Справа № 320/56795/25
Суддя: Лапій С.М.
Дата ухвалення: 2026-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2026 року м. Київ справа №320/56795/25

Суддя Київського окружного адміністративного суду Лапій С.М., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження в м. Києві адміністративну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області до Сектору культури, молоді та спорту Білоцерківської районної державної адміністрації, Білоцерківської районної державної адміністрації про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулось Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області з позовом до Сектору культури, молоді та спорту Білоцерківської районної державної адміністрації, Білоцерківської районної державної адміністрації про стягнення заборгованості у розмірі 410 507,45 грн.

Відповідачами відзиву на позовну заяву до суду не подано.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 25.11.2025 позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 01.12.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Судом встановлено, що Сектор культури, молоді та спорту Білоцерківської районної державної адміністрації перебуває з 01.01.2023 року на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Київській області як платник страхових внесків на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Згідно відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 10.03.2021 року внесено запис про те, що Сектор культури, молоді та спорту Білоцерківської районної державної адміністрації перебуває в стані припинення на підставі рішення засновника. Головою комісії з припинення призначено Бичека Романа Валерійовича.

При цьому, на обліку в Головному управлінні перебуває потерпіла ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), яка отримала виробничу травму, працюючи найманим працівником в Секторі культури, молоді та спорту Білоцерківської районної державної адміністрації.

Так, 16.07.1982 із найманою працівницею страхувальника ОСОБА_1 стався нещасний випадок, що підтверджується актом про нещасний випадок за формою Н-1 АКТ №1 від 26.05.1997.

За висновком МСЕК від 21.04.2004 серія КИО-1 №082322 потерпілій встановлено стійку втрату професійної працездатності 80% та ІІ групу інвалідності безстроково.

Внаслідок наведеного, потерпілій була призначена та виплачується за рахунок коштів Фонду соціального страхування України щомісячна страхова виплата.

На дату ліквідації страхувальника вік потерпілого становив 76 років.

Середня очікувана тривалість життя для жінок, вік яких 76 років, за даними Таблиці смертності та середньої очікуваної тривалості життя по Україні за 2019 рік, становив 9,38 років.

Згідно із постановою «Про призначення потерпілому перерахованої щомісячної страхової виплати відповідно до частини другої статті 37» №1061/110/110/24 від 21.04.2020 ОСОБА_1 призначено щомісячну страхову виплату з 01.03.2020 у розмірі 3647,01 грн безстроково.

Загальна потреба в капіталізації платежу по відшкодуванню шкоди внаслідок трудового каліцтва складає 410 507,45 грн (3647,01 грн х 12 х 9,38).

Листом від 19.03.2021 року Управлінням виконавчої дирекції фонду соціального страхування у Київській області направлена кредиторська вимога голові комісії з припинення Сектору культури, молоді та спорту Білоцерківської районної державної адміністрації в сумі 410507,45 гривень.

Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 18.09.2024 року Сектор культури, молоді та спорту Білоцерківської районної державної адміністрації (Код ), дата реєстрації: 13.12.2002 перебуває в стані припинення.

Згідно інформації, яка міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Білоцерківська районна державна адміністрація () є засновником Сектору культури, молоді та спорту

Білоцерківської районної державної адміністрації.

Оскільки вказана сума капіталізованих платежів Сектором культури, молоді та спорту Білоцерківської районної державної адміністрації не сплачена в добровільному порядку, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінки обставинам, що виникли між сторонами, суд зазначає таке.

Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування, гарантії працюючим громадянам щодо їх соціального захисту у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, у разі нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, охорони їхнього життя та здоров`я визначено Законом України від 23.09.1999 №1105-XIV «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» в редакції Закону від 21.09.2022 №2620-IX.

Пунктом 2 Розділу VII Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 21.09.2022 №2620-IX «Про внесення змін до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №2620-ІХ), який набрав чинності 01.01.2023, припинено Фонд соціального страхування та управління виконавчої дирекції Фонду, реорганізувавши їх шляхом приєднання до Пенсійного фонду України з 1 січня 2023 року.

Пенсійний фонд України та його територіальні органи є правонаступниками Фонду соціального страхування України, його виконавчої дирекції, управлінь виконавчої дирекції Фонду та їх відділень.

Пунктом 6 та 7 розділу VII Закону №2620-IX визначено, що з дня набрання чинності цим Законом платники страхових внесків на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, платники єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та отримувачі виплат (матеріального забезпечення) є такими, що зареєстровані (взяті на облік) Пенсійним фондом України. Їх перереєстрація не здійснюється.

Стягнення та погашення заборгованості із страхових внесків на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, пенсійне страхування, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, у тому числі в судовому порядку, у справах про банкрутство, за виконавчими документами, провадження за якими відкрито до дня набрання чинності цим Законом, здійснюють територіальні органи Пенсійного фонду України.

Згідно зі статтею 3 Закон України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 23.09.1999 №1105-XIV (далі - Закон №1105-XIV) соціальне страхування здійснюється за принципами: 1) законодавчого визначення умов і порядку здійснення соціального страхування; 2) обов`язковості страхування осіб відповідно до видів соціального страхування та можливості добровільності страхування у випадках, передбачених законом; 3) державних гарантій реалізації застрахованими особами своїх прав; 4) обов`язковості фінансування витрат, пов`язаних із наданням страхових виплат та соціальних послуг, в обсягах, передбачених цим Законом; 5) формування та використання коштів соціального страхування на засадах солідарності та субсидування; 6) диференціації розміру виплати допомоги залежно від страхового стажу; 7) економічної заінтересованості суб`єктів страхування в поліпшенні умов і безпеки праці; 8) цільового використання коштів соціального страхування; 9) відповідальності роботодавців та страховика за реалізацію права застрахованої особи на страхові виплати та соціальні послуги згідно з цим Законом.

Відповідно до статті 4 Закону №1105-XIV уповноваженим органом управління в системі загальнообов`язкового державного соціального страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та від нещасного випадку (далі - уповноважений орган управління) є Пенсійний фонд України. Правовий статус, порядок утворення та діяльності уповноваженого органу управління визначаються відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Уповноважений орган управління є держателем та адміністратором електронного реєстру листків непрацездатності як складової частини реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до частини 1 статті 22 Закону №1105-XIV страхова виплата у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності застрахованим особам, які працюють на умовах трудового договору (контракту), гіг-контракту, іншого цивільно-правового договору та на інших підставах, передбачених законом, призначається та здійснюється за основним місцем роботи (діяльності).

У період проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця або зняття з обліку після припинення діяльності особи, яка провадить незалежну професійну діяльність, страхові виплати за страховими випадками застрахованим особам призначаються та здійснюються територіальним органом уповноваженого органу управління за місцем здійснення обліку такої діяльності чи реєстрації місця проживання таких осіб у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно із частиною 1 статті 58 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон 1058-ІV) Пенсійний фонд є органом, який здійснює керівництво та управління солідарною системою, загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та медичним страхуванням, забезпечує збирання, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та готує документи для її виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування виплати пенсій, допомоги на поховання, виплат за видами загальнообов`язкового державного соціального страхування, здійснює контроль за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду, вирішує питання, пов`язані з веденням обліку пенсійних активів застрахованих осіб на накопичувальних пенсійних рахунках, здійснює адміністративне управління Накопичувальним фондом, соціальні та інші виплати, передбачені законодавством України, та інші функції, передбачені цим Законом, Законом України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" та статутом Пенсійного фонду.

Відповідно до частини 1 статті 72 Закону 1058-ІV джерелами формування коштів Пенсійного фонду є, зокрема, капіталізовані платежі, що надійшли у випадках ліквідації страхувальників у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 04.02.2023 №95 "Деякі питання капіталізації платежів у випадках ліквідації страхувальників", яка 07.02.2023 набрала чинності, установлено, що капіталізація платежів у випадках ліквідації (зокрема у зв`язку з банкрутством) страхувальника для задоволення вимог, що виникли із його зобов`язань внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров`ю застрахованих осіб, здійснюється до Пенсійного фонду України у порядку, встановленому постановою Кабінету Міністрів України від 4 грудня 2019 р. №986.

Капіталізація платежів до Фонду соціального страхування України у випадках ліквідації (зокрема у зв`язку з банкрутством) страхувальника (далі - платежі) для задоволення вимог, що виникли із його зобов`язань внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров`ю застрахованим особам на сьогодні проводиться відповідно до Порядку капіталізації платежів до Фонду соціального страхування України у випадках ліквідації страхувальників, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 04.12.2019 №986 (далі - Порядок №986), і здійснюється по кожній особі з виплатою заборгованості за минулі роки і необхідності виплат майбутніх платежів.

За приписами пункту 2 Порядку №986 термін "капіталізація платежів" означає визначення суми грошових зобов`язань страхувальника у випадку його ліквідації (зокрема у зв`язку з банкрутством), що виникли внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров`ю застрахованим особам, які належить сплатити до Фонду соціального страхування України для забезпечення страхових виплат і витрат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності.

Згідно з пунктом 3 Порядку №986 капіталізація платежів проводиться щодо кожної застрахованої особи з урахуванням заборгованості за попередні роки та необхідних подальших платежів для забезпечення страхових виплат і витрат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності. Під час капіталізації платежів враховуються заробітна плата потерпілого, відсоток втрати професійної працездатності, витрати на догляд за потерпілим, на реабілітацію, протезування, придбання транспортних засобів, види соціальної допомоги відповідно до медичного висновку, одноразова допомога в разі стійкої втрати професійної працездатності або смерті потерпілого, а також інші виплати, передбачені законодавством.

Відповідно до пунктів 7, 8 Порядку №986 капіталізація платежів включає заборгованість страхувальника з виплат, пов`язаних із його зобов`язаннями відшкодувати шкоду, заподіяну життю або здоров`ю застрахованої особи, а саме суми одноразової допомоги, щомісячних виплат втраченого заробітку, витрат на догляд за потерпілим і виплат за листками непрацездатності.

У кредиторських вимогах Фонду соціального страхування України до страхувальника, щодо якого розпочато ліквідацію, зазначається сума грошових зобов`язань, обчислена з урахуванням кожного платежу, що підлягає капіталізації.

Суми капіталізованих платежів відповідно до зазначених кредиторських вимог у випадках ліквідації страхувальника перераховуються робочому органу виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України, у якому страхувальник перебуває на обліку.

Отже, встановлений Кабінетом Міністрів України порядок надходження до Управління капіталізованих платежів у випадках ліквідації страхувальників (суб`єктів підприємницької діяльності) означає, що у разі припинення страхувальник, який у процесі своєї діяльності заподіяв шкоду життю чи здоров`ю працівників зобов`язаний внести до Управління належну таким працівникам грошову суму з урахуванням заборгованості за попередні роки та потреби у майбутніх виплатах. Визначення механізму надходження таких платежів дає змогу Управлінню забезпечити створення резерву коштів для покриття витрат на страхові виплати та надання медико-соціальних послуг потерпілим, які отримали виробничі травми чи професійні захворювання на підприємствах, які ліквідовані без правонаступника.

Як встановлено частиною 2 статті 1205 Цивільного кодексу України, у разі ліквідації юридичної особи платежі, належні потерпілому або особам, визначеним статтею 1200 цього Кодексу, мають бути капіталізовані для виплати їх потерпілому або цим особам у порядку, встановленому законом або іншим нормативно-правовим актом. У разі відсутності в юридичної особи, що ліквідується, коштів для капіталізації платежів, які підлягають сплаті, обов`язок щодо їх капіталізації покладається на ліквідаційну комісію на підставі рішення суду за позовом потерпілого.

Аналіз наведених вище норм чинного законодавства дає підстави вважати, що вимоги частини 2 статті 1205 ЦК України та положення Порядку №986 щодо капіталізації платежів поширюються на всі випадки ліквідації юридичних осіб та припинення діяльності фізичних осіб-підприємців.

Аналогічна правова позиція наведена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 27.05.2020 у справі №809/1738/17 та Верховним Судом у постанові від 18.06.2020 у справі №820/2837/17.

Суд зауважує, що у відносинах капіталізації платежів завжди беруть участь три учасники, а саме: Фонд та його робочі органи, (наразі органи Пенсійного фонду); застрахована особа, тобто фізична особа, яка підлягає загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачується чи сплачувався у встановленому законом порядку єдиний внесок; страхувальник, тобто роботодавець, який зобов`язаний сплачувати єдиний внесок.

Водночас, метою капіталізації платежів є задоволення вимог, що виникли із зобов`язань Управління перед застрахованою особою, яка стала потерпілою внаслідок заподіяння їй шкоди життю та здоров`ю від нещасного випадку на виробництві.

Отже, капіталізація платежів полягає у визначенні суми коштів, яку Управління повинно сплатити застрахованій особі за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності застрахованої особи, у зв`язку з ліквідацією страхувальника.

Суд зауважує, що норми Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» не ставлять у залежність нарахування та стягнення капіталізованих платежеві від вини роботодавця у нещасному випадку на виробництві чи робочому місці.

Із системного аналізу наведених норм законодавства висновується, що наявність або відсутність вини роботодавця у нещасному випадку з працівником не є ключовою для визначення суми грошових зобов`язань страхувальника. Визначальними для нарахування капіталізації платежів є обставина ліквідації платника, є наявність зафіксованого нещасного випадку та потерпілого, якому заподіяно шкоду життю та здоров`ю та якому належать до виплати органом Пенсійного фонду України кошти як страхові виплати і витрати пов`язані з лікуванням тощо.

З дати внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань запису про державну реєстрацію припинення юридичної особи у такої особи виникають зобов`язання перед управлінням Пенсійного фонду щодо сплати капіталізованих платежів, розрахованих відносно потерпілої.

Позивач здійснив розрахунок платежів, що підлягають капіталізації для забезпечення здійснення страхових виплат протягом життя потерпілої, згідно з яким загальна сума відповідного платежу, що підлягає капіталізації, становить 410 507,45 грн.

Станом на час розгляду справи доказів сплати зазначеної суми капіталізованих платежів або заперечення щодо правильності її обчислення відповідачем суду не надано.

Отже, Сектором культури, молоді та спорту Білоцерківської районної державної адміністрації всупереч наведеним правовим нормам, не виконано обов`язок щодо проведення капіталізації платежів для продовження страхових виплат потерпілій протягом її життя.

Відповідно до ч. 1 ст. 9, ч. 1 ст. 77 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 72, ч. 3 ст. 77 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Докази суду надають учасники справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованим, а тому позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

З огляду на відсутність доказів понесення позивачем витрат на залучення свідків та проведення експертиз, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 КАС України, суд,

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Стягнути з Сектору культури, молоді та спорту Білоцерківської районної державної адміністрації та субсидіарного співвідповідача Білоцерківської районної державної адміністрації, щодо якого прийнято рішення про ліквідацію, заборгованість по відшкодуванню шкоди внаслідок трудового каліцтва (капіталізовані платежі) у розмірі 410 507 (чотириста десять тисяч п`ятсот сім) грн 45 коп на користь Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Лапій С.М.