Справа № 607/26797/25
Суддя: Базан Л. Т.
Дата ухвалення: 2026-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.02.2026 Справа №607/26797/25 Провадження №2-а/607/27/2026

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Базана Л.Т.

секретаря с/з Гоцак І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду м. Тернополя адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідача Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №6319345 від 10.12.2025, згідно якої його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. Заявлені вимоги мотивує тим, що вказана Постанова у справі про адміністративне правопорушення була прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки інспектора є несправедливими, недоведеними, необґрунтованими й такими, що не відповідають дійсності. Так, згідно оскаржуваної Постанови, він 10.12.2025 о 21:27 год. в с. Лісоводи по вул. Сугерова керував ТЗ MAN TGA 18.440 НОМЕР_1 не виконав вимогу дорожнього знаку 3.3 Рух вантажних автомобілів заборонено, та продовжив подальший рух автомобіля в зоні дії знаку, чим порушив п. 8.4.в.ПДР. Зазначив, що жодного порушення ПДР не допускав. На вказаній ділянці дороги він рухався у дозволеному напрямку, жодних дорожніх знаків, які б забороняли рух, встановлено не було. На місці зупинки належних та допустимих доказів порушення ним ПДР України поліцейським не надано, не надано також і схеми організації дорожнього руху, яка б підтверджувала наявність забороняючих дорожніх знаків на вказаній ділянці дороги. Поліцейський лише повідомив що виноситиме оскаржувану постанову про накладення адміністративного стягнення. Під час розгляду справи його заявлені клопотання про перенесення розгляду справи, у зв`язку із бажанням скористатись правовою допомогою адвоката, після спілкування працівника поліції з напарником та невідомою йому особою в телефонному режимі, були безпідставно відхилені, всупереч вимогам ст. 268 КУпАП, позбавивши його права на захист, а розгляд справи продовжився та 10.12.2025 року було винесено оскаржувану постанову. Крім цього, у матеріалах відсутня будь-яка відмітка про роз`яснення прав, немає підпису особи під відповідною графою, немає відеозапису, який би це підтверджував, відповідно, права позивача фактично були проігноровані, оскільки було відмовлено у задоволенні клопотання про перенесення розгляду справу, у зв`язку з бажанням скористатись правовою допомогою адвоката, таким чином, порушено право на захист. Також, поліцейським не було оголошено зміст оскаржуваної Постанови від 10.12.2025, а її копія не містить підпису посадової особи, що її склала. Із відеозапису з нагрудної камери працівників поліції не можливо встановити місця розташування дорожнього знаку 3.3. "Рух вантажних автомобілів заборонено". Також оскаржувана постанова не містить інформації про місце розташування вказаного дорожнього знаку. Таким чином відсутні докази на підтвердження наявності на ділянці руху автомобіля позивача дорожнього знаку 3.3. "Рух вантажних автомобілів заборонено", місця його розташування, що в свою чергу позбавляє можливості визначити зону дії такого знаку. Відтак відповідачем не надано беззаперечних доказів, що його автомобіль не виконав вимогу наведеного вище дорожнього знаку та здійснив подальший рух в зоні дії цього знаку, чим порушив п. 8.4. в) Правил дорожнього руху. З огляду на викладене, просить позов задовольнити.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 грудня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку, визначеному для розгляду окремої категорії термінових адміністративних справ, з урахуванням вимог параграфу 2 глави 11 КАС України.

08 січня 2026 року від Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області надійшов відзив на позов, відповідно до якого представник органу позов не визнав та просив у позові відмовити повністю. Вказав, що Постанова серії ЕНА №6319345 від 10.12.2025, була винесена суб`єктом владних повноважень інспектором відділу поліції №5 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області Куцим Д.О. з дотриманням вимог Кодексу України про адміністративні правопорушення та Закону України «Про Національну поліцію». Як вбачається із оскаржуваної постанови, 10 грудня 2025 року близько 21 год.27 хв., гр. ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом, в с. Лісоводи, вулиця Сугерова, не виконав вимоги дорожнього знаку 3.3 «Рух вантажних автомобілів заборонено», чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП. Отже, підставою для розгляду справи та притягнення позивача до адміністративної відповідальності є скоєння правопорушення передбаченого ч.1 статті 122 КУпАП, про що зазначено в постанові винесеній суб`єктом владних повноважень сержантом поліції Дячуком Дмитром Васильовичем. У своєму позові Лобач Т.І.. вказує на начебто порушення порядку розгляду інспектором відділу поліції №5 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області Куцим Д.О. справи про адміністративне правопорушення, однак жодним чином не спростовує сам факт вчинення ним вищевказаного адміністративного правопорушення. Слід зазначити, що відповідно до п.10 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395 поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Посилаючись на наведене, просив відмовити у задоволенні позову.

08 січня 2026 року від позивача ОСОБА_1 надійшла відповідь на відзив, згідно якої останній вказав, що Відповідачем у відзиві на позовну заяву жодним чином не спростовано той факт, що оскаржувана постанова не підписана посадовою особою, а саме відсутній підпис поліцейського у графi №7 Підпис посадової особи, яка винесла постанову, що є порушенням п. 5 та п. 9 розділу ІV Наказу МВС № 1395 від Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі. Отже, вказана постанова є незаконною та підлягає скасуванню. На відеозаписі відсутні будь-які ідентифікуючі ознаки автомобіля, яким він керував в час інкримінованого правопорушення, а також відповідачем не долучено жодних доказів порушення вимог ПДР, наявний відеозапис не містить факту невиконання ним вимог заборонних знаків, зокрема знаку 3.3, оскільки на ділянці дороги, якою він рухався відсутні такі дорожні знаки. Відповідачем не надано схеми організації дорожнього руху, яка б підтверджувала наявність забороняючих дорожніх знаків на ділянці дороги, якою він рухався. Відповідачем під час розгляду справи відмовлено йому у клопотанні про перенесення розгляду справу, у зв`язку з бажанням скористатись правовою допомогою адвоката, таким чином, порушено право на захист та вимоги ст. 268 КУпАП. Верховний Суд неодноразово вказував, що ненадання інспектором можливості реалізувати клопотання особи про надання правової допомоги під час розгляду справи є підставою для скасування постанови про адміністративне правопорушення. Тобто відмова або фактичне ігнорування права особи на захист розглядається Верховним Судом як істотне порушення, яке саме по собі тягне визнання постанови незаконною. Зазначив, що не рухався ділянкою дороги, яка зображена на відеозаписі, наданому працівниками поліції, а також відеозапис не містить факту порушення ним вимог дорожнього знаку 3.3 ПДР України.

15 січня 2026 року від Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області надійшли заперечення на відповідь на відзив, відповідно до яких представник органу акцентує увагу суду на тому, що наявність процедурних порушень при оформленні адміністративних матеріалів (таких як не проставлення одного підпису працівника поліції на другому екземплярі постанови ) не може бути самостійною та достатньою підставою для скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності за наявності події та складу адміністративного правопорушення, оскільки застосування «надмірного формалізму» буде порушувати принципи та завдання КУпАП, щодо охорони прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством На відеозаписі доданому до відзиву і вказаному в оскаржуваній постанові зафіксований факт того, що працівники поліції після розгляду справи про адміністративне правопорушення, починаючи з 14 хв. відеозапису, йдуть до службового транспортного засобу та в подальшому направляються по маршруту зупинки транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 , де фіксують знак 3.3. ПДР, який забороняє рух зазначеними вулицями у с. Лісоводи вантажним транспортним засобам. Разом із тим, потрібно зазначити, що схему організації дорожнього руху, яку на місці зупинки на думку позивача йому б мали надати знаходиться безпосередньо у відділу поліції №5 (м.Городок) ХРУП ГУНП, а тому на вимогу ОСОБА_1 надати було не можливо, оскільки така схема може бути надана на письмовий запит через його реєстрацію у відділі поліції. Також, звертає увагу, що на відеозаписі доданому до відзиву представника ГУНП в Хмельницькій області, інспектор поліції під час розгляду справи розглянув усне клопотання позивача про перенесення розгляду справи, та вказав, що дана справа буде продовжена для розгляду на наступний день на 09-00 ранку, однак позивачу визначена дата не була зручною, тому інспектор поліції продовжив розгляд адміністративної справи на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Позивач в судове засідання не з`явився, однак подав суду клопотання відповідно до якого просить проводити розгляд даної справи за його відсутністі, позов підтримує.

Представник відповідача - Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області в судове засідання не прибув, зазначивши у відзиві про те, що просить справу розглядати у його відсутності та відмовити у задоволенні позовних вимог.

Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази встановив наступні обставини.

