відпустці для лікування за період з 27 вересня 2024 року по 25 листопада 2024 року у повному обсязі, з урахуванням раніше виплачених сум та з урахуванням висновків суду.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 21.05.2024 позивач під час виконання обов`язків військової служби отримав поранення, яке пов`язано з захистом Батьківщини, що підтверджується довідкою від 05.07.2024 №222/84/473. У зв`язку із отриманою травмою, ОСОБА_1 перебував на лікуванні в різних медичних закладах. У період перебування позивача на лікуванні за період з 27.09.2024 по 25.11.2024 йому не було нараховано додаткова винагорода у розмірі 100 000 грн. Позивач не погоджується із такою бездіяльністю, тому просить суд задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи.

26.08.2025 відповідачем подано відзив, в якому представник відповідача зазначає, що позивачу виплачено додаткову винагороду відповідно до постанови №168 від 28.02.2022 за період з 21.05.2024 по 05.07.2024, з 08.07.2024 по 30.08.2024, з 04.09.2024 по 20.09.2024 року. Зазначає, що з 20.09.2024 (після закінчення чотирьох місяців від дати поранення та перебування на лікуванні) відсутні підстави для виплати такої винагороди. Просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022, затвердженого Законом України №2102-IX, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану", введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року. Враховуючи викладене, суд розглядає справу за наявності безпечних умов для життя та здоров`я учасників процесу, суддів та працівників суду.

Дану справу розглянуто у порядку ст.263 КАС України із складанням судового рішення відповідно до ч.4 ст.243 та ч.5 ст.250 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходить військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 .

Відповідно до наданих доказів з 27.09.2024 по 17.10.2024 ОСОБА_1 проходив стаціонарне лікування в ДУ «Інститут травматології і ортопедії НАМН України» з діагнозом: «Стан після хірургічного лікування (30.09.2024), проведене з приводу невротизованого рубця тильної поверхні першого плесно-фалангового суглоба та гранульоми стороннього тіла підошовної поверхні правої стопи, що виникла як наслідок МВТ (21.05.2024)», що підтверджується довідкою-випискою з історії хвороби стаціонарного хворого ДУ «ІТО НАМН України» від 17.10.2024 та довідкою №1706 про тимчасову непрацездатність поліцейського, військовослужбовця Національної гвардії України ДУ «ІТО НАМН України» від 17.10.2024.

Як зазначено позивачем в позовній заяві та не спростовано відповідачем, внаслідок отриманого поранення позивач проходив лікування, зокрема безперервно у період з 27.09.2024 по 25.11.2024.

В подальшому, позивач звернувся до відповідача та просив надати інформацію про виплачену позивачу за час проходження служби додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. №168, та у разі, якщо така винагорода обчислена невірно, перерахувати та доплатити позивачу належні суми, однак отримав відмову.

Не погоджуючись з такою бездіяльністю відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Частиною 2 статті19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини між Державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 №2232-XII.

Згідно з частиною першою статті 2 цього Закону військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їхніх сімей визначені Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 за № 2011-ХІІ (далі - Закон № 2011-XII).

Згідно з п.1 ст.9 Закону України №2011-ХІІ держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Пунктами 2 - 4 цієї правової норми встановлено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Відповідно до положень абзацу 1 пункту 11 статті 10-1 Закону №2011-ХІІ військовослужбовцю на підставі висновку ВЛК надається відпустка для лікування у зв`язку з хворобою або відпустка для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) із збереженням грошового та матеріального забезпечення. Тривалість такої відпустки визначається характером захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва). Відпустка надається без урахування часу, необхідного для проїзду в межах України до місця проведення відпустки та назад, але не більше двох діб в один кінець. Загальний час безперервного перебування військовослужбовця в закладах охорони здоров`я та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою або у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) не може перевищувати чотирьох місяців підряд (крім випадків, коли законодавством передбачено більш тривалі строки перебування на лікуванні).

Після закінчення встановленого абзацом першим цього пункту строку безперервного перебування на лікуванні у закладах охорони здоров`я та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою або у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) військовослужбовець підлягає огляду військово-лікарською комісією для вирішення питання про придатність його до військової служби (абзацу 2 пункту 11 статті 10-1 Закону №2011-ХІІ).

Наказом Міністра оборони України №260 від 07 червня 2018 року затверджений Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (далі - Порядок №260) (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно з першим-третім абзацами пункту 9 розділу І Порядку №260 виплата грошового забезпечення за останніми займаними посадами зберігається за час відряджень, а також надання оплачуваних відповідно до чинного законодавства України відпусток.

Грошове забезпечення за останніми займаними посадами виплачується за період звільнення від виконання службових обов`язків у зв`язку з хворобою та перебуванням на лікуванні в лікарняних закладах та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою (відпустці за станом здоров`я) (далі - відпустка для лікування у зв`язку з хворобою), але не більше чотирьох місяців із дня вибуття з військової частини (крім випадків, передбачених чинним законодавством України, більш тривалих строків перебування на лікуванні).

Грошове забезпечення після чотирьох місяців безперервного перебування на лікуванні в лікарняних закладах виплачується на підставі висновку лікарняного закладу (військово-лікарської комісії), рішення командира військової частини про продовження перебування в лікарняних закладах та відповідно до вимог чинного законодавства.

Відповідно до пункту 17 розділу І Порядку №260 на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.

Відповідно до пункту 11 розділу XXXIV Порядку №260 у період дії воєнного стану до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень також включаються військовослужбовці, які, зокрема, у зв`язку з пораненням (контузією, травмою або каліцтвом), отриманим після введення воєнного стану та пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку з отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії, - за весь час (періоди) перебування на такому лікуванні або у відпустці.

Згідно з пунктом 12 розділу XXXIV Порядку №260 підставою для видання наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, є довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), форму якої визначено додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року № 402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2008 року за № 1109/15800, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022р. № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" (в редакції, чинній на час звільнення позивача з військової служби), встановлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, які виконують бойові (спеціальні) завдання у складі органу військового управління, штабу угруповання військ (сил) або штабу тактичної групи до пункту управління оперативно-стратегічного угруповання військ включно (у тому числі поза районами ведення бойових (воєнних) дій), який здійснює оперативне (бойове) управління військовими частинами та підрозділами, що ведуть воєнні (бойові) дії на лінії бойового зіткнення на відстані виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, зокрема зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки), розмір додаткової винагороди може бути збільшений відповідно до умов та розмірів, визначених Міністерством оборони, але не більше ніж до 50000 гривень.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

З системного аналізу наведених норм права вбачається, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям, які отримали поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язані із захистом Батьківщини, встановлено додаткову винагороду в розмірі 100000 грн за весь час безперервного перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), за час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого та перебування у відпустці у зв`язку з хворобою або для лікування тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської комісії.

При цьому, встановлено лише дві умови, необхідні для виплати збільшеної до 100 000 гривень винагороди, а саме: пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини, а також факт перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних) внаслідок такого поранення або перебування у відпустці у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Як зазначалось раніше, 24.04.2024 позивач отримав травму, пов`язану із захистом Батьківщини, що підтверджується довідкою, яка видана на підставі наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 05.07.2024 №223т/7Д/Д.

У період з 27.09.2024 по 17.10.2024 року позивач перебував на лікуванні у медичному закладі ДУ «ІТО НАМН України».

17.10.2024 року ДУ «ІТО НАМН України» видано довідку №1706 про тимчасову непрацездатність поліцейського, військовослужбовця Національної гвардії України ДУ «ІТО НАМН України» від 17.10.2024, яким встановлено діагноз: стан після хірургічного лікування (30.09.2024), проведена з приводу невротизованого рубця тильної поверхні першого плесно-фалангового суглоба та гранульоми строннього тіла підошовної поверхні правої сопи, що виникли як наслідок МВТ (21.05.2024). Вогнепальні осколкові поранення м`яких тканин правового плечового суглоба, лопатки, лівої гомілки, правої стопи. Сторонні тіла. Вогнепальний багатоуламковий перелом І та ІІ плеснових кісток. Стан після хірургічного лікування.

Відповідно до Довідки ВЛК № 6550 від 16.10.2024 встановлено, що сержанту ОСОБА_1 проведено медичний огляд у ВЛК ДУ» ІТО НАМН України» 16.10.2024. Діагноз та постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання, поранення, контузії, каліцтва: «Стан після оперативного лікування (дата операції 30.09.2024), висічення невротизованого рубця тильної поверхні правої стопи; 2) висічення гранульоми стороннього тіла підошовної поверхні правої стопи, проведеного з приводу: Стан пілся МВТ (21.05.2024): вогнепальні осколкові сліпі поранення м`яких тканин правого плечового суглоба, лопатки, лівої гомілки, правої стопи. Сторонні тіла. Вогнепальний багато уламковий перелом І та ІІ плеснових кісток. Невротизований рубець тильної поверхні першого плесно-фаланогового суглоба. Стан після хірургічного лікування.

Згідно наказу МОЗ України №370 від 04.07.2007 року відноситься до тяжких травм.

Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини. Довідка про обставини травми надана. Номер та дата видачі довідки: №222/8ц/473(05.07.2024).

Рішенням ВЛК рекомендовано надати відпустку на 30 календарних днів».

У період з 11.11.2024 по 25.11.2024 року позивач перебував в лікарняному закладі КНП «ГВВ» ЖОР, що підтверджується випискою епікризу №8200: неправильно консолідований перелом ІІ, ІІІ плеснових кісток стопи з наявністю сторонніх тіл. Артроз Лісфранка 3-4 ст. Больовий синдром, виражене порушення функції правої н/кінцівки. Комбінована контрактура правого плечового суглоба. Наслідки МВТ (21.05.2024) ВОСП м`яких тканин правого плечового суглобу, лопатки, лівої гомілки, правої стопи, поперекового відділу хребта. Стороннє тіло лівої гомілки. Вогнепальний багатоуламковий перелом І та ІІ плесневих кісток. СПО видаленні сторонніх тіл м/т правого плечового суглобу. СПО (30.09.2024) з приводу невротизованого рубця тильної поверхні першого плесно-фалангового суглоба та гранульоми стороннього тіла підошовної правої стопи.

Отже, судом встановлено наявність двох умов, необхідних для виплати позивачу збільшеної до 100 000 гривень винагороди за період з 27.09.2024 по 25.11.2024.

При цьому, відповідно до довідки від 10.02.2026 №222/1/4/162/405/336 ОСОБА_1 , видана Військовою частиною НОМЕР_1 встановлено, що у вересні 2024 року позивач отримав 114 445,07 грн (з яких винагорода на період дії воєнного стану становить 58 666,67 грн), в жовтні 2024 року 53 570,40 грн з яких винагорода на період дії воєнного стану становить 0 грн), в листопада 2024 року 83 570,40 грн (з яких винагорода на період дії воєнного стану становить 30 000 грн) відповідно.

Відповідач вказує, що відповідно до абзацу 3 пункту 6.13. наказу Міністра оборони України 14.08.2008 №402 "Про затвердження Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України" медичний огляд ВЛК з метою визначення потреби у тривалому лікуванні проводиться не пізніше ніж через чотири місяці від початку лікування, а тому вважає, що після закінчення чотирьох місяців після початку лікування відсутні підстави для нарахування та виплати додаткової винагороди за період перебування стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я та перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення.

Суд критично оцінює дане твердження, оскільки ні Порядком №260, ні Постановою №168 не обмежено строк виплати додаткової винагороди після чотирьох місяців перебування на лікуванні.

Суд враховує, що абзац 2 пункту 9 розділу І Порядку №260 визначає, що грошове забезпечення за останніми займаними посадами виплачується за період звільнення від виконання службових обов`язків у зв`язку з хворобою та перебуванням на лікуванні в лікарняних закладах та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою (відпустці за станом здоров`я), але не більше чотирьох місяців із дня вибуття з військової частини (крім випадків, передбачених чинним законодавством України, більш тривалих строків перебування на лікуванні).

Грошове забезпечення після чотирьох місяців безперервного перебування на лікуванні в лікарняних закладах виплачується на підставі висновку лікарняного закладу (військово-лікарської комісії), рішення командира військової частини про продовження перебування в лікарняних закладах та відповідно до вимог чинного законодавства (абзац 3 пункту 9 розділу І Порядку № 260).

Відповідно до пункту 15 розділу І Порядку №260 грошове забезпечення не виплачується, зокрема, за час перебування на лікуванні в лікарняних закладах понад встановлені чинним законодавством строки. Призупинення та поновлення виплати грошового забезпечення оголошується наказом командира військової частини.

