Справа № 240/19601/25
Суддя: Майстренко Наталія Миколаївна
Дата ухвалення: 2026-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2026 року м. Житомир справа № 240/19601/25

категорія 106020200

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Майстренко Н.М., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить:

- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо звільнення з військової служби відповідно до ч. 4 п. 2 пп. «г» статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» ОСОБА_1 ;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 звернутися до ІНФОРМАЦІЯ_1 з метою проведення перевірки сімейного стану та складання акту сімейного стану ОСОБА_1 ;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 прийняти рішення про звільнення ОСОБА_1 з військової служби відповідно до ч. 4 п. 2 пп. «г» статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 видати наказ про виключення із списків особового складу ОСОБА_1 .

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що з 17.08.2024 проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 . Позивач 28.05.2025 подав рапорт на ім`я командира ІНФОРМАЦІЯ_15 військової частини НОМЕР_1 про звільнення з військової служби відповідно до підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» через сімейні обставини, а саме у зв`язку з необхідністю здійснювати постійний догляд за своїм батьком ОСОБА_2 , який є особою з інвалідністю I групи. Позивач вказує, що в телефонному режимі відповідач повідомив його про відмову у погодженні даного рапорту. Зазначає, що його мати за станом здоров`я не може здійснювати догляд за батьком, а сестра постійно проживає у Польщі, тому саме позивач є єдиною особою, яка може реально здійснювати догляд за батьком. Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо незвільнення його з військової служби, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи в порядку статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України). Відмовлено у задоволенні клопотання позивача про залучення до участі у справі ІНФОРМАЦІЯ_1 третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача.

Від представника Військової частини НОМЕР_1 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Представник вказує, що 13.08.2025 року за вих. №2368/8788 військовою частиною НОМЕР_1 , у зв`язку з розглядом звернення військовослужбовця ОСОБА_1 щодо намірів звільнення з військової служби, було направлено запит до ІНФОРМАЦІЯ_1 для проведення перевірки сімейного стану ОСОБА_1 . Від ІНФОРМАЦІЯ_2 07.10.2025 року за вх. №1940/6/2923 надійшов акт обстеження сімейного стану військовослужбовця. Згідно зазначеного акту обстеження сімейного стану військовослужбовця установлено: факт необхідності здійснення постійного догляду за батьком ОСОБА_2 , що є особою з інвалідністю І-Б групи, підтверджено, проте наявні інші члени сім`ї першого ступеня спорідненості. Зазначений факт виключає підстави для звільнення військовослужбовця ОСОБА_1 з військової служби. За результатами розгляду зазначеного звернення, помічником командира бригади з правової роботи - начальником юридичної служби військової частини НОМЕР_1 засобом телефонного зв`язку по номеру телефону НОМЕР_2 було повідомлено ОСОБА_1 про розгляд та непогодження його рапорту із зазначенням підстав непогодження. А тому, на думку відповідача, військова частина НОМЕР_1 діяла в межах норм, визначених статтею 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Відповідно до положень ст.ст. 257, 262 КАС України суд розглядає дану справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Згідно з ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає таке.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 проходить військову службу за призовом під час мобілізації та є військовослужбовцем у складі військової частини НОМЕР_1 .

Позивач звернувся до командира ІНФОРМАЦІЯ_15 військової частини НОМЕР_1 з рапортом про звільнення з військової служби від 28.05.2025 на підставі підпункту "г" пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону № 2232-XII у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який є особою з інвалідністю I групи. До рапорту позивач долучив відповідні документи, які підтверджують, на його думку, підстави для звільнення з військової служби.

Як вказує позивач, відповідачем не було надано жодної відповіді на рапорт.

Позивач, вважаючи, що відповідач допустив протиправну бездіяльність щодо звільнення його з військової служби, звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У зв`язку з військовою агресією РФ проти України, Указом Президента України від 24.02.2022 №64/202 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.

На момент розгляду адміністративної справи строк дії воєнного стану в Україні продовжено.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон № 2232-ХІІ) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Частиною 6 ст. 2 Закону № 2232-ХІІ передбачені такі види військової служби: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів та закладів вищої освіти, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти), а також закладів фахової передвищої військової освіти; військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.

