Справа № 200/7/26
Суддя: Христофоров А.Б.
Дата ухвалення: 2026-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2026 року Справа№200/7/26

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Христофорова А.Б., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (84122, Донецька область, м. Слов`янськ, вул. Соборна, 3, ) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

01.01.2026 року ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в якому просив:

визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо проведення перерахунку пенсії з 01.09.2025 року ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) шляхом її обчислення виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати та відмови в зарахуванні довідки про заробітну плату за періоди роботи під час ліквідації у зоні відчуження;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) з 01 вересня 2025 року пенсію по інвалідності передбачену статтею 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, з урахуванням заробітної плати, взятої за роботу в зоні відчуження, яка обраховувалось Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області для ОСОБА_1 до 01.09.2025 року та без використання обмеження її максимального розміру.

Позивач є особою з інвалідністю 2-ї групи та звільнений від сплати судового збору на підставі п.9 ч.1 ст.5 Закону України Про судовий збір.

В обґрунтування позивач вказує, що перебуває на обліку у відповідача, отримує пенсію по інвалідності в розмірі відшкодування збитків з 27.05.1999 року відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». У зв`язку з отриманням у вересні 2025 року пенсії у меншому розмірі позивач звернувся до відповідача щодо роз`яснення причин таких дій, поновлення нарахування в минулій сумі та виплаті без обмеження в максимальному рівні. Листом від 29.09.2025 № 39918-37572/Д-02/8-0500/25 позивача було повідомлено, що його пенсія до 01.09.2025 обчислювалась відповідно до ст. 54 ЗУ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з урахуванням заробітної плати, взятої за роботу в зоні відчуження як ліквідатор аварії на ЧАЕС. Але у червні 2025 року стали обчислювати пенсію виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, відповідно до абз.- 13-15 п. 9 постанови КМУ «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 23.11.2011 №1210. Причиною зазначеного було твердження відповідача про не підтвердження первинними документами довідки про заробітну плату за роботу в період ліквідації та відсутністю документів в матеріалах електронних пенсійних справ, на підставі яких можливо визначити часову тарифну ставку, нарахування та виплати премії, підстави застосування кратності по відповідній зоні небезпеки з урахуванням 100 % тарифної ставки згідно вимог постанови №207-7, підстави для врахування довідки про заробітну плату за роботу в зоні відчуження при обчисленні пенсії відповідно до частини 1 статті 54 Закону №796 відсутні. Тобто, позивач вважає, що відповідач, після того як понад 20 років враховував та обчислював його пенсію на підставі довідки в паперовій справі (копію якої він сам знімав і неодноразово проводив її перевірку в 2000-х роках), вирішив припинити дані дії через особисті вимоги для чергової її перевірки та отримання нової її форми. Позивач вважає такі дії необґрунтованими та протиправними, а свої права та охоронювані законом інтереси - порушеними, у зв`язку із чим, звернувся з позовом до суду.

Ухвалою суду від 06 січня 2026 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні).

Відповідачем було подано до суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у її задоволенні. В обґрунтування незгоди з позовними вимогами вказано, що форму довідки про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках затверджено листом Міністерства соціального захисту населення від 27.02.1996 № 01-3/244-013-2. Копії первинних документів, на підставі яких видано довідку, в обов`язковому порядку додаються до довідки про заробітну плату. Відповідно до постанови Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10.06.1986 № 207-7 (далі постанова № 207-7) працівникам і службовцям (відрядженим у зону Чорнобильської АЕС та призваним на військові збори), за якими зберігалась за основним місцем роботи середньомісячна заробітна плата, працю оплачували у ІІІ, ІІ і І зонах небезпеки у 4, 3 та 2-кратному розмірі, у зоні особливого контролю без коефіцієнта кратності (у розмірі 100% окладу або тарифної ставки), виходячи із тарифної ставки за основним місцем роботи, тобто на одну кратність менше. Постановою № 207-7 було дозволено керівникам підприємств, установ і організацій встановлювати працівникам, зайнятим на ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, премію до 60% тарифної ставки (посадового окладу) на місяць. У разі прийняття рішення щодо підвищення граничного розміру премії до 60% тарифної ставки (окладу) на місяць, в положення про преміювання вносилися відповідні зміни.

З врахуванням рекомендацій, наданих Міністерством соціальної політики України, щодо механізму виконання означеного Рішення, виплата пенсій, призначених відповідно до Закону № 796, без обмеження максимальним розміром проводиться після перерахунку згідно постанови Кабінету Міністрів України від 25.02.2025 № 209 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткові заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2025 році» з 01.03.2025.

Проведення перерахунку на виконання Рішення КСУ від 20.03.2024 здійснюється за документами, наявними в електронній пенсійній справі на момент перерахунку, зокрема, довідок про заробітну плату в зоні відчуження в 1986-1990 роках. За результатами розгляду матеріалів електронної пенсійної справи ОСОБА_1 встановлено, що у довідці про заробітну плату від 03.03.1998 № 7 за роботу в зоні відчуження, виданої ВАТ «Краматорський металургійний завод» за період роботи з 24.06.1986 - 03.09.1986, зазначено завищену тарифну ставку (розрахункова тарифна ставка 1.832 - подвоєна), відсутні первинні документи, а саме положення, яке підтверджує преміювальну оплату на підприємстві в сумі 79,50 крб. Враховуючи вищезазначене, розмір пенсії ОСОБА_1 приведено до відповідності з 01.09.2025 та обчислено виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня відповідного року 25861,34 грн (8913,83 х 2,90126).

Приведення пенсії у відповідність до чинного законодавства не може кваліфікуватися як порушення прав ОСОБА_1 . Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 19.09.2018 року у справі № 752/16491/14-а, відповідно до якої зміна розміру пенсії, зумовлена набранням чинності новими нормативно-правовими актами, не є звуженням чи скасуванням вже набутого права, якщо вона здійснюється в межах законодавчих приписів. Рішенням Другого сенату Конституційного Суду України від 20.03.2024 № 2 р(1)/2024 було визнано неконституційними припис статті 2 Закону України від 08.07.2011 № 3668 «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», який поширював свою дію на Закон України від 28.02.1991 № 796-XII «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а також припис першого речення частини третьої статті 67 Закону № 796. Згідно з пунктом 2 статті 152 Конституції України, норми, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення відповідного рішення Конституційним Судом України, тобто з 20.03.2024. Виконуючи зазначене рішення, а також постанову Кабінету Міністрів України від 25.02.2025 № 209 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткові заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2025 році», Головним управлінням було здійснено приведення пенсійних виплат у відповідність до оновлених правових приписів. Перерахунок розмірів пенсій, призначених відповідно до Закону № 796, здійснювався шляхом збільшення показника середньої заробітної плати на коефіцієнт 1,115, із дотриманням обмежень, визначених нормативними актами Кабінету Міністрів України. Таким чином, дії Головного управління мали виключно правозастосовний характер, були спрямовані на забезпечення виконання законодавства та не порушували прав позивача.