Отже, положення статті 10-1 Закону №2011-ХІІ установлюють, що підставою надання відпустки для лікування у зв`язку з хворобою або відпустки для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) із збереженням грошового та матеріального забезпечення є наявність висновку ВЛК. Водночас зазначена норма не встановлює особливих вимог щодо умов виплати грошового забезпечення після чотирьох місяців безперервного перебування військовослужбовця на лікуванні в медичних закладах. Такі умови визначені Порядком № 260, зокрема абзацом 3 пункту 9 розділу І цього Порядку №260.

Як зазначає Верховний Суд у постанові від 06.11.2025 у справі №520/3624/24, що в абзаці 3 пункту 9 розділу І Порядку №260 подане в дужках словосполучення «військово-лікарської комісії» є вказівкою на альтернативного суб`єкта, уповноваженого на складання відповідного висновку, та не повинно тлумачитися як уточнення, що такий висновок має бути виданий саме ВЛК.

Це зумовлено тим, що хоча поняття «лікарняний заклад» і не має самостійного законодавчого визначення, підпункт 1.1 пункту 1 Переліку закладів охорони здоров`я, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 28.10.2002 №385, визначає заклади охорони здоров`я, віднесені до лікарняних закладів, до яких військово-лікарська комісія не належить.

Отже, відповідно до законодавства, чинного на момент виникнення спірних правовідносин, виплата грошового забезпечення після чотирьох місяців перебування на лікуванні може бути продовжена за наявності висновку лікарняного закладу або військово-лікарської комісії про потребу в лікуванні та рішення командира військової частини про продовження виплат.

Як видно із матеріалів справи, відповідно до довідки ВЛК № 6550 від 16.10.2024 підтверджено, що поранення відноситься до тяжких травм, рекомендовано надати відпустку на 30 календарних днів. Надалі, у період з 11.11.2024 по 25.11.2024 року позивач перебував в лікарняному закладі КНП «ГВВ» ЖОР, що підтверджується випискою епікризу №8200.

Тобто, довідка ВЛК № 6550 від 16.10.2024 була підставою надання відпустки для лікування після поранення із збереженням грошового та матеріального забезпечення, в тому числі й додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168.

При цьому, у разі наявності висновку ВЛК про потребу надання відпустки для лікування нормами Порядку №260 встановлено лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки командира військової частини: видати наказ про продовження виплати грошового забезпечення (постанова Верховного Суду від 16.05.2024 у справі №520/16191/23).

Суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що у разі повторного та кожного наступного перебування військовослужбовця на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), за медичними показниками отриманого раніше поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язаного із захистом Батьківщини, виплата додаткової винагороди здійснюється у розмірі 100000,00 грн. в розрахунку на місяць пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позивач має право на отримання додаткової винагороди у збільшеному розмірі із розрахунку 100 000,00 грн на місяць за період перебування на стаціонарному лікуванні та у відпустці для лікування у період з 27.09.2024 по 25.11.2024 року.

Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи викладене, суд вважає, що бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування позивачу додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", у розмірі, збільшеної до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні та у відпустці для лікування у період з 27.09.2024 по 25.11.2024 є протиправною.

За таких обставин, похідні вимоги позивача щодо зобов`язання Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду у зв`язку з перебуванням на стаціонарному лікуванні за вищезазначений період підлягають задоволенню.

Частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до вимог частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності.

З огляду на встановлені обставини справи, наведені положення чинного законодавства, суд зазначає, що позовні вимоги у цій справі є такими, що підлягають задоволенню.

Зважаючи на відсутність документально-підтверджених судових витрат у даній адміністративній справі питання про їх розподіл судом не вирішується.

Керуючись статтями 6-9, 77, 90, 139, 242-246, 255, 257, 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

вирішив:

Адміністраивний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 . РНОКПП/ЄДРПОУ: НОМЕР_2 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 . РНОКПП/ЄДРПОУ: НОМЕР_3 ) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", у розмірі, збільшеної до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні та у відпустці для лікування у період з 27.09.2024 по 25.11.2024.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", у розмірі, збільшеної до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні та у відпустці для лікування у період з 27.09.2024 по 25.11.2024 з урахуванням виплачених сум.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.А.Шуляк

Повний текст складено: 04 березня 2026 р.

04.03.26