Статтею 24 Закону № 2232-XII унормований початок, призупинення і закінчення проходження військової служби. Відповідно до частини третьої цієї статті закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Підстави та порядок звільнення з військової служби передбачені статтею 26 Закону № 2232-XII, а у частині четвертій цієї статті наведені підстави звільнення з військової служби військовослужбовців, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, зокрема: під час дії особливого періоду (крім періоду дії воєнного стану) (пункт 1), під час воєнного стану (пункт 2).

Порядок проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України визначається Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженим Указом Президента України № 1153/2008 від 10.12.2008 (далі - Положення № 1153/2008).

Відповідно до п. 2 Положення № 1153/2008 громадяни проходять військову службу у Збройних Силах України в добровільному порядку або за призовом. За призовом громадяни проходять: строкову військову службу; військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період.

Згідно із абз. 2 п. 12 Положення № 1153/2008 право видавати накази по особовому складу надається командирам, командувачам, начальникам, керівникам органів військового управління, з`єднань, військових частин, установ, організацій, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, які утримуються на окремих штатах, за посадами яких штатом передбачено військове звання полковника (капітана 1 рангу) і вище, а також керівникам служб персоналу Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України.

За приписами п. 213 Положення № 1153/2008 військовослужбовці строкової військової служби можуть бути звільнені зі строкової військової служби достроково відповідно до пунктів «б», «в», «г» частини другої ст. 26 Закону № 2232-XII.

Керівник районного (міського) ІНФОРМАЦІЯ_16, одержавши документи від командира військової частини або заяву безпосередньо від родичів військовослужбовця про дострокове звільнення в запас, призначає комісію, яка перевіряє в десятиденний строк сімейний стан родичів військовослужбовця. За результатами перевірки складається акт обстеження, який надсилається для розгляду керівнику обласного ІНФОРМАЦІЯ_16.

Керівник обласного ІНФОРМАЦІЯ_16 зобов`язаний у триденний строк розглянути документи про дострокове звільнення військовослужбовця зі строкової військової служби і за наявності законних підстав надіслати їх командиру військової частини, де проходить службу військовослужбовець.

У разі відсутності законних підстав для дострокового звільнення військовослужбовця зі строкової військової служби за сімейними обставинами керівник обласного ІНФОРМАЦІЯ_16 надає заявнику відповідь про причини відмови і повідомляє про це командира військової частини, де проходить службу військовослужбовець.

Відповідно до п. 233 Положення № 1153/2008 військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення.

У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) ІНФОРМАЦІЯ_16, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.

Пунктом 234 Положення № 1153/2008 зазначено, що перед звільненням військовослужбовців уточнюють дані про проходження ними військової служби, документально підтверджуються періоди служби, що підлягають зарахуванню до вислуги в календарному та пільговому обчисленні, проводиться розрахунок вислуги років військової служби. Вислуга років військової служби військовослужбовців розраховується не пізніше ніж за два місяці до дати, на яку планується звільнення. Інформація про розраховану вислугу років військової служби доводиться військовослужбовцю під підпис перед оформленням документів для його звільнення з військової служби. У разі незгоди з розрахунком вислуги років військової служби військовослужбовець повинен письмово обґрунтувати свої заперечення на аркуші з розрахунком вислуги років і засвідчити їх своїм підписом. У разі відмови військовослужбовця підписати розрахунок вислуги років про це робиться відповідний запис на цьому ж аркуші та засвідчується підписами осіб, які були присутні під час бесіди.

На виконання положень Закону № 2232-XII та Указу Президента України № 1153/2008 від 10.12.2008 наказом Міністра оборони України № 170 від 10.04.2009 затверджено Інструкцію про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (далі -Інструкція № 170), яка визначає механізм реалізації та порядок організації у Збройних Силах України виконання вимог Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України.

Відповідно до п. 1.5 Інструкції № 170 для встановлення, зміни, призупинення, або припинення правових відносин з громадянами України, які реалізуються наказами посадових осіб по особовому складу, у Генеральному штабі Збройних Сил України, Командуванні об`єднаних сил Збройних Сил України, видах Збройних Сил України, окремих родах сил Збройних Сил України, окремих родах військ Збройних Сил України, органах військового управління, з`єднаннях, військових частинах, вищих військових навчальних закладах, військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти, установах, організаціях, (далі - військові частини), оформляються: подання (додаток 1), рішення колегіальних органів, утворених і діючих відповідно до законодавчих актів і актів Міністерства оборони України, Резерв кандидатів для просування по службі (додаток 2), План переміщення військовослужбовців на посади номенклатури посад (далі - План переміщення на посади) (додаток 16) на військовослужбовців крім тих, які проходять строкову військову службу, зокрема щодо звільнення з військової служби.

Абзацом 2 п. 14.10 Інструкції № 170 визначено, що звільнення з військової служби через сімейні обставини або інші поважні причини здійснюється за наявності оригіналів документів, що підтверджують таку підставу звільнення.

Отже, чинним законодавством України передбачені підстави для звільнення за сімейними обставинами з військової служби військовослужбовців, призваних на військову службу під час мобілізації в особливий період. Однак такі підстави мають бути підтверджені наданими військовослужбовцем відповідними документами.

Відповідно до п. 5 Додатку 19 при поданні до звільнення з військової служби за підставами: через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 12.06.2013 № 413 та визначено підпунктом «г» пунктів 1, 2 частини четвертої, підпунктом «ґ» пункту 2 частини п`ятої, підпунктом «г» пункту 2 частини шостої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», подаються копія аркуша бесіди; копія рапорту військовослужбовця; документи, що підтверджують наявність сімейних обставин або інших поважних причин; копія розрахунку вислуги років військової служби (при набутті права на пенсійне забезпечення за вислугою років).

Аналіз наведених законодавчих норм свідчить про те, що розгляд рапорту про звільнення зі служби відбувається за встановленою процедурою, яка включає підготовку подання, перевірку документів, що підтверджують наявність сімейних обставин або інших поважних причин щодо дотримання абзацу 3 пункту 14.10 розділу XIV Інструкції №170, уточнюються дані про проходження особою військової служби, документально підтверджуються періоди служби, що підлягають зарахуванню до вислуги в календарному та пільговому обчисленні, проводиться розрахунок вислуги років військової служби. Проект наказу про звільнення зі служби до подання їх на підпис командирам перевіряється безпосереднім керівником кадрового органу або особою, на яку відповідно до письмового наказу покладено тимчасове виконання обов`язків за цією посадою та проходить правову експертизу в юридичній службі.

Так, згідно з пп. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону № 2232-XII військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби на підставах, під час дії воєнного стану: через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається частиною дванадцятою цієї статті (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу).

Відповідно до ч. 12 ст. 26 Закону № 2232-XII військовослужбовці звільняються з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин на підставі, зокрема, необхідності здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

Відповідно до частини сьомої статті 26 Закону № 2232-ХІІ звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Відповідно до п. 14 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV, із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатись до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника.

Пункт 14.10 розділу XIV Інструкції № 170 передбачає, що документи на звільнення військовослужбовців направляються безпосередньо до посадових осіб, які мають право їх звільнення з військової служби.

Отже, рапорт про звільнення позивача з відповідними документами за звичайних обставин повинен бути поданий його безпосередньому начальнику/командиру.

Суд зазначає, що згідно з пунктом 225 Положення № 1153/2008 звільнення військовослужбовців із військової служби здійснюється під час дії особливого періоду (з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації) - на підставах, передбачених частиною третьою, пунктом 2 частини четвертої, пунктом 3 частини п`ятої та пунктом 3 частини 6 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у військових званнях до підполковника (капітана 2 рангу) включно за всіма підставами - командирами корпусів та командувачами військ оперативних командувань і посадовими особами, які відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України прирівняні до них.

Згідно з абзацом тринадцятим п. 14.10 Розділу ХІV Інструкції № 170 документи на звільнення військовослужбовців направляються безпосередньо до посадових осіб, які мають право їх звільнення з військової служби. Наказ по особовому складу про звільнення цих військовослужбовців повинен бути виданий і доведений до ІНФОРМАЦІЯ_16 за місцем взяття громадянина на військовий облік та до військової частини за місцем проходження військової служби в строки, що забезпечуватимуть вчасне здавання справ і посад і розрахунок військовослужбовців, а також виконання строків звільнення, визначених Президентом України.