Позовна вимога про зобов`язання відновити з 01.09.2025 року нарахування та виплату пенсії без застосування обмеження максимального розміру є передчасною. Фактично спір у цій частині відсутній, оскільки відповідний перерахунок пенсії ще не проведено. Відсутність предмета спору є самостійною підставою для відмови в задоволенні відповідної позовної вимоги, що узгоджується з правовими позиціями Верховного Суду (зокрема, постанова від 15.02.2021 у справі № 440/675/19).

Ухвалою суду від 20 лютого 2026 року було витребувано у Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області довідку від 03.03.1998 № 7 за роботу в зоні відчуження, видана ВАТ «Краматорський металургійний завод», протоколи про перерахунок пенсії від 01.03.2023 року, від 01.03.2024 року, від 01.03.2025 року, від 01.08.2025 року та розрахунки заробітку до них.

На виконання вказаної ухвали відповідачем було надано уточнення до відзиву, в яких зокрема зазначено, що 15.01.2026 Головним управлінням було подано відзив на адміністративний позов ОСОБА_1 від 31.12.2025 де помилково зазначено довідку № 7 від 03.03.1998 про заробітну плату в зоні відчуження, виданої ВАТ «Краматорський металургійний завод». В матеріалах електронної пенсійної справи наявна довідка, яка видана ВАТ «Краматорський металургійний завод імені В. В. Куйбишева» про заробітну плату від 26.04.2000 б/н за період роботи у зоні відчуження з 24.06.1986 по 03.09.1986 року, також наявна первинна довідка військової частини від вересня 1986 року № 19 щодо періоду перебування на військових зборах по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, в тому числі періоду роботи в зоні відчуження у кратних розмірах, яка була надана для проведення відповідної оплати на підприємстві, також наявна довідка Галузевого державного архіву Міністерства оборони України від 10.08.1999 № 51/1/10582 щодо підтвердження участі у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, в тому числі роботи на відповідних об`єктах. Так, відповідно до первинної довідки військової частини НОМЕР_2 від вересня 1986 року № 19 щодо періоду знаходження на військових зборах по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, в тому числі у зоні відчуження, та проведенню відповідної оплати праці зазначено, що за позивачем за основним місцем роботи зберігався середній заробіток, крім того належало до виплати за основним місцем роботи 100% тарифної ставки, а також за періоди: з 28.06.-15.07.1986 - 2-х кратний, 2 дня липня - 3-х кратний, 7 днів серпня - 2-х кратний з оплатою у кратних розмірах виходячи із розрахунку тарифної ставки або посадового окладу. Однак, зазначеним підприємством надано нову довідку від 11.07.2005 № 30/1 про перераховану на підставі наказу № 210 від 12.04.2005 року заробітну плату за період роботи у зоні відчуження з 24.06.1986 по 03.09.1986 року у кратних розмірах, виходячи із підвищеної на 100% (подвійної) годинної тарифної ставки, що не відповідає первинним документам щодо проведенню оплати праці (довідка військової частини) і суперечить діючим на той час нормативним документам, тим самим перевищує встановлену максимальну кратність оплати. В тому числі з цієї підвищеної тарифної ставки розрахована доплата за роботу у вихідні дні, виплата премії до 60% і зазначена виплата 100% тарифної ставки. Пізніше, підприємство повторно надало ідентичну довідку від травня 2012 року № 5/231. В той час коли оплата праці регулювалася постановою ЦК КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 07.05.1986 року № 524-156 «Про умови оплати праці та матеріального забезпечення працівників підприємств і організацій зони Чорнобильської атомної електростанції», тобто провадилася за підвищеними до 100% тарифним ставкам (посадовим окладам) незалежно від населеного пункту, і діяла до встановлення зони небезпеки.

Крім того, відповідно до постанови Держкомпраці СРСР і Секретаріату ВЦРПС від 07.05.1986 року № 1531/10-43, премія за роботу в зоні ЧАЕС виплачувалась у відповідності з діючим на підприємствах, установах, організаціях системами преміювання. Таким чином, якщо після поїздки працівника в зону відчуження, проводилось нарахування премії за період виконання робіт, пов`язаних з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС, розмір премії повинен був визначатися на підставі положення, що діяло на підприємстві на момент відрядження. Постановою Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10.06.1986 року №207-7 було дозволено керівникам підприємств, установ і організацій встановлювати працівникам, зайнятим на ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, премії до 60% тарифної ставки (посадового окладу) на місяць. У разі прийняття рішення щодо підвищення граничного розміру премії до 60% тарифної ставки (окладу) на місяць, в положення про преміювання вносилися відповідні зміни.

В матеріалах електронної пенсійної справи відсутні документи щодо діючого на той час положення про преміювання на підприємстві, де позивач працював у зазначений період, або документ, яким було внесено зміни в зазначене положення щодо виплати премії за період роботи по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Листом від 14.11.2025 № 23.07-05/864 архівним відділом Краматорської міської ради надано копію особової картки форми Т-2 та повідомлено, що на дату відповіді архівний відділ не має технічної можливості надати копію особового рахунку за 1986 рік, так як документ має нестандартний формат. Інші запитувані документи до архівного відділу на зберігання не надходили і надати копії вказаних документів немає можливості. З урахуванням вищезазначеного, на підставі всебічного, повного та об`єктивного аналізу матеріалів електронної пенсійної справи, з урахуванням наявності первинних документів щодо проведення відповідної оплати за період роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС і відповідності наданих вищезазначеним підприємством довідок про заробітну плату первинним документам, проведено перерахунок пенсії в розмірі відшкодування фактичних збитків згідно раніше наданої довідки від 26.04.2000 б/н про заробітну плату за період роботи в зоні відчуження з 24.06.1986 по 03.09.1986 року. Повний розмір пенсії після проведеного перерахунку складає 25117,27 грн. (з 01.01.2026 - 25210,87 грн.). Відтак, враховуючи наведене та вимоги чинного законодавства, дії Головного управління є правомірними.

Відповідно до статті 258 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

За приписами частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Дослідивши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Позивач - ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), є громадянином України, що підтверджується копією паспорта № НОМЕР_3 .

Позивач перебуває на обліку в Головному управління Пенсійного фонду України в Донецькій області та отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №796-ХІІ від 28.02.1991.

Згідно посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році серії НОМЕР_4 (Категорія 1) Позивач є інвалідом 2-ї групи і має право на пільги та компенсації, встановлені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Згідно довідки військової частини НОМЕР_2 від вересня 1986 року № 19, ОСОБА_1 знаходився на учбових зборах з 24 червня по 3 вересня 1986 року та за ним згідно статті 72 Закону СРСР про загальновійськовий обов`язок збережено за місцем роботи середній заробіток. Крім того у відповідності до постанови ЦК КПРС, Президіуму Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР та ВЦСПС від травня 1986 року йому належить виплатити за місцем постійної роботи 100% тарифної ставки (посадового окладу) за період з 28 червня по 1 вересня 1986 року. Працював без вихідних днів. За періоди: з 28.06.-15.07.1986 - 2-х кратний, 2 дня липня - 3-х кратний, 7 днів серпня - 2-х кратний з оплатою у кратних розмірах виходячи із розрахунку тарифної ставки або посадового окладу.

Згідно довідки Галузевого державного архіву Міністерства оборони України від 10 серпня 1999 року № 51/1/10582 зазначено, що за документами військової частини № НОМЕР_2 ОСОБА_1 був призваний на збори та в склад частини та приймав участь в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в період з 24.06.1986 по 01.09.1986. Отримав дозу опромінення 21,892. Дні виїзду в зони: дезактивація столової АЕС липень 13 (один день), дезактивація м. Чорнобиль липень 23 (один день), дезактивація високозабрудненої техніки на ПУСО №3 Рассоха 2-24 серпня.

ВАТ «Краматорський металургійний завод ім. Куйбишева» видано довідку від 26.04.2000 б/н ОСОБА_1 про те, що йому за роботу в населених пунктах зони відчуження з 24.06.1986р. по 03.09.1986р. по місцю роботи на посаді токар, тарифна ставка 0,807 крб., виплачена заробітна плата в сумі 745,40 крб. з урахуванням коефіцієнта відповідно до Постанови Ради Міністрів УРСР та Укрпрофради від 10 червня 1986р. №207-7.

Згідно довідки виданої ВАТ «Краматорський металургійний завод ім. Куйбишева» від 11.07.2005 року №30/1 зазначено, що вказана довідка видана ОСОБА_1 про те, що йому за роботу в населених пунктах зони відчуження Чорнобильської АЕС с. Полєскоє з 24 червня 1986 року по 3 вересня 1986 року по місцю роботи ВАТ «КМЗ ім. Куйбишева» на посаді токар, посадовий оклад (тарифна ставка) ____ по відомості № «перерахунок оплати праці» виплачена заробітна плата в розмірі «на підставі Пост. РМ СРСР № 524-156, 665-195, Пост. РМ СРСР № 1031, 964» з урахуванням коефіцієнта 2,3 відповідно до постанови РМ УРСР Укрпрофради від 10 червня 1986р. №207-7. Оплата за підвищеними тарифними ставками (посадовими окладами) з урахуванням зони безпечності, провадиться виходячи з установленого в зоні відчуження 6-ти годинного робочого дня та 6-ти денного (36-годинного) робочого тижня. Погодинна тарифна ставка становить 0,807. Розрахункова погодинна тарифна ставка становить 1,832. Фактична заробітна плата за роботу в зоні відчуження із якої визначається пенсія становить усього: 2348,63. Примітка: стверджуючі документи в зоні відчуження додаються в копії.

Також до вказаної довідки було долучено розрахунково-платіжну відомість з донарахування та виплати заробітної плати за роботу в зоні відчуження при ЛПА на ЧАЕС с. Поліське за період з 24 червня 1986 по 3 вересня 1986р. на підставі наказу №210 від 12.04.2005р. від 11.07.2005 року №36 та розрахунок заробітної плати ОСОБА_1 за роботу в зоні відчуження від 11.07.2005 року.

Пізніше, підприємство повторно надало ідентичну довідку від травня 2012 року № 5/231.

Відповідач звернувся з листом від 16.10.2025 року № 0500-0204-6/106970 до Архівного відділу Краматорської міської ради, в якому просив надати копії наступних документів за період роботи в зоні ЧАЕС з 24.06.1986 по 03.09.1986 у ВАТ «Краматорський металургійний завод ім. Куйбишева»: накази (розпорядження) про направлення до зони ЧАЕС; командировочне посвідчення або інші документи, що підтверджують перебування у зоні ЧАЕС (відомості із списків осіб, інші документи); особову картку працівника (ф.Т-2); табелі обліку робочого часу за відповідний період; особовий рахунок або інші облікові документи за період роботи в зоні відчуження; платіжні або розрахунково-платіжні відомості, які підтверджують фактичні суми нарахувань; відомості щодо тарифної ставки працівника у період участі у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи; документи, що підтверджують застосування кратності оплати праці (по III зоні небезпеки згідно з постановою № 207-7) (внутрішні накази або розпорядження, які визначали: конкретних працівників або категорії працівників, які підпадали під підвищену кратність; терміни дії цієї кратності; порядок нарахування тощо); положення про преміювання, чинне на підприємстві у період роботи працівника в зоні відчуження; накази, зміни або додатки, які підтверджують внесення змін до положення про преміювання, що дозволяли встановлення премії до 60% тарифної ставки для працівників, залучених до робіт у зоні відчуження.

Листом від 14.11.2025 № 23.07-05/864 Архівним відділом Краматорської міської ради надано копію особової картки форми Т-2 та повідомлено, що на дату відповіді архівний відділ не має технічної можливості надати копію особового рахунку за 1986 рік, так як документ має нестандартний формат. Для ознайомлення з документом за 1986 рік та фотофіксації рекомендовано направити спеціаліста до архівного відділу за місцем знаходження документа (м. Кременчук, Полтавська область). Інші запитувані документи до архівного відділу на зберігання не надходили і надати копії вказаних документів немає можливості.

Згідно протоколу про перерахунок пенсії Дата-час розрахунку: 26.02.2023, Відповідачем прийнято рішення 29 про перерахунок пенсії з 01.03.2023 року. Середньомісячний заробіток: 71940.46000. Вид перерахунку: Індексація заробітку (масовий). Основний розмір пенсії від середнього заробітку: 57552.37. Підвищення інвалідам армії, прирівняних до інвалідів війни 2 групи (40% від 2093 грн.): 837.20. Додаткова пенсія інвалідам 2 групи з числа ліквідаторів ЧАЕС Пост. №112 п.5: 379.60. Місяць підвищення розміру пенсії: 01.03.2023. Обмеження в індексації з 01.03.2023 року: -7971.90. Розмір пенсії з надбавками: 50797.27. Максимальний розмір пенсії: 20930.00. Відповідно до розрахунку заробітку для обчислення зазначено, що дата вводу заробітку: 01.12.2022. Середній заробіток: 7405.03. Індивідуальний коефіцієнт для обчислення: 9.71508.

Згідно протоколу про перерахунок пенсії Дата-час розрахунку: 28.02.2024, Відповідачем прийнято рішення 29 про перерахунок пенсії з 01.03.2023 року. Середньомісячний заробіток: 77666.92000. Вид перерахунку: у зв`язку зі зміною прожиткового мінімуму (масовий). Основний розмір пенсії від середнього заробітку: 62133.54. Підвищення інвалідам армії, прирівняних до інвалідів війни 2 групи (40% від 2361 грн.): 944.40. Додаткова пенсія інвалідам 2 групи з числа ліквідаторів ЧАЕС Пост. №112 п.5: 379.60. Місяць підвищення розміру пенсії: 01.03.2024. Обмеження в індексації з 01.03.2023 року: -7971.90. Обмеження в індексації з 01.03.2024 року: -3081.17. Розмір пенсії з надбавками: 52404.47. Максимальний розмір пенсії: 23610.00. Відповідно до розрахунку заробітку для обчислення зазначено, що дата вводу заробітку: 01.12.2022. Середній заробіток: 7994.47. Індивідуальний коефіцієнт для обчислення: 9.71508.

