Справа № 160/12719/25
Суддя: Сластьон Анна Олегівна
Дата ухвалення: 2026-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сластьон А.О. розглянув у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Міністерство оборони України, про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії.
Суть спору: 02 травня 2025 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - ІНФОРМАЦІЯ_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Міністерство оборони України, в якій позивач просить суд:
-визнати дії ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо поновлення на військовому обліку ОСОБА_1 протиправними;
-визнати дії ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо вилучення тимчасового посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 ОСОБА_1 протиправними;
-визнати дії ІНФОРМАЦІЯ_3 , спрямовані на призов на військову службу під час мобілізації ОСОБА_1 , протиправними;
-визнати дії ІНФОРМАЦІЯ_3 , спрямовані на призов на військову службу під час мобілізації ОСОБА_1 , протиправними;
-зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 утриматися від вчинення дій, спрямованих на призов на військову службу під час мобілізації ОСОБА_1 .
В обґрунтування вимог позивач зазначає, що 19.08.2023 його було виключено з військового обліку за п. 6 ч. 6 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у зв`язку із засудженням до позбавлення волі за вчинення тяжкого злочину, про що зроблено відмітку в тимчасовому посвідченні військовозобов`язаного № НОМЕР_1 . Попри зазначені обставини, позивача протиправно поновлено на військовому обліку, направлено йому повістку про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 для проходження військово-лікарської комісії (ВЛК). Не погодившись із такими діями відповідачів, позивач через свого представника звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_4 (далі - ІНФОРМАЦІЯ_5 ). За результатами розгляду адвокатського запиту позивача повідомлено, що згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» від 18.04.2024 №3633-IX, який набрав чинність 18.05.2024, змінено підстави для виключення з військового обліку. Внаслідок внесених до законодавства змін позивача поновлено на військовому обліку, з чим позивач не погоджується. Зокрема, позивач посилається на ч. 1 ст. 58 Конституції України та зазначає, що закони не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Позивач також вказує, що відповідно до тимчасового посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 його було виключено з військового обліку за п. 6 ч. 6 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Окрім цього, за даними витягу з мобільного застосунку «Резерв+», позивач має статус «не військовозобов`язаний». Позивач переконаний, що, оскільки він був засуджений за тяжкий злочин та виключення з військового обліку, подальше його поновлення на військовому обліку на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» від 18.04.2024 №3633-IX є протиправним. Позивач через свого представника звернувся до відповідачів із заявою про виправлення відомостей у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів шляхом внесення запису про виключення позивача з військового обліку, але отримав відмову.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.05.2025 відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
20 травня 2025 року від Міністерства оборони України надійшли пояснення на позовну заяву, в яких вказано, що відповідно до ч. 6 ст. 37 Закону №2232-XII, у редакції, чинній з 18.05.2024, визачео, що виключенню з військового обліку у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язаних та резервістів Служби безпеки України - у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, військовозобов`язаних та резервістів розвідувальних органів України - у відповідному підрозділі розвідувальних органів України) підлягають громадяни України, які: 1) померли або визнані в установленому законом порядку безвісно відсутніми або оголошені померлими; 2) припинили громадянство України; 3) визнані непридатними до військової служби; 4) досягли граничного віку перебування в запасі. Указаний перелік підстав для виключення з військового обліку є вичерпним. Отже, норму, яка передбачала виключення з військового обліку осіб, які були раніше засуджені до позбавлення волі за вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину, виключено. Відтак, з набранням чинності вказаних змін до Закону №2232-XII позивач є таким, що підпадає під його дію як особа, яка не досягла встановленого законом граничного віку перебування у запасі військовозобов`язаних та не визнаний непридатним до військової служби. У Рішенні від 09 лютого 1999 року №1-рп/99 (справа №1-7/99 про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) Конституційний Суд України дійшов висновку про те, що дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативн-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. На момент виключення позивача з військового обліку (19.08.2023) була чинною норма закону, яка передбачала виключення з військового обліку осіб, які були раніше засуджені до позбавлення волі за вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину. Натомість, спірні правовідносини щодо поовлення позивача на військовому обліку виникли саме з 18 травня 2024 року. Відтак, застосуванню для врегулювання спірних правовідносин підлягають норми закону, чинні станом на вказаний час. Відтак, є безпідставними доводи позивача про те, що на спірні правовідносини не поширюються приписи Закону №2232 зі змінами, які внесено Законом №3633-ІХ.
Відповідачем у встановлений судом строк відзиву на позовну заяву, письмових заперечень, пояснень чи доказів щодо заявлених позовних вимог не надано, як і заяви про визнання позову.
Відповідно до ч. 6 ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Учасники справи з клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні до суду не звертались.
З урахуванням викладеного, розгляд справи судом здійснено у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -
ОСОБА_1 , громадянин України, ІНФОРМАЦІЯ_6 .
19.08.2023 позивача було виключено з військового обліку військовозобов`язаних ІНФОРМАЦІЯ_3 за п. 6 ч. 6 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», що підтверджується записом у тимчасовому посвідченні військовозобов`язаного № НОМЕР_1 .
20.02.2025 ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_1 вручено повістку №2626 про прибуття 03.03.2025 о 14:00 до ІНФОРМАЦІЯ_3 з метою взяття на військовий облік, проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби, уточнення облікових даних, призову на військову службу під час мобілізації та відправлення до місць проходження військової служби.
03.03.2025 адвокатом Соларьовою Д.В. на офіційну електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_3 направлено заяву, в якій повідомлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , виключений з військового обліку, втратив статус військовозобов`язаного і не підлягає обов`язкам щодо дотримання правил військового обліку та законодавства про мобілізацію, зокрема, не зобов`язаний прибувати за повісткою.
17.03.2025 адвокатом Соларьовою Д.В. направлено до ІНФОРМАЦІЯ_3 адвокатський запит №378, у якому було запитано: 1) належним чином завірену копію розпорядження начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 , відповідно до якого ОСОБА_1 належить з`явитися до Третього відділу; 2) інформацію щодо правових підстав вилучення тимчасового посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 у ОСОБА_1 ; 3) інформацію про те, чи було поновлено ОСОБА_1 на військовому обліку, і, якщо так, вказати правову підставу; 4) належним чином завірену копію розпорядження/наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 , відповідно до якого ОСОБА_1 поновлений на військовому обліку; 5) інформацію щодо розгляду заяви адвоката Соларьової Д.В. від 03.03.2025, а у разі розгляду надати копію відповіді.
У відповідь на адвокатський запит №378 листом від 24.03.2025 №1/1339 ІНФОРМАЦІЯ_3 повідомив, що ОСОБА_1 перебуває на військовому обліку як особа, раніше засуджена до позбавлення волі за вчинення тяжкого злочину. Інформацію щодо поновлення на обліку та відповідні документи не надано.
27.03.2025 направлено до ІНФОРМАЦІЯ_3 адвокатський запит №387, у якому було запитано: 1) інформацію про те, чи було поновлено ОСОБА_1 на військовому обліку, і, якщо так, вказати правову підставу; 2) належним чином завірену копію розпорядження/наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 , відповідно до якого ОСОБА_1 поновлений на військовому обліку; 3) документ, що підтверджує взяття на військовий облік ОСОБА_1 .
У відповідь на адвокатський запит №387 листом від 28.03.2025 №1/1397 ІНФОРМАЦІЯ_3 повідомив, що ОСОБА_1 перебуває на військовому обліку як особа, раніше засуджена до позбавлення волі за вчинення тяжкого злочину.
01.04.2025 направлено адвокатський запит №388 до ІНФОРМАЦІЯ_8 , у якому було запитано: 1) інформацію про те, чи перебуває ОСОБА_1 на військовому обліку військовозобов`язаних, і, якщо так, вказати дату постановки; 2) правову підставу взяття ОСОБА_1 на військовий облік; 3) належним чином завірену копію розпорядження/наказу, відповідно до якого ОСОБА_1 взятий на військовий облік.
У відповідь листом від 07.04.2025 №195/1/1453 ІНФОРМАЦІЯ_5 повідомив, що ОСОБА_1 був поновлений на військовому обліку автоматично Єдиним державним реєстром призовників, військовозобов`язаних та резервістів на підставі змін до ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
16.04.2025 в інтересах позивача направлено адвокатський запит №401 до Міністерства оборони України, у якому було запитано: 1) інформацію про те, чи перебуває ОСОБА_1 на військовому обліку; 2) якщо так, указати дату взяття, підставу та відомості щодо особи, яка внесла відповідну інформацію; 3) належним чином завірену копію розпорядження/наказу, відповідно до якого ОСОБА_1 взятий на військовий облік; 4) інформацію щодо наявності функціоналу «автоматичного взяття на військовий облік» у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
У відповідь листом від 28.04.2025 №195/1/1805 ІНФОРМАЦІЯ_5 повідовмив, що ОСОБА_1 виключений з військового обліку як особа, засуджена за тяжкий злочин, але був автоматично поновлений на військовому обліку Єдиним державним реєстром призовників, військовозобов`язаних та резервістів на підставі змін до ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Вважаючи протиправними дії відповідачів щодо поновлення позивача на військовому обліку, позивач звернувся до суду з цією позовною заявою.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та спірним правовідносинам сторін, суд зважає на таке.
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 Про введення воєнного стану в Україні у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України Про правовий режим воєнного стану в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
На момент розгляду цієї адміністративної справи строк дії воєнного стану в Україні продовжено.
Крім цього, відповідно до пункту 2 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 Про введення воєнного стану в Україні військовому командуванню разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування доручено запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.
Згідно зі статтею 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015 №389-VIII (далі - Закон №389-VIII, в редакції станом на час виникнення спірних відносин,), воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №69/2022 «Про загальну мобілізацію» постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію (далі Указ №69/2022). Згідно пункту 4 Указу №69/2022 призов військовозобов`язаних, резервістів та залучення транспортних засобів для забезпечення потреб Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, інших військових формувань України здійснити в обсягах, визначених згідно з мобілізаційними планами.
Статтею 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 №3543-ХІІ (далі Закон №3543-ХІІ), в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що:
- мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано;
- особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій;
- особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-ХІІ (далі - Закон №2232) здійснюється правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.
Так, відповідно до частини 6 статті 37 Закону №2232 виключенню з військового обліку у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язаних та резервістів Служби безпеки України - у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, військовозобов`язаних та резервістів розвідувальних органів України - у відповідному підрозділі розвідувальних органів України) підлягають громадяни України, які:
1) померли або визнані в установленому законом порядку безвісно відсутніми або оголошені померлими;
2) припинили громадянство України;
3) визнані непридатними до військової служби;
4) досягли граничного віку перебування в запасі.
У громадянина, якого виключено з військового обліку відповідно до пунктів 3 та 4 цієї частини, військово-обліковий документ не вилучається. До військово-облікового документа громадянина вносяться дані про виключення із військового обліку.
Наведена редакція частини 6 статті 37 Закону №2232 викладена з врахуванням змін, які внесені Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» від 11.04.2024 №3633-IX, які набрали чинності 18.05.2024.
До цього, частина 6 статті 37 Закону №2232 мала таку редакцію «Виключенню з військового обліку у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язаних та резервістів Служби безпеки України - у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, військовозобов`язаних та резервістів Служби зовнішньої розвідки України - у відповідному підрозділі Служби зовнішньої розвідки України) підлягають громадяни України, які: 1) призвані чи прийняті на військову службу; 2) проходять військову службу (навчання) у закладах фахової передвищої військової освіти, вищих військових навчальних закладах та військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти; 3) визнані військово-лікарськими комісіями непридатними до військової служби з виключенням з військового обліку; 4) досягли граничного віку перебування в запасі; 5) припинили громадянство України; 6) були раніше засуджені до позбавлення волі за вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину; 7) направлені для відбування покарання до установ виконання покарань або до яких застосовано примусові заходи медичного характеру; 8) померли або визнані в установленому законом порядку безвісно відсутніми або оголошені померлими».