Пунктом 117 Дисциплінарного статуту ЗСУ визначено, що пропозиція, заява чи скарга вважаються вирішеними, якщо розглянуто всі порушені в них питання, вжито необхідних заходів або надано вичерпні відповіді. Відмова у вирішенні питань, викладених у пропозиції, заяві чи скарзі, доводиться до відома військовослужбовців, які їх подали, у письмовій формі з посиланням на акти законодавства із зазначенням причин відмови та роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Тобто право військовослужбовця на реалізацію свого права,, зазначеного у рапорті, кореспондує з обов`язком відреагувати на рапорт.

З системного аналізу вказаних норм права слідує, що наслідком написання рапорту військовослужбовця про звільнення з військової служби є наказ по особовому складу про звільнення з військової служби чи відмова у задоволенні рапорту.

Як встановлено з матеріалів справи, позивачем подано рапорт на ім`я командира ІНФОРМАЦІЯ_15 військової частини НОМЕР_1 про звільнення з військової служби відповідно до підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», а саме у зв`язку з необхідністю здійснювати постійний догляд за своїм батьком, який є особою з інвалідністю I групи.

13.08.2025 року за вих. №2368/8788 військовою частиною НОМЕР_1 , у зв`язку з розглядом звернення військовослужбовця ОСОБА_1 щодо намірів звільнення з військової служби за сімейними обставинами було направлено запит до ІНФОРМАЦІЯ_1 з метою провести перевірку сімейного стану ОСОБА_1

07.10.2025 року за вх. №1940/6/2923 від ІНФОРМАЦІЯ_2 надійшов акт обстеження сімейного стану військовослужбовця від 01.10.2025 року.

Згідно зазначеного акту обстеження сімейного стану військовослужбовця установлено: згідно довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААГ №640146 ОСОБА_2 є особою з першою «Б» групою інвалідності та потребує стороннього догляду; згідно Висновку про наявність порушення функцій організму, через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі №154 від 26 вересня 2025 року, ОСОБА_3 рекомендовано соціальні послуги: денного догляду, догляду вдома, паліативного догляду вдома; отримання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від фізичної особи.

В ході перевірки виявлено інших членів сім`ї, які зобов`язані здійснювати/ можуть здійснювати або здійснюють постійний догляд:

- дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживає за кордоном, зареєстрована в електронному реєстрі Республіки Польща PESEL№ 1 від 14.12.2022 року (STATUS UKR);

- дружина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , є особою пенсійного віку (пенсійне посвідчення серії НОМЕР_3 від 10.07.2024 р.), відповідно до виписки з протоколу № 174 засідання ЛКК КНП «Довбиський селищний ЦПМСД» Довбиської селищної ради від 14.10.2024 р. встановлено діагноз: остеохондроз хребта, стадія загострення, протипоказано фізичну працю, підняття важкостей, довге перебування на ногах;

- син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 . Має неповнолітню дочку: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_7 . Згідно довідки до акту огляду МСЕК серії 10 ААБ №250803, виданої 29.01.2013 р., є особою з інвалідністю третьої групи з 04.12.2012 р., інвалідність з дитинства встановлена безтерміново, черговому переогляду не підлягає;

- дочка ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 . Самостійно виховує неповнолітніх дітей ( ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_9 ; ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_10 . Чоловік ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , відповідно до довідки № 174 від 22.08.2025 р. з 25.02.2022 року по теперішній час перебуває на військовій службі в в/ч НОМЕР_4 );

- дочка ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 . Має неповнолітніх дітей ( ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_13 ; ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_14 , (згідно довідки № 109 від 18,06.2025р., виданої Лікарсько-консультативною комісією при КНП «Вишнівська міська лікарня», ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_14 , визнаний дитиною (дитиною-інвалідом), яка потребує домашнього догляду з 23.06.2025 р.».

Вказаним актом встановлено, що факт необхідності здійснення постійного догляду підтверджено, проте наявні інші члени сім`ї першого ступеня спорідненості.

В свою чергу, застосування абзацу 13 підпункту 3 частини 12 та підпункту "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону № 2232-XII, як підстави звільнення з військової служби під час воєнного стану у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, дійсно можливе у разі відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи, які можуть та зобов`язані у силу закону здійснювати такий догляд.