Згідно протоколу про перерахунок пенсії Дата-час розрахунку: 12.01.2026, Відповідачем прийнято рішення 29 про перерахунок пенсії з 01.03.2025 року. Середньомісячний заробіток: 34659.38000. Вид перерахунку: Макетна обробка. Підстава: коригування ЗП ЧАЕС. Основний розмір пенсії від середнього заробітку: 27727.50. Цільова допомога інвалідам війни II-ї групи: 50.00. Підвищення інвалідам армії, прирівняних до інвалідів війни 2 групи (40% від 2361 грн.): 944.40. Додаткова пенсія інвалідам 2 групи з числа ліквідаторів ЧАЕС Пост. №112 п.5: 379.60. Місяць підвищення розміру пенсії: 01.03.2025. Обмеження в індексації з 01.03.2023 року: -2290.94. Обмеження в індексації з 01.03.2025 року: -1359.77. Обмеження в індексації з 01.03.2024 року: -333.52. Розмір пенсії з надбавками 25117.27. Відповідно до розрахунку заробітку для обчислення зазначено, що дата вводу заробітку: 01.01.2025. Середній заробіток: 8913.83. Індивідуальний коефіцієнт для обчислення: 3.88827.

Згідно протоколу про перерахунок пенсії Дата-час розрахунку: 16.08.2025, Відповідачем було прийнято рішення 29 від 20.08.2025 року про перерахунок пенсії. Середньомісячний заробіток: 25861.34000. Підстава: відсутні документи про зп. Основний розмір пенсії від середнього заробітку: 20689.07. Підвищення інвалідам армії, прирівняних до інвалідів війни 2 групи (40% від 2361 грн.): 944.40. Цільова допомога інвалідам війни II-ї групи: 50.00. Додаткова пенсія інвалідам 2 групи з числа ліквідаторів ЧАЕС Пост. №112 п.5: 379.60. Місяць підвищення розміру пенсії: 01.03.2025. Обмеження в індексації з 01.03.2023 року: -1328.64. Обмеження в індексації з 01.03.2025 року: -633.84. Розмір пенсії з надбавками: 20100.59. Відповідно до розрахунку заробітку для обчислення зазначено, що дата вводу заробітку: 01.01.2025. Середній заробіток: 8913.83. Індивідуальний коефіцієнт для обчислення: 2.90126.

Згідно протоколу про перерахунок пенсії Дата-час розрахунку: 06.02.2026, Відповідачем було прийнято рішення 29 від 19.02.2026 року про перерахунок пенсії. Середньомісячний заробіток: 34659.38000. Вид перерахунку: Зміна особистих даних пенсіонера. Підстава: Службова записка № 1294/04-16 від 19.01.2026. Основний розмір пенсії від середнього заробітку: 27727.50. Цільова допомога інвалідам війни II-ї групи: 50.00. Підвищення інвалідам армії, прирівняних до інвалідів війни 2 групи (40% від 2595 грн.): 1038.00. Додаткова пенсія інвалідам 2 групи з числа ліквідаторів ЧАЕС Пост. №112 п.5: 379.60. Місяць підвищення розміру пенсії: 01.01.2026. Обмеження в індексації з 01.03.2023 року: -2290.94. Обмеження в індексації з 01.03.2024 року: -333.52. Обмеження в індексації з 01.03.2025 року: -1359.77. Розмір пенсії з надбавками: 25210.87.

Згідно довідки про доходи № 976200 виданої пенсіонеру ОСОБА_2 в тому, що він (вона) перебуває на обліку в Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій обл. (м. Краматорськ) і отримує пенсію по iнв (в р.вiдш.збит) та за період липень 2025 року отримував пенсію у розмірі 23 610,00 грн., серпень 2025 року у розмірі 26510,00 грн., за період вересень-жовтень 2025 року у розмірі по 20100,59 грн. щомісяця.

Листом від 29.09.2025 року № 39918-37572/Д-02/8-0500/25 Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повідомило позивача, що Рішенням Другого сенату Конституційного Суду України від 20.03.2024 №2- р(ІІ)/2024 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), припис статті 2 Закону України від 08.07.2011 №3668 «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», що поширює свою дію на Закон №796, припис першого речення частини третьої статті 67 Закону №796. Вказані норми, визнані неконституційними, утрачають чинність із дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення (20.03.2024). З врахуванням рекомендацій, наданих Міністерством соціальної політики України, щодо механізму виконання означеного Рішення, виплата пенсій, призначених відповідно до Закону №796, без обмеження максимальним розміром проводиться після перерахунку згідно постанови Кабінету Міністрів України від 25.02.2025 №209 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткові заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2025 році». Проведення перерахунку на виконання Рішення КСУ від 20.03.2024 здійснюється за документами, наявними в електронній пенсійній справі на момент перерахунку, зокрема, довідок про заробітну плату в зоні відчуження в 1986-1990 роках. Водночас, у зв`язку з відсутністю документів в матеріалах електронних пенсійних справ, на підставі яких можливо визначити часову тарифну ставку, нарахування та виплати премії, підстави застосування кратності по відповідній зоні небезпеки з урахуванням 100 % тарифної ставки згідно вимог постанови №207-7, підстави для врахування довідки про заробітну плату за роботу в зоні відчуження при обчисленні пенсії відповідно до частини 1 статті 54 Закону №796 відсутні. До надходження відсутніх документів, зазначених вище, на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх наявних в матеріалах електронної пенсійної справи документів розмір пенсії з 01.09.2025 Вам обчислено виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на січень відповідно року відповідно до пункту 9 Порядку №1210. Додатково повідомлено, що позивач маєте право надати до Головного управління вище зазначені довідки та первинні документи (за наявності).

Не погоджуючись із вищезазначеним перерахунком пенсії, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним обставинам, суд врахував ч.2 ст.19 Конституції України, якою встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У ч. 1 ст. 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Названі конституційні приписи, перебуваючи у взаємозв`язку, відображають фундаментальне положення конституціоналізму щодо необхідності обмеження державної влади з метою забезпечення прав і свобод людини та зобов`язують наділених державною владою суб`єктів діяти виключно відповідно до установлених Конституцією України та законами України цілей їх утворення, в межах повноважень та у визначений спосіб.

Конституція України проголошує, що конституційні права і свободи, зокрема право людини на життя, гарантуються і не можуть бути скасовані (частина друга статті 22), що забороняється внесення будь-яких змін до Конституції України, якщо вони передбачають скасування прав і свобод людини і громадянина (частина перша статті 157). Не допускається також звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод, в разі прийняття нових або внесення змін до чинних законів (частина третя статті 22).

Отже, за своїм змістом положення частини другої статті 22 Конституції України передбачають, з одного боку, обов`язок держави гарантувати конституційні права і свободи, а з другого - утримуватись від прийняття будь-яких актів, які призводили б до скасування конституційних прав і свобод.

Стаття 58 Конституції України закріплює один з найважливіших загальновизнаних принципів сучасного права - закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Це означає, що вони поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності.

Закріплення названого принципу на конституційному рівні є гарантією стабільності суспільних відносин, зокрема, відносин між державою і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього закону чи іншого нормативно-правового акта.

Виняток із цього принципу допускається лише у випадках, коли закони та інші нормативно-правові акти пом`якшують або скасовують відповідальність особи (частина перша статті 58 Конституції України).

Тож, захист фундаментальних прав і свобод конкретних людей, які зазнали негативного впливу з боку держави не має бути ілюзорним.

Згідно із статтею 16 Конституції України забезпечення екологічної безпеки і підтримання екологічної рівноваги на території України, подолання наслідків Чорнобильської катастрофи - катастрофи планетарного масштабу, збереження генофонду Українського народу є обов`язком держави.

Чорнобильська катастрофа торкнулася долі мільйонів людей. У багатьох регіонах, на величезних територіях виникли нові соціальні та економічні умови. Україну оголошено зоною екологічного лиха. Створення системи надійного захисту людей від наслідків Чорнобильської катастрофи потребує залучення значних фінансових, матеріальних та наукових ресурсів, що в свою чергу вимагає належного правового регулювання відповідних правовідносин.

Суд звертає увагу на юридичну позицію, викладену Конституційним Судом України у рішенні від 17.07.2018 № 6-р/2018, у пункті 3 якого він указав, що виходячи зі змісту статті 16 Основного Закону України Конституційний Суд України зазначає, що обов`язок держави щодо подолання наслідків Чорнобильської катастрофи - катастрофи планетарного масштабу, збереження генофонду Українського народу зумовлює надання особливого статусу громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Конституційний Суд України підкреслює, що необхідність збереження генофонду Українського народу викликана, перш за все, незадовільною екологічною ситуацією, спричиненою, зокрема, Чорнобильською катастрофою, наслідком якої стало погіршення стану здоров`я населення, демографічний занепад, зростання смертності потерпілого від Чорнобильської катастрофи населення, захворюваності дітей, підвищення рівня інвалідизації населення. Вкрай серйозними наслідками, породженими цією катастрофою, є також проблеми соціально-психологічного характеру у постраждалих від Чорнобильської катастрофи громадян.

Отже, виконання державою обов`язку щодо збереження генофонду Українського народу потребує належного обсягу державних видатків, зокрема у сферу охорони здоров`я, соціального забезпечення та їх ефективного використання; підтримання у належному стані санітарного та епідеміологічного благополуччя населення, створення ефективних заходів щодо попередження захворювань, зниження ризиків для здоров`я людини, що пов`язані з радіоактивним забрудненням значної території та негативним впливом цього фактора на довкілля та громадян.

Тож, виходячи зі змісту статті 16 Основного Закону України обов`язок держави щодо подолання наслідків Чорнобильської катастрофи - катастрофи планетарного масштабу, збереження генофонду Українського народу зумовлює надання особливого статусу громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Встановлення у законах України пільг, компенсацій та гарантій громадянам України, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, зумовлено виконанням державою свого конституційного обов`язку, передбаченого статтею 16 Основного Закону України, щодо подолання наслідків Чорнобильської катастрофи та збереження генофонду Українського народу. Такі пільги, компенсації та гарантії є особливою формою відшкодування завданої шкоди вказаній категорії громадян, а тому скасування чи обмеження цих пільг, компенсацій і гарантій без рівноцінної їх заміни свідчитиме про відступ держави від її конституційного обов`язку (пункт 4 рішення Конституційного Суду України від 17.07.2018 № 6-р/2018).

Також Конституційний Суд України у рішенні від 20.03.2002 № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій наголосив на недопустимості скасування окремих пільг, компенсацій та гарантій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, зазначивши, що "відповідно до статті 16 Конституції України забезпечення екологічної безпеки і підтримання екологічної рівноваги на території України, подолання наслідків Чорнобильської катастрофи є обов`язком держави. Одним із тяжких наслідків аварії на ЧАЕС стала втрата здоров`я громадянами. Законами України таких громадян віднесено до відповідних категорій, вони потребують відновлення втраченого здоров`я, постійної медичної допомоги та соціального захисту з боку держави" (пункт 4 мотивувальної частини).

У рішенні у справі про рівень пенсії і щомісячного довічного грошового утримання від 11.10.2005 року № 8-рп/2005 Конституційний Суд України, зокрема, зазначив, що Закон № 796-ХІІ визначає основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я, оскільки відповідно до статті 50 Конституції України кожен має право на безпечне для життя і здоров`я довкілля та на відшкодування завданої порушенням цього права шкоди; Конституційний Суд України неодноразово констатував, що Конституція та закони України виокремлюють певні категорії громадян України, які потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави (абзаци одинадцятий, чотирнадцятий пункту 5 мотивувальної частини).

Відтак, скасування пільг, компенсацій та гарантій не відповідає конституційному обов`язку держави, передбаченому у статті 16 Основного Закону України щодо осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, тому пільги, компенсації та гарантії є такими, що захищені Конституцією України від негативних наслідків для цієї категорії осіб при внесенні змін до законодавства України, оскільки ці норми Конституції України зобов`язують державу нести відповідальність за впровадження системи заходів щодо розв`язання проблем, пов`язаних із забезпеченням захисту прав, інтересів, гарантій, наданих особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

В ухваленому на виконання статті 16 Конституції України Законі №796-ХІІ, який визначає основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення, передбачено додаткові гарантії соціального захисту для вказаних осіб - комплекс заходів у вигляді пільг, компенсацій і гарантій.

Фактично ці заходи є компенсацією особам, які постраждали внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС, за втрачене здоров`я, моральні і фізичні страждання, обмеження в реалізації своїх здібностей та можливостей забезпечити собі гідний життєвий рівень, а також основним засобом реалізації державою конституційного обов`язку щодо забезпечення соціального захисту таких осіб.

При цьому, у пункті 6 рішення від 17.07.2018 № 6-р/2018 Конституційний Суд України вказав на те, що рівень соціального захисту осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, має бути таким, щоб забезпечувати їм гідне життя, і не повинен залежати від майнового стану їх сімей.

Обмеження чи скасування пільг для осіб, на яких поширюється дія Закону №796-ХІІ, без відповідної рівноцінної їх заміни чи компенсації є порушенням зобов`язань держави щодо забезпечення соціального захисту цієї категорії осіб. У разі зміни правового регулювання набуті такими особами права на пільги, компенсації і гарантії повинні бути збережені із забезпеченням можливості їх реалізації або запроваджені рівноцінні чи більш сприятливі умови соціального захисту.

Повертаючись до спірних відносин, суд зазначає, що згідно із статтею 10 Закону №796-ХІІ учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 2 частини 1 статті 14 Закону №796-ХІІ встановлено, що для встановлення пільг і компенсацій визначаються такі категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи: учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження з моменту аварії до 1 липня 1986 року - незалежно від кількості робочих днів.

Частиною 1 статті 54 Закону №796-XII встановлено, що пенсії по інвалідності, що настали внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством.

Частинами 4 і 5 ст. 57 Закону № 796-XII установлено, що для обчислення пенсії по інвалідності відповідно до статті 54 цього Закону особам із числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, визначених статтею 10 цього Закону, стосовно яких встановлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, особам, які брали безпосередню участь у ліквідації інших ядерних аварій та їх наслідків, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт, внаслідок чого стали особами з інвалідністю, а також пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи за осіб з їх числа за бажанням особи, яка звернулася за пенсією, заробітна плата (дохід) визначається виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.

На реалізацію повноважень, передбачених статтею 54 Закону №796-ХІІ, Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 23.11.2011 № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», якою затверджено Порядок обчислення пенсії особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та зобов`язано Пенсійний фонд України забезпечити здійснення перерахунку пенсій, призначених особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, до набрання чинності цією постановою, за матеріалами пенсійних справ (далі - Порядок № 1210).

Порядок № 1210 визначає механізм обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до статей 54, 57 і 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - пенсії), а також визначення заробітної плати (доходу) для їх обчислення.

Пенсії за бажанням осіб можуть призначатися виходячи із заробітної плати (доходу), одержаної за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків.

Відповідно до пункту 2 Порядку № 1210 заробітна плата (дохід) для обчислення пенсій враховується за будь-які 12 місяців підряд такої роботи.

Пункт 3 зазначеного Порядку встановлює, що у разі коли особа пропрацювала у зоні відчуження:

1) з дня аварії не менш як 12 місяців підряд, за її бажанням пенсія може обчислюватися виходячи із заробітної плати (доходу) за будь-який повний календарний місяць роботи в зазначеній зоні;

2) на промисловому майданчику Чорнобильської АЕС не менш як 12 місяців у період з 26 квітня 1986 року до 1 серпня 1987 року, за її бажанням пенсія може обчислюватися виходячи із заробітної плати (доходу) за будь-який повний календарний місяць роботи в зоні відчуження. Якщо така особа виводилася із зони Чорнобильської АЕС за медичними показниками у зв`язку з переопроміненням, за її бажанням пенсія може обчислюватися виходячи із заробітної плати (доходу) за будь-який повний календарний місяць роботи на промисловому майданчику Чорнобильської АЕС;

3) менш як 12 місяців підряд, пенсія обчислюється виходячи із заробітної плати (доходу) за повні календарні місяці підряд у зоні відчуження;

4) менше календарного місяця у 1986-1990 роках (в тому числі особа, яка захворіла на променеву хворобу), за її бажанням пенсія може обчислюватися виходячи із заробітної плати (доходу), одержаної (одержаного) за роботу у зоні відчуження, за весь фактично відпрацьований час, в одному із неповних календарних місяців роботи протягом цих років, без додавання суми заробітної плати (доходу) за період роботи за межами зони відчуження.

У такому разі заробітна плата (дохід) за весь фактично відпрацьований час ділиться на число відпрацьованих днів, а одержана сума множиться на 25,4. Якщо дні роботи припали на вихідні і святкові дні, розрахунок заробітної плати (доходу) проводиться у такому ж порядку, як і за роботу у робочі дні, а доплата за вихідні і святкові дні, нарахована за фактично відпрацьований час, з урахуванням установленої кратності додається до суми обчисленої заробітної плати (доходу).

Таким чином, призначення пенсії та її розмір ставляться в залежність від заробітку, фактично отриманого працівником у період його роботи в зоні відчуження.

Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2021 №1307 «Про внесення змін до постанов Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1210 і від 26 вересня 2012 року № 886» внесено зміни до пункту 9 Порядку № 1210, згідно з якими пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання внаслідок Чорнобильської катастрофи, для осіб з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС із 01.12.2022, у разі доцільності, визначаються з урахуванням заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, за наведеною у цьому пункті формулою.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 1210 у разі коли особа пропрацювала у зоні відчуження менш як 12 місяців підряд, пенсія обчислюється виходячи із заробітної плати (доходу) за повні календарні місяці підряд у зоні відчуження.

Довідка про заробітну плату за період роботи у зоні відчуження видається виключно підприємством, установою чи організацією, де працювала особа, яка звертається за призначенням (перерахунком) пенсії, на підставі первинних документів, а саме: особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами та підписуються керівником і головним бухгалтером.

В разі якщо особам, які в 1986-1990 роках брали участь у роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і зоні відчуження, не була нарахована підвищена заробітна плата за основним місцем роботи відповідно до встановлених законодавством розмірів, на підставі первинних документів підприємство, установа чи організація, які відряджали працівника в зону відчуження (або його правонаступник) згідно з чинним законодавством проводить перерахунок заробітної плати і надає довідку про новий розмір заробітної плати в зоні відчуження для подання до органів Пенсійного фонду для перерахунку розміру пенсії.

Нарахована чи донарахована заробітна плата не виплачується, а враховується тільки для розрахунку пенсії. Суми заробітної плати за роботу в зоні відчуження беруться для розрахунку пенсії якщо вони були виплачені до 1992 року.

Відповідно до постанови Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10.06.1986 №207-7 оплата праці працівників підприємств, організацій і установ, відряджених у зону відчуження для виконання робіт, пов`язаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в зоні відчуження і запобіганню забруднення навколишнього середовища, провадилася у 3, 2, 1 зонах небезпеки у 4-х, 3-х, 2-х кратному розмірах тарифної ставки понад середньомісячну заробітну плату, яка відповідно до чинного законодавства зберігалась за основним місцем роботи.

Для обчислення пенсії із заробітної плати, одержаної за роботу в зоні відчуження, надається довідка про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках за формою, затвердженою наказом Міністерства соціальної політики від 12.10.2012 № 644.

Як установлено судом, та не заперечується відповідачем, пенсію позивача по інвалідності відповідно до Закону №796-ХІІ обчислено із заробітної плати за роботу в зоні відчуження у період з 24.06.1986 року по 03.09.1986 року на підставі довідки виданої ВАТ «Краматорський металургійний завод ім. Куйбишева» без дати та номера.

Судом установлено, що розмір пенсії позивача до 31.08.2025 обчислювався відповідно до ст. 54 Закону № 796-XII.

З 01.09.2025 ГУ ПФУ в Донецькій області перерахувало пенсію позивача, виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати. Тобто відповідно до ч. 4 ст. 57 Закону № 796-XII.

Водночас суд звертає увагу на те, що застосування припису ч. 4 ст. 57 Закону № 796-XII передбачає висловлення бажанням особи, яка звернулася за пенсією.

Як випливає з обставин справи, Позивач не висловлював бажання на розрахунок його пенсії виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.

Відповідач посилається на те, що у зв`язку з відсутністю первинних документів, у тому числі довідки про заробітну плату за роботу в зоні відчуження, з якої раніше обчислювалась пенсія позивачу підстави для обчислення пенсії відповідно до ст. 54 Закону №796 відсутні.

Відповідачем було надано зокрема довідку військової частини НОМЕР_2 від вересня 1986 року № 19, довідку Галузевого державного архіву Міністерства оборони України від 10 серпня 1999 року № 51/1/10582, довідку видану ВАТ «Краматорський металургійний завод ім. Куйбишева» від 26.04.2000 року ОСОБА_1 про те, що йому за роботу в населених пунктах зони відчуження з 24.06.1986р. по 03.09.1986р. по місцю роботи на посаді токар, тарифна ставка 0,807 крб., виплачена заробітна плата в сумі 745,40 крб. з урахуванням коефіцієнта відповідно до Постанови Ради Міністрів УРСР та Укрпрофради від 10 червня 1986р. №207-7, довідку видану ВАТ «Краматорський металургійний завод ім. Куйбишева» від 11.07.2005 року №30/1 в якій зазначено, що вказана довідка видана ОСОБА_1 про те, що йому за роботу в населених пунктах зони відчуження Чорнобильської АЕС с. Полєскоє з 24 червня 1986 року по 3 вересня 1986 року по місцю роботи ВАТ «КМЗ ім. Куйбишева» на посаді токар, посадовий оклад (тарифна ставка) ____ по відомості № «перерахунок оплати праці» виплачена заробітна плата в розмірі «на підставі Пост. РМ СРСР № 524-156, 665-195, Пост. РМ СРСР № 1031, 964» з урахуванням коефіцієнта 2,3 відповідно до постанови РМ УРСР Укрпрофради від 10 червня 1986р. №207-7. Оплата за підвищеними тарифними ставками (посадовими окладами) з урахуванням зони безпечності, провадиться виходячи з установленого в зоні відчуження 6-ти годинного робочого дня та 6-ти денного (36-годинного) робочого тижня. Погодинна тарифна ставка становить 0,807. Розрахункова погодинна тарифна ставка становить 1,832. Фактична заробітна плата за роботу в зоні відчуження із якої визначається пенсія становить усього: 2348,63, ідентичну довідку від травня 2012 року № 5/231, розрахунково-платіжну відомість з донарахування та виплати заробітної плати за роботу в зоні відчуження при ЛПА на ЧАЕС с. Поліське за період з 24 червня 1986 по 3 вересня 1986р. на підставі наказу №210 від 12.04.2005р. від 11.07.2005 року №36 та розрахунок заробітної плати ОСОБА_1 за роботу в зоні відчуження від 11.07.2005 року.

Зокрема, з урахуванням зазначених документів позивачу був розрахований середньомісячний заробіток у сумі 71940.46000 грн. з 01.03.2023 року, у сумі 77666.92000 грн. з 01.03.2024 року, у сумі 34659.38000 грн. з 01.03.2025 року на підставі якого було розраховано розмір щомісячної пенсії, що вбачається з наданих відповідачем протоколів про перерахунок пенсії з пенсійної справи позивача.

В пояснення до відзиву представником відповідача зокрема було зазначено, що відповідно до первинної довідки військової частини НОМЕР_2 від вересня 1986 року № 19 щодо періоду знаходження на військових зборах по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, в тому числі у зоні відчуження, та проведенню відповідної оплати праці зазначено, що за позивачем за основним місцем роботи зберігався середній заробіток, крім того належало до виплати за основним місцем роботи 100% тарифної ставки, а також за періоди: з 28.06.-15.07.1986 - 2-х кратний, 2 дня липня - 3-х кратний, 7 днів серпня - 2-х кратний з оплатою у кратних розмірах виходячи із розрахунку тарифної ставки або посадового окладу. Однак, ВАТ «Краматорський металургійний завод ім. Куйбишева» надано нову довідку від 11.07.2005 № 30/1 про перераховану на підставі наказу № 210 від 12.04.2005 року заробітну плату за період роботи у зоні відчуження з 24.06.1986 по 03.09.1986 року у кратних розмірах, виходячи із підвищеної на 100% (подвійної) годинної тарифної ставки, що не відповідає первинним документам щодо проведенню оплати праці (довідка військової частини) і суперечить діючим на той час нормативним документам, тим самим перевищує встановлену максимальну кратність оплати. В тому числі з цієї підвищеної тарифної ставки розрахована доплата за роботу у вихідні дні, виплата премії до 60% і зазначена виплата 100% тарифної ставки. Пізніше, підприємство повторно надало ідентичну довідку від травня 2012 року № 5/231. Проте в матеріалах електронної пенсійної справи відсутні документи щодо діючого на той час положення про преміювання на підприємстві, де позивач працював у зазначений період, або документ, яким було внесено зміни в положення щодо виплати премії за період роботи по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. З урахуванням вищезазначеного, Позивачу було проведено перерахунок пенсії в розмірі відшкодування фактичних збитків згідно раніше наданої довідки від 26.04.2000 б/н про заробітну плату за період роботи в зоні відчуження з 24.06.1986 по 03.09.1986 року. Повний розмір пенсії після проведеного перерахунку складає 25117,27 грн. (з 01.01.2026 25210,87 грн.).

Проте вказані обставини не були перешкодою для розрахунку пенсії позивача до 31.08.2025 на підставі відповідних довідок.

Окрім того, суд звертає увагу на те, що на лист Відповідача від 16.10.2025 року № 0500-0204-6/106970 щодо витребуваних документів за період роботи в зоні ЧАЕС з 24.06.1986 по 03.09.1986 у ВАТ «Краматорський металургійний завод ім. Куйбишева», Архівним відділом Краматорської міської ради надано копію особової картки форми Т-2 та повідомлено, що на дату відповіді архівний відділ не має технічної можливості надати копію особового рахунку за 1986 рік, так як документ має нестандартний формат. Для ознайомлення з документом за 1986 рік та фотофіксації рекомендовано направити спеціаліста до архівного відділу за місцем знаходження документа (м. Кременчук, Полтавська область). Інші запитувані документи до архівного відділу на зберігання не надходили і надати копії вказаних документів немає можливості.

Проте, доказів вчинення дій відповідними спеціалістами органів пенсійного фонду спрямованих на ознайомлення з копією особового рахунку за 1986 рік представником відповідача до суду надано не було.

Відповідачем не наведено жодних обґрунтованих доводів щодо змін в законодавстві, внаслідок яких зокрема довідка видана ВАТ «Краматорський металургійний завод ім. Куйбишева» від 11.07.2005 року №30/1 не може використовуватися для розрахунку пенсії позивача.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про протиправність перерахунку пенсії позивача з 01.09.2025 виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.

Суд звертає увагу, що під час призначення позивачу пенсії та до вересня 2025 року зауважень до будь-яких довідок наявних в пенсійні справі у тому числі виданої ВАТ «Краматорський металургійний завод ім. Куйбишева» у органу Пенсійного фонду не було.

Отже, здійснюючи перерахунок пенсії у бік зменшення з вересня 2025 року без урахування документів, зокрема довідки виданої ВАТ «Краматорський металургійний завод ім. Куйбишева» від 11.07.2005 року №30/1, орган Пенсійного фонду порушив принцип належного урядування.

Так, Верховний Суд у постанові від 27 червня 2018 року у справі №294/220/14-ц зазначив, що потреба виправити минулу помилку, допущену державним органом, не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу. Ризик помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

Також, передаючи справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, в ухвалі від 8 листопада 2019 року у справі № 815/1226/18 Верховний Суд зазначив, що принцип належного урядування без сумніву є дотичним і до пенсійних спорів, адже особа-пенсіонер чи майбутній пенсіонер, як приватна особа, не має в своєму розпорядження ані державного апарату, ані владних функцій. Сферою відповідальності саме держави є те, щоб пенсія була призначена особі вчасно та у правильному розмірі, а також виплачувалася та перераховувалася у напрямку збільшення без будь-яких затримок. І всі помилки та прорахунки в цій сфері є саме помилками, які могли з`явитись лише як наслідок «неналежного урядування».

В ухвалі від 2 квітня 2019 року у справі № 510/1286/16-а Верховний Суд також зазначив про порушення принципу належного урядування, оскільки порушення прав позивача на соціальне забезпечення сталося з причини неналежного виконання службовими особами держави своїх посадових обов`язків.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що відповідач порушив принцип належного урядування та порушив права позивача на належне пенсійне забезпечення, здійснивши з вересня 2025 року перерахунок пенсії без урахування вказаної вище довідки, а відтак прийняте позивачем рішення у формі протоколу № 29 від 20.08.2025 року про перерахунок пенсії позивача підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

Щодо обмеження пенсії позивача максимальним розміром суд зазначає наступне.

У ст. 2 Закону України від 08.07.2011 № 3668-VI «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», у редакції Закону № 1774-VIII від 06.12.2016, зазначено, що максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Митного кодексу України, законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про статус народного депутата України», «Про Національний банк України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про дипломатичну службу», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про судову експертизу», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів», «Про наукову і науково-технічну діяльність», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», «;Про пенсійне забезпечення», «Про судоустрій і статус суддів», Постанови Верховної Ради України від 13.10.1995 «Про затвердження Положення про помічника-консультанта народного депутата України», не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, по 31.12.2017, максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Податкового кодексу України, Митного кодексу України, законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про статус народного депутата України», «Про Національний банк України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про дипломатичну службу», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про судову експертизу», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів», «Про наукову і науково-технічну діяльність», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», «Про пенсійне забезпечення», «Про судоустрій і статус суддів», Постанови Верховної Ради України від 13.10.1995 «Про затвердження Положення про помічника-консультанта народного депутата України», не може перевищувати 10740 гривень.

Також у ч. 3 ст. 67 Закону № 796-XII, у редакції Закону № 1774-VIII від 06.12.2016, зазначено, що максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, по 31.12.2017, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.

При цьому абзацом першим пункту 2 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України N 3668-VI встановлено, що обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим вказаним Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності зазначеним Законом.

Абзацом другим вказаного пункту визначено, що пенсіонерам, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності зазначеним Законом і в яких розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) перевищує максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений зазначеним Законом, виплата пенсії здійснюється без індексації, без застосування положень частин другої та третьої статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та проведення інших перерахунків, передбачених законодавством, до того часу, коли розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) відповідатиме максимальному розміру пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), установленом цим Законом.

Рішенням Конституційного Суду України від 20.03.2024 № 2-р(II)/2024 (справа № 3-123/2023(229/23)) визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), припис статті 2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи від 08.07.2011 № 3668-VI зі змінами, що поширює свою дію на Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 № 796-XII зі змінами, припис першого речення частини третьої статті 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 № 796-XII зі змінами.

Також зазначено, що припис ст. 2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 № 3668-VI зі змінами, що поширює свою дію на Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 № 796-XII зі змінами, припис першого речення частини третьої статті 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 № 796-XII зі змінами, визнані неконституційними, утрачають чинність із дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Рішення Конституційного Суду України є обов`язковим, остаточним та таким, що не може бути оскаржено.

Отже з урахуванням Рішення Конституційного Суду України розмір пенсії Позивача не підлягає обмеженню.

Проте, як було встановлено судом, станом на 01.03.2025 року та після 01.09.2025 року розмір пенсії Позивача виплачується без застосування обмеження десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в цій частині, через відсутні порушеного права.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що відповідач порушив принцип належного урядування та порушив права позивача на належне пенсійне забезпечення, здійснивши з вересня 2025 року перерахунок пенсії без урахування заробітної плати, взятої за роботу в зоні відчуження, яка обраховувалось Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області з урахуванням довідки ВАТ «Краматорський металургійний завод ім. Куйбишева» від 11.07.2005 року №30/1 для ОСОБА_1 до 01.09.2025 року.

Конкретний спосіб захисту визначає позивач. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Отже, умовою виходу за межі позовних вимог (а отже і обраного позивачем способу захисту), є досягнення найбільш повного, ефективного захисту прав особи, що узгоджується із метою адміністративного судочинства.

Відповідно до ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997, кожен, чиї права і свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У п. 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі Чахал проти Об`єднаного Королівства (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

З урахуванням вищевикладеного, беручи до уваги встановлені судом обставини, суд вважає, що належним способом захисту порушеного права позивача є визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області у формі протоколу № 29 від 20.08.2025 року про перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.09.2025 року та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 з 01 вересня 2025 року пенсію по інвалідності передбачену статтею 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, з урахуванням заробітної плати, взятої за роботу в зоні відчуження, яка обраховувалось Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області для ОСОБА_1 до 01.09.2025 року з урахуванням довідки ВАТ «Краматорський металургійний завод ім. Куйбишева» від 11.07.2005 року №30/1.

Відповідно до вимог частин першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Нормами частини другої зазначеної статті встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд, відповідно до положень частини п`ятої статті 77 КАС України, вирішує справу на підставі наявних доказів.

З огляду на викладене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню частково.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору і не надав доказів понесених судових витрат, відсутні підстави для їх розподілу.

Керуючись статтями 2, 5-10, 19, 72-77, 90, 132, 139, 143, 241-246, 250, 255, 263, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (84122, Донецька область, м. Слов`янськ, вул. Соборна, 3, ) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області у формі протоколу № 29 від 20.08.2025 року про перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.09.2025 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (84122, Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, буд. 3, ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) з 01 вересня 2025 року пенсію по інвалідності передбачену статтею 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, з урахуванням заробітної плати, взятої за роботу в зоні відчуження, яка обраховувалось Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області для ОСОБА_1 до 01.09.2025 року з урахуванням довідки ВАТ «Краматорський металургійний завод ім. Куйбишева» від 11.07.2005 року №30/1.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення складене у повному обсязі та підписане 05 березня 2026 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, або спрощеного позовного провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга може бути подана безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя А.Б. Христофоров