Також, відповідно до частини 1 статті 27 Закону №2232 у запас Збройних Сил України та інших військових формувань зараховуються громадяни України, які придатні за станом здоров`я до проходження військової служби в мирний або воєнний час і не досягли граничного віку перебування в запасі. Вони перебувають на військовому обліку в відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки та відповідних органах інших військових формувань.
Крім цього, відповідно до пункту 2 частини 1 статті 37 Закону №2232 взяттю на військовий облік військовозобов`язаних у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, у відповідних підрозділах розвідувальних органів України підлягають громадяни України: які звільнені з військової служби в запас та не зараховані до військового оперативного резерву; призовники, які пройшли базову загальновійськову підготовку з додержанням умов, передбачених статтею 10-1 цього Закону; які припинили альтернативну (невійськову) службу в разі закінчення строку її проходження або достроково відповідно до Закону України "Про альтернативну (невійськову) службу" та підлягають взяттю на військовий облік військовозобов`язаних; військовозобов`язані, які прибули з інших місцевостей (адміністративно-територіальних одиниць) України або з-за кордону на нове місце проживання; які набули громадянство України і згідно з цим Законом підлягають взяттю на облік військовозобов`язаних; зняті з військового обліку Збройних Сил України, Служби безпеки України, розвідувальних органів України відповідно за рішенням Міністерства оборони України, Служби безпеки України, розвідувальних органів України; які відповідно до статті 18 цього Закону звільнені від направлення для проходження базової військової служби; які досягли 25-річного віку під час перебування на військовому обліку призовників; які звільнені із служби у військовому резерві та не досягли граничного віку перебування в запасі; які старші 25 років і раніше не перебували на військовому обліку; які прибули після відбування покарання з установ виконання покарань; призовники, які отримали спеціальні звання рядового, сержантського, офіцерського (начальницького) складу; жінки з дотриманням умов, передбачених частиною одинадцятою статті 1 цього Закону; які отримали військові звання офіцерського складу після проходження військової підготовки за програмою підготовки офіцерів запасу.
Також, на виконання вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» від 11.04.2024 №3633-ІХ Кабінетом Міністрів України постановою №560 від 16.05.2024 (набрала чинності 18.05.2024), затверджено Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період (далі - Порядок №560), яким, окрім іншого, врегульовано процедуру проведення призову на військову службу під час мобілізації, оповіщення та прибуття резервістів та військовозобов`язаних під час мобілізації
Зокрема, відповідно до пункту 4 Порядку №560 (в редакції на момент виникнення спірних правовідосин) на військову службу під час мобілізації, на особливий період можуть бути призвані:
особи, звільнені з військової служби у зв`язку із застосуванням заборони, передбаченої частиною третьою або четвертою статті 1 Закону України Про очищення влади. Такі особи, призвані на військову службу під час мобілізації, призначаються на військові посади, крім посад, щодо яких здійснюються заходи з очищення влади;
особи, яких раніше було засуджено до позбавлення волі, обмеження волі, арешту чи виправних робіт за вчинення кримінального проступку, нетяжкого злочину, у тому числі із звільненням від відбування покарання, тяжкого злочину, крім тих, які були засуджені за вчинення злочинів проти основ національної безпеки України;
особи, яких раніше було засуджено до позбавлення волі за особливо тяжкий злочин, крім тих, які були засуджені за вчинення злочинів проти основ національної безпеки України. Такі особи призиваються на військову службу під час мобілізації за рішенням Генерального штабу Збройних Сил, відповідних підрозділів розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ;
засуджені особи, які звільнені від відбування покарання з випробуванням, крім тих, які засуджені за вчинення злочинів проти основ національної безпеки України. Такі особи проходять військову службу виключно у відповідних спеціалізованих підрозділах військових частин.