Частиною 1 ст.5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду за захистом, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Судом встановлено, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №6319345 від 10 грудня 2025 року, винесеної інспектором відділу поліції №5 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області Куцим Д.О., ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень за те, що він 10 грудня 2025 року близько 21 год.27 хв.,. керуючи транспортним засобом MAN TGA 18.440 НОМЕР_1 в с. Лісоводи, вулиця Сугерова, не виконав вимогу дорожнього знаку 3.3 «Рух вантажних автомобілів заборонено» та продовжив подальший рух автомобіля в зоні дії знаку, чим порушив вимоги п. 8.4 (в) Правил дорожнього руху України порушення вимог заборонних знаків.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. (частина 1 ст. 7 КУпАП)

Частина 1 ст. 9 КУпАП визначає поняття адміністративного правопорушення, яким визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з статтею 31 Закону України «Про дорожній рух» №580-VIII, поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Статтею 40 Закону №580-VIII встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою:

1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб;

2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Суд, не заперечуючи наявності у працівників органів Національної поліції повноважень виносити в окремих випадках постанову про адміністративне правопорушення без складення протоколу, вважає що правопорушення (у разі його вчинення) повинно бути належним чином зафіксоване. Відсутність протоколу про адміністративне правопорушення повинно компенсуватись іншими належними та допустимими доказами вчинення правопорушення, оскільки протокол є, зокрема, не лише засобом фіксації вчинення правопорушення, а й доказом дотримання (недотримання) посадовою особою, яка його складає, процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Згідно із пунктом 8.4 (в) ПДР України, дорожні знаки поділяються на групи заборонні знаки, які запроваджують або скасовують певні обмеження в русі.

Відповідно до розділу 33 пункту 3.3 ПДР України, знак 3.3. «Рух вантажних автомобілів заборонено» забороняє рух вантажних автомобілів і составів транспортних засобів з дозволеною максимальною масою понад 3.5 т (якщо на знаку не зазначена маса) або з такою, що перевищує зазначену на знаку, а також тракторів, самохідних машин і механізмів.

Відповідно до ч.1 ст.122 КУпАП,… порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг,…тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з частиною 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Цим принципом повинен керуватись працівник поліції, коли розглядає справу про адміністративне правопорушення за результатами якої приходить до переконання про винуватість особи.

Згідно статті 62 Конституції України вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішення позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" N 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. the UnitedKingdom), п. 161, Series A заява N 25).

На думку суду, цілком логічно та ґрунтується на нормах права, те, що у випадку якщо рішення поліцейського буде оскаржено, то обов`язок довести його правомірність лежить саме на останньому, оскільки в протилежному випадку на особу котру визнано винним у вчиненні правопорушення фактично буде покладено обов`язок доводи свою невинуватість, що суперечить вказаній вище статті Конституції України.

Як вбачається із відеодоказів, які надав суду відповідач, а саме відеофіксації з нагрудних камер працівників поліції, а також із відео реєстратора службового автомобіля поліції, які на його думку доводять вину позивача, вбачається, що до автомобіля за кермом якого перебуває позивач підходить працівник поліції, пояснюючи йому, що позивач порушив вимоги дорожнього знаку 3.3. «Рух вантажних автомобілів заборонено», на що водій вказує, що дорожній знак на вказаній ділянці дороги відсутній. Інспектор заперечив пояснення водія та вказав, що дорожній знак встановлений. Після встановлення особи водія та перевірки документів на тз, інспектор повідомив, що на ОСОБА_1 буде складено постанову за ч.1 ст. 122 КУпАП та накладено штраф у розмірі 340 грн., яку він може оскаржити протягом 10 днів. Після цього, ОСОБА_1 були роз`яснені права особи яка притягається до адміністративної відповідальності передбачені ст.268 КУпАП та ст. 63 КУ. Водій заявив клопотання про перенесення розгляду справи на наступний тиждень у зв`язку із зайнятістю на роботі та наданням можливості скористатися послугами адвоката, однак інспектор пояснив, що може перенести розгляд справи на 12.12.2025 о 09.00 год., водночас водій вказав, що не зможе в цей день з`явитися для розгляду справи. Інспектор поліції відмовив у задоволенні клопотання та продовжив розгляд справи. Після цього, інспектор запропонував ОСОБА_1 поставити підписи у постанові та отримати її копію, на що останній погодився. Надалі, водій покинув місце події, а поліцейські попрямували по дорозі вказуючи, що дорожній знак присутній, а водій рухався саме цією дорогою.

Разом з тим, з переглянутого відеозапису не проглядається марка транспортного засобу, яким керував Позивач, його державний номерний знак, а також рух вказаного автомобіля дорогою на якій встановлений дорожній знак 3.3 «Рух вантажних автомобілів заборонено».

Крім цього, у порушення вимог ст. 285 КУпАП, постанова після закінчення розгляду справи не була оголошена особі яка притягається до адміністративної відповідальності, як і порядок її оскарження.

Суд, не приймає до уваги частину відеозапису з нагрудної боді камери, на якому відображено як працівники поліції після того коли водій ОСОБА_1 покинув місце події, поїхали у напрямку, звідки начебто рухався Позивач, оскільки матеріалами відеофіксації не зафільмовано руху автомобіля Позивача, звідки та куди він рухався та якою автомобільною дорогою.

Крім цього, суд зауважує, що дані докази не містять прив`язки розташування транспортного засобу, яким керував позивач до місця знаходження заборонного знаку, вимоги якого порушив позивач, викопіювання із Схеми організації дорожнього руху, яка б підтвердила місце його розміщення та дію, що унеможливлює суду достеменно встановити чи було допущено позивачем порушення його вимог. Адже, у розділі 3 «Заборонні знаки» розділу 33 «Дорожні знаки» ПДР України передбачено, що зона дії знаків 3.1-3.15 поширюється від місця встановлення до найближчого перехрестя із ним, а населених пунктах, де не має перехресть, до кінця населеного пункту. Крім цього, відповідачем не надано доказів, які б підтверджували, що дорожній знак 3.3 «Рух вантажних автомобілів заборонено» не містить наявність або відсутність зазначення маси транспортного засобу при якій заборонено рух.

Також, до відзиву на позовну заяву, представником відповідача долучено 3 відеозаписи, ймовірно з реєстратора службового автомобіля, які не були оглянуті в судовому засіданні, у зв`язку із відсутністю посилання на них у п.7 постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №6319345 від 10 грудня 2025 року.

Таким чином, відповідачем не надано даних, які б підтверджували наявність на ділянці дороги, якою рухався позивач знаку 3.3 «Рух вантажних автомобілів заборонено», а у доказах, які він надав, вони відсутні. При цьому, суд зазначає, що вчинення спірного адміністративного правопорушення, заперечується та не визнається самим позивачем, а докази, які надав представник відповідача не підтверджують його вчинення ОСОБА_1 . Суд відкидає твердження представника відповідача зазначеного ним у поданому відзиві, що таким доказом є не заперечення позивачем факту скоєння даного адміністративного правопорушення та відсутність будь-яких клопотань особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Адже, як зазначив ВС у своїй постанові від 15.05.2019 року у справі №537/2088/17, сам факт визнання особою вини у порушенні ПДР не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень і не звільняє останнього від доведення його правомірності.

Відповідно до ст. 283 КУпАП, Постанова по справі про адміністративне правопорушення підписується посадовою особою, яка розглянула справу, а постанова колегіального органу - головуючим на засіданні і секретарем цього органу.

Водночас, Постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №6319345 від 10 грудня 2025 року не підписана уповноваженою особою - інспектором відділу поліції №5 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області Куцим Д.О., Лобача Т.І.

Згідно статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Оцінюючи обґрунтованість спірної постанови, суд зазначає, що належних та допустимих доказів, які б підтверджували порушення позивачем вимог дорожнього знаку 3.3 «Рух вантажних автомобілів заборонено» відповідачем суду не надано, а тому ефективним та достатнім способом захисту порушених прав, свобод або законних інтересів позивача у даній справі є скасування спірної постанови із закриттям провадження у справі.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень та закрити провадження у справі.

Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, оцінюючи в сукупності наявні докази, з врахуванням встановленого КАС України обов`язку відповідача доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності, суд прийшов до висновку про недоведеність вини позивача в скоєнні адміністративного правопорушення, а тому постанову про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА №6319345 від 10 грудня 2025 року, слід скасувати, а провадженні у справі закрити.

Оскільки вимоги позивача судом задоволено, суд стягує за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, на користь ОСОБА_1 понесені позивачем витрати щодо сплати судового збору в розмірі 605,60 грн.

На підставі наведеного, керуючись ст. 73-77, 90, 241-246, 255, 268, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, ст. 9, 10, 122, 245, 252 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №6319345 від 10 грудня 2025 року, згідно якої його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн штрафу задовольнити, наведену постанову скасувати та закрити провадження у справі.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати щодо сплати судового збору в розмірі 605 грн. 60 коп..

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

На виконання вимог п. 4 ч. 5 ст. 246 КАС України суд зазначає повне найменування сторін у справі:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Головне управління Національної поліції в Хмельницькій області, , адреса місця знаходження: вул. Зарічанська, 7, м. Хмельницький.

Головуючий суддяЛ. Т. Базан