Саме відсутність інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи створює необхідність військовослужбовцю постійно доглядати за особою з інвалідністю (одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), та є підставою для звільнення з військової служби.

Водночас, суд зауважує, що розгляд рапорту військовослужбовця про звільнення зі служби повинен відбуватися за встановленою процедурою.

Як вже було зазначено судом, наслідком подання та розгляду рапорта військовослужбовця про звільнення з військової служби є наказ по особовому складу про звільнення з військової служби чи відмова у задоволенні рапорта.

Враховуючи, що позивач перебуває на військовій службі у складі військової частини НОМЕР_1 , суд дійшов висновку, що відповідач є суб`єктом, до повноважень якого належить вирішення питання щодо звільнення позивача з військової служби за наслідком розгляду рапорту про звільнення останнього з військової служби або надання мотивованої відмови в такому. Суб`єкт владних повноважень не може утриматись від прийняття рішення, що входить до його виключної компетенції.

Належні та допустимі докази того, що рапорт позивача розглянуто відповідно до вимог Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України та Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України та за наслідками розгляду такого прийнято відповідне рішення у формі наказу в матеріалах справи відсутні.

Суд не може надавати правову оцінку підставам відмови у звільненні з військової служби, якщо вони не висловлені відповідачем у формі прийняття певного рішення.

Відповідачем у відзиві на позовну заяву зазначено, що за результатами розгляду рапорту помічником командира бригади з правової роботи - начальником юридичної служби військової частини НОМЕР_1 засобом телефонного зв`язку було повідомлено ОСОБА_1 про розгляд та непогодження його рапорту.

За приписами чинного законодавства, вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права.

Статтею 5 Кодексу адміністративного України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Рішення, прийняті суб`єктами владних повноважень, дії, вчинені ними під час здійснення управлінських функцій, а також невиконання повноважень, встановлених законодавством (бездіяльність), можуть бути оскаржені до суду відповідно до частин першої, другої статті 55 Конституції України, статей 2, 6 Кодексу адміністративного судочинства України.

Таким чином, суд зазначає, що судовому захисту підлягають лише порушені права, свободи та інтереси позивача.

За своєю правовою природою бездіяльність - це пасивна форма поведінки особи, що полягає у невчиненні нею конкретних дій, які вона повинна була вчинити відповідно до вимог чинного законодавства.

Як встановлено судом, командування військової частини НОМЕР_1 , де проходить службу позивач, не приймало передбаченого законодавством рішення щодо належного розгляду рапорту про звільнення позивача з військової служби, отже допустило протиправну бездіяльність щодо неприйняття рішення за результатом розгляду такого рапорту.

Повноваження суду при вирішенні справи визначені статтею 245 КАС України. Як встановлено частиною другою вказаної статті, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (частина перша статті 2 КАС України).

З урахуванням встановлених у справі фактичних обставин, наведених норм законодавства та беручи до уваги зібрані та досліджені судом докази в їх сукупності, враховуючи вимоги статті 245 КАС України, суд дійшов висновку, що належним способом захисту порушеного права позивача є прийняття судом рішення про часткове задоволення позову шляхом визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо неналежного розгляду рапорту позивача про звільнення з військової служби відповідно до п.п. "г" п.2 ч.4 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 №2232-ХІІ та зобов`язання відповідача повторно розглянути рапорт від 28.05.2025 про звільнення з військової служби відповідно до п.п. "г" п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 №2232-ХІІ та прийняти вмотивоване рішення за результатами такого розгляду.

Згідно з статтею 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відтак, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Зважаючи на відсутність документально підтверджених судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, питання про їх розподіл судом не вирішується.

Керуючись статтями 77, 90, 139, 242-246, 255, 257, 262, 295, 297 КАС України, суд

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_15 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_5 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_4 . Код ЄДРПОУ НОМЕР_6 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнання протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо неналежного розгляду рапорту ОСОБА_15 від 28.05.2025 року про звільнення з військової служби відповідно до п.п. "г" п.2 ч.4 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 №2232-ХІІ .

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 повторно розглянути рапорт ОСОБА_15 від 28.05.2025 про звільнення з військової служби відповідно до п.п. "г" п.2 ч.4 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 №2232-ХІІ та прийняти вмотивоване рішення за результатами такого розгляду.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.М. Майстренко

04.03.26