Згідно з частиною 1 статті 25 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.07.2012 №5076-VI адвокатський запит - письмове звернення адвоката до органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності та підпорядкування, громадських об`єднань про надання інформації, копій документів, необхідних адвокату для надання правничої допомоги клієнту.
До адвокатського запиту додаються посвідчені адвокатом копії свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, ордера або доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правничої допомоги. Вимагати від адвоката подання разом з адвокатським запитом інших документів забороняється.
Адвокатський запит не може стосуватися надання консультацій і роз`яснень положень законодавства.
Законом України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» від 16.03.2017 №1951-VIII (далі - Закон №1951- VIII) визначено правові та організаційні засади створення, функціонування Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, регулює відносини у сфері державної реєстрації громадян України, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави, та осіб, приписаних до призовних дільниць (далі - призовники, військовозобов`язані та резервісти).
Відповідно до статті 9 Закону №1951- VIII призовник, військовозобов`язаний та резервіст має право:
1) отримувати інформацію про своє включення (невключення) до Реєстру та відомості про себе, внесені до Реєстру, в тому числі через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста;
2) звертатися в порядку, встановленому адміністратором Реєстру, до відповідного органу ведення Реєстру з мотивованою заявою щодо неправомірного включення (невключення) до Реєстру запису про себе, виправлення недостовірних відомостей Реєстру.
Призовник, військовозобов`язаний та резервіст зобов`язаний подавати до органу ведення Реєстру достовірну інформацію про свої персональні дані, що вносяться до Реєстру.
Постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 №559 затверджено Порядок оформлення (створення) та видачі військово-облікового документа для призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - Порядок №559), згідно пункту 4 якого, у разі невідповідності відомостей, зазначених у посвідченні призовника, тимчасовому посвідченні військовозобов`язаного, військовому квитку осіб рядового, сержантського і старшинського складу та військовому квитку офіцера запасу, відомостям, що містяться у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів, громадянин України для внесення відповідних змін:
у паперовій формі - повинен звернутися до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу (органу СБУ, розвідувального органу) за місцем перебування на військовому обліку;
в електронній формі - повинен скористатися засобами електронного кабінету призовника, військовозобов`язаного, резервіста для звернення до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу за місцем перебування на військовому обліку.
Зміни вносяться протягом п`яти робочих днів з дня реєстрації заяви.
Частина 1 статті 58 Конституції України передбачає, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Конституційний Суд України у рішенні у справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) від 09.02.1999 року, справа №1-7/99 зазначив, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.
Відповідно до статті 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.
Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Повертаючись до обставин справи.
Відповідно до змісту позову його предметом є дії відповідачів щодо поновлення позивача на військовому обліку. Також, позивач вважає протиправним вилучення у нього тимчасового посвідчення військовозобов`язаного, а також інші дії, спрямовані на призов ОСОБА_1 на військову службу. В позовній заяві зазначено, що представник позивача звертався до відповідачів із адвокатськими запитами з вимогами внести зміни до Єдиного державного реєстру призовників військовозобов`язаних та резервістів в частині виключення даних про поновлення позивача на обліку та відображення даних про виключення з військового обліку ОСОБА_1 як засудженого за тяжкий або особливо тяжкий злочин.
Як встановлено судом в ході розгляду справи представником позивача - адвокатом Соларьовою Д.В. надіслано адвокатські запити, в тому числі, до ІНФОРМАЦІЯ_3 , у якому, серед іншого, з метою уточнення обставин та необхідності захисту законних прав клієнта просила надати:
розпорядження начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 , відповідно до якого ОСОБА_1 належить з`явитися до Третього відділу;
інформацію щодо правових підстав вилучення тимчасового посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 у ОСОБА_1 ;
інформацію про те, чи було поновлено ОСОБА_1 на військовому обліку, і, якщо так, вказати правову підставу;
належним чином завірену копію розпорядження/наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 , відповідно до якого ОСОБА_1 поновлений на військовому обліку.
З наявої у матеріалах справи відповіді ІНФОРМАЦІЯ_3 вбачається, що представника позивача повідомлено про неможливість внесення змін до Єдиного державного реєстру призовників військовозобов`язаних та резервістів в частині виключення з військового обліку ОСОБА_1 як засудженого за тяжкий або особливо тяжкий злочин.
З цього приводу суд вважає за необхідне звернути увагу а те, що за своєї правовою природою адвокатський запит є зверненням про надання інформації або копій документів і не може стосуватися надання консультацій і роз`яснень положень законодавства (частина 1 статті 25 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.07.2012 №5076-VI).
Також, у адвокатському запиті не може міститися прохання до спонукання вчинення владних управлінських функцій, не пов`язаних безпосередньо з наданням інформації або копії документів.
Дослідженням змісту адвокатського запиту представника позивача встановлено, що він містить прохання внести відомості до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів про ОСОБА_1 , та повідомити про це у своїй відповіді на адвокатський запит.
Тобто, у зазначеному випадку мова йде про прохання до спонукання відповідача вчинити владні управлінські функції, не пов`язані безпосередньо з наданням інформації або копії документів, що суперечить положенням Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.07.2012 №5076-VI.
Крім цього, відповідно до пункту 4 Порядок №559, у разі невідповідності відомостей, зазначених у посвідченні призовника, тимчасовому посвідченні військовозобов`язаного, військовому квитку осіб рядового, сержантського і старшинського складу та військовому квитку офіцера запасу, відомостям, що містяться у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів, громадянин України для внесення відповідних змін громадянин:
у паперовій формі - повинен звернутися до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу (органу СБУ, розвідувального органу) за місцем перебування на військовому обліку;
в електронній формі - повинен скористатися засобами електронного кабінету призовника, військовозобов`язаного, резервіста для звернення до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу за місцем перебування на військовому обліку.
Наведена норма дає підстави для твердження, що саме ОСОБА_1 мав звернутися до ІНФОРМАЦІЯ_3 у спосіб визначений пунктом 4 Порядку №559 із заявою про внесення відповідних змін до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Натомість, ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_3 із заявою про внесення відповідних змін до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, не звертався, а отже і будь-якого порушення його прав у досліджуваних правовідносинах немає.
Адвокатський запит адвоката Соларьової Д.В. в силу своєї правової природи не може підмінюти заяви про внесення відповідних змін до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, оскільки він не може містити прохання спонукати ІНФОРМАЦІЯ_3 до вчинення владних управлінських функцій, не пов`язаних безпосередньо з наданням інформації або копії документів.
Щодо доводів позивача у позовній заяві про те, що до позивача, як до виключеного з військового обліку 19.08.2023 не може застосовуватися редакція частини 6 статті 37 Закону №2232 з урахуванням змін, які внесені Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» від 11.04.2024 №3633-IX, які набрали чинності 18.05.2024.
Суд звертає увагу, що за своєю правовою природою право є соціальним регулятором, метою якого, окрім іншого, є своєчасне врегулювання виниклих або таких, що змінились суспільних відносин. Тобто, право має оперативно реагувати та суспільні зміни, які зокрема пов`язані з війною в Україні.
Наведене спростовує сталість (статичність) права, та є підставою стверджувати, що право є динамічним та потребує еволюційного відновлення та засадах справедливості та розумності.
Як правильно звернув увагу в позові представник позивача, Конституційний Суд України у рішенні у справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) від 09.02.1999 справа №1-7/99 зазначив, що принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України (незворотності дії закону в часі), за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.
Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» від 11.04.2024 №3633-IX, який набрав чинності 18.05.2024, змінено правове врегулювання в частині суб`єктного складу, які підлягають виключенню з військового обліку. Зокрема, такими можуть бути особи, які: 1) померли або визнані в установленому законом порядку безвісно відсутніми або оголошені померлими; 2) припинили громадянство України; 3) визнані непридатними до військової служби; 4) досягли граничного віку перебування в запасі.
Цей перелік є вичерпний і розширеному тлумаченню не підлягає.
Аналізуючи наведене, слід прийти до висновку, що на відмінну від первинної редакції Закону №2232-ХІІ, його діюча редакція не містить такої категорії осіб, які можуть бути виключенні з військового обліку, - «були раніше засуджені до позбавлення волі за вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину».
Крім цього, відповідно до пункту 2 частини 1 статті 37 Закону №2232-ХІІ та пункту 4 Порядку №560 особи, яких раніше було засуджено до позбавлення волі за вчинення тяжкого злочину, у тому числі із звільненням від відбування покарання, підлягають взяттю на військовий облік та можуть бути призвані по мобілізації для проходження військової служби.
Тобто, законодавець передбачив, таку категорію осіб та врегулював питання їхнього призову.
Єдина категорія осіб, яка не підлягає мобілізації серед раніше засуджених, є ті, які засуджені за вчинення злочинів проти основ національної безпеки України (статті 109-114-2 Кримінального кодексу України). Такі особи призиваються на військову службу під час мобілізації за рішенням Генерального штабу Збройних Сил, відповідних підрозділів розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ.
Отже, відповідно до діючого законодавства, позивач підлягав мобілізації, незалежно від факту його засудження за скоєння тяжкого злочину, не пов`язаного з посягання на основи національної безпеки України. Будь-яких преференцій при мобілізації для раніше засуджених законодавство України не містить.
Редакція частини 6 статті 37 Закону №2232, відповідно до якої виключенню з військового обліку підлягали громадяни України, які були раніше засуджені до позбавлення волі за вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину, втратила чинність внаслідок набрання чинності 18.05.2024 Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» від 11.04.2024 №3633-IX, а отже з 18.05.2024 діють нові правила мобілізації, як стосуються раніше засуджених.
При цьому, новий Закон не має ретроактивної форми та не змінює правове врегулювання, яке існувало до його ухвалення.
У силу положень регуляторної дії права, Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» від 11.04.2024 №3633-IX встановив нові правила взяття на облік та мобілізації колишніх засуджених. При цьому, такі права жодним чином не суперечать положенням статті 58 Конституції України, оскільки в ретроспективі вони нічого не змінюють.
Логіка позивача, яка полягає в тому, що виключення його з військового обліку на підставі старих положень Закону, унеможливлює повторне взяття на облік та мобілізацію, є помилковою, оскільки позбавляє законодавця можливості виправляти помилки минулого та суперечить еволюційному духу права.
За такого підходу не можливо було вводити нові податки, збільшувати податкові ставки, розширювати базу оподаткування, та й взагалі проводити будь-які реформи.
Закон це завжди втручання в права та свободи людини, однак таке втручання має бути справедливим та розумним. Отримання статусу особи, яка виключена з військового обліку, та позбавлення такого статусу у зв`язку із новим правовим урегулюванням, є звичайним процесом правозастосування, який при цьому вирівняв позивача у правах та обов`язках з тими, хто не був раніше засуджений.
Фактично законодавець дав можливість позивачу виконати свій конституційний обов`язок по захисту держави від агресора, що спростовує доводи позивача про те, що законодавчі зміни погіршили становища позивача.
На переконання суду, принцип незворотності дії нормативно-правових актів, закріплений у статті 58 Конституції України, у спірних правовідносинах не порушено. Законодавчі зміни не погіршують становища позивача, а навпаки дають можливість виконати конституційний обов`язок із захисту держави.
Відповідно до частин 1 та 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У цій справі судом встановлено, що відповідачами прав ОСОБА_1 не порушено, що спростовує доводи позивача про протиправність дій відповідачів в частині поновлення позивача на військовому обліку, вилученні у нього тимчасового посвідчення військовозобов`язаного, а так само вчиненні дій, спрямованих на призов на військову службу.
За викладених обставин, суд вважає, що цей позов не підлягає задоволенню.
Оскільки у задоволенні цього позову відмовлено повністю, суд не стягує та не присуджує судові витрати у цій справі.
Керуючись статтями 241-246, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Міністерство оборони України, про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, - відмовити.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя А.О. Сластьон