Справа № 160/30347/25
Суддя: Бабічева Л. П.
Дата ухвалення: 2026-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

№ провадження 2-а/196/6/2026
УХВАЛА

03.03.2026 року с-ще Царичанка

Суддя Царичанського районного суду Дніпропетровської області Бабічева Л.П., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Царичанського районного суду Дніпропетровської області за підсудністю з Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла адміністративна справа №160/30347/25 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

У позовній заяві позивач просить:

1) визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 , які полягають у внесенні до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомостей про порушення правил військового обліку ОСОБА_1 та про те, що його розшукує ТЦК та СП (Вас розшукує ТЦК);

2) зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 виключити з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомості про порушення ОСОБА_1 (дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) правил військового обліку та про те, що його розшукує ТЦК та СП (Вас розшукує ТЦК).

Дослідивши матеріали позовної заяви, суд доходить висновку про неможливість прийняття до провадження та розгляду даної справи Царичанським районним судом Дніпропетровської області, оскільки зазначена справа не підсудна місцевим загальним судам, як адміністративним судам, виходячи з такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні:

1) адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності;

2) адміністративні справи, пов`язані з виборчим процесом чи процесом референдуму, щодо:

оскарження рішень, дій чи бездіяльності дільничних виборчих комісій, дільничних комісій з референдуму, членів цих комісій;

уточнення списку виборців;

оскарження дій чи бездіяльності суб`єктів у сфері медіа, підприємств, установ, організацій, їх посадових та службових осіб, творчих працівників суб`єктів у сфері медіа, що порушують законодавство про вибори та референдум;

оскарження дій чи бездіяльності кандидата у депутати сільської, селищної ради, кандидатів на посаду сільського, селищного голови, їх довірених осіб;

3) адміністративні справи, пов`язані з перебуванням іноземців та осіб без громадянства на території України, щодо:

примусового повернення в країну походження або третю країну іноземців та осіб без громадянства;

примусового видворення іноземців та осіб без громадянства за межі України;

затримання іноземців або осіб без громадянства з метою їх ідентифікації та (або) забезпечення примусового видворення за межі території України;

продовження строку затримання іноземців або осіб без громадянства з метою їх ідентифікації та (або) забезпечення примусового видворення за межі території України;

затримання іноземців або осіб без громадянства до вирішення питання про визнання їх біженцями або особами, які потребують додаткового захисту в Україні, або особами без громадянства;

затримання іноземців або осіб без громадянства з метою забезпечення їх передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію;

4) адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень судів у справах, визначених пунктами 1-3 частини першої цієї статті;

5) адміністративні справи щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років";

6) адміністративні справи за позовними заявами територіального центру комплектування та соціальної підтримки з приводу тимчасового обмеження громадян України у праві керування транспортним засобом під час мобілізації.

Відповідно до ч. 2 ст.20 КАC України окружним адміністративним судам підсудні всі адміністративні справи, крім визначених частинами першою та третьою цієї статті.

Предметом оскарження у даній справі є дії відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_1 , які полягають у внесенні до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомостей про порушення правил військового обліку ОСОБА_1 та про те, що його розшукує ТЦК та СП.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі Реєстр) - інформаційно-комунікаційна система, призначена для збирання, зберігання, обробки та використання даних про призовників, військовозобов`язаних та резервістів, створена для забезпечення військового обліку громадян України.

Даний Закон визначає правові та організаційні засади створення, функціонування Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, регулює відносини у сфері державної реєстрації громадян України, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави, та осіб, приписаних до призовних дільниць (далі - призовники, військовозобов`язані та резервісти).

Згідно ч.8 статті 5 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» органами ведення Реєстру є районні (об`єднані районні), міські (районні у місті, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, Центральне управління Служби безпеки України та регіональні органи Служби безпеки України, відповідні підрозділи розвідувальних органів України.

Згідно ч.9 ст.5 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» органи ведення Реєстру забезпечують ведення Реєстру та актуалізацію його бази даних.

Отже, відповідач є органом ведення вищевказаного Реєстру, на який вказаним Законом покладені певні прав та обов`язки в частині внесення до цього Реєстру відомостей про призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Статтею 7 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» визначено виключний перелік персональних даних призовника, військовозобов`язаного та резервіста, які можуть бути внесені в Реєстр, а статтею 8 вказаного закону службових даних призовника, військовозобов`язаного та резервіста.

Зокрема, п.20-1 ч.1 ст.7 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» передбачено внесення до Реєстру відомостей про притягнення призовника, військовозобов`язаного та резервіста до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтями 210, 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (дата, номер, короткий зміст протоколу та/або постанови про адміністративне правопорушення).

Реалізація відповідачем, як органом ведення вищевказаного Реєстру, своїх владних управлінських функцій щодо внесення інформації до цього Реєстру відносно призовників, військовозобов`язаних та резервістів, яка може бути пов`язана із притягненням цих осіб до адміністративної відповідальності за порушення правил військового обліку або інших вимог законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, не свідчить про те, що такі дії вчиняються відповідачем в рамках справи про притягнення до адміністративної відповідальності.

Внесення ТЦК та СП до Реєстру відомостей про притягнення до адміністративної відповідальності за статтями 210, 210-1 КУпАП перш за все направлено на виконання обов`язку, передбаченого Законом України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» для органів ведення вищевказаного реєстру.

В обґрунтування позову зазначено, що позивача до адміністративної відповідальності за ст. 210 та ст. 210-1 КУпАП притягнуто не було.

Судом ураховується, що внесення відповідачем до вказаного реєстру інформації щодо порушення позивачем правил військового обліку не є складовою частиною процедури притягнення до адміністративної відповідальності за статтями 210, 210-1 КУпАП, а є виконанням відповідачем свого обв`язку згідно Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» по веденню цього Реєстру та актуалізації його бази даних.

Оскаржені у даній справі дії відповідача по внесенню до вказаного Реєстру інформації про порушення позивачем правил військового обліку не пов`язані із притягненням його до адміністративної відповідності та заходами забезпечення провадження у справах про адміністративні правопорушення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно ч.1 ст.286 КАС України, адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Дана стаття встановлює комплексний підхід для вирішення питання щодо правомірності притягнення особи до адміністративної відповідальності, тому включає можливість перевірки дій посадових осіб чи органу, вчинених у межах процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення.

В той же час, вирішення питання правомірності дій суб`єкта владних повноважень, які вчинені ним поза межами процедури накладення адміністративного стягнення не потребують спеціального порядку розгляду та віднесені до юрисдикції окружних адміністративних судів, відповідно до ч.2 ст.20 КАС України.

Дана справа, враховуючи предмет та підстави позову, не стосується притягнення позивача до адміністративної відповідальності та дій суб`єкта владних повноважень у справі про притягнення позивача до адміністративної відповідальності. У даному випадку позивач не оскаржує будь-яких дій або рішень з приводу притягнення до адміністративної відповідальності, розгляду справи про адміністративне правопорушення або застосування заходів забезпечення провадження у справах про адміністративні правопорушення.

Слід також зазначити, що правові позиції Верховного Суду, викладені у постановах від 31 жовтня 2024 року у справі №420/14902/23, від 25 січня 2024 року у справі №191/1565/22, від 28 червня 2022 року у справі №679/1344/16-а, від 20 лютого 2020 року у справа №308/12685/14-а, про те, що факт наявності/відсутності рішення (постанови) про притягнення до адміністративної відповідальності не впливає на право позивача щодо оскарження дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності, а тому розгляд таких справ здійснюється в порядку статті 286 КАС України, є нерелевантними до даних правовідносин і стосуються оскарження позивачами заходів забезпечення провадження у справах про адміністративні правопорушення, а саме затримання особи.

З огляду на викладене, суд доходить висновку, що адміністративні справи, предметом оскарження в яких є рішення, дії чи бездіяльність територіального центру комплектування та соціальної підтримки щодо внесення інформації до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів підсудні окружним адміністративним судам відповідно до ч.2 ст.20 КАС України.

Таким чином, справа не може бути прийнята до провадження, оскільки зазначена справа не підсудна місцевому загальному суду як адміністративному суду.

Суд зазначає, що розгляд справи судом з порушенням правил предметної юрисдикції, свідчить про те, що справа розглянута некомпетентним (неповноважним) судом.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку належним і безстороннім судом, встановленим законом.

Отже, висловлювання «судом, встановленим законом» зводиться не лише до правової основи самого існування «суду», але ї дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 318 КАС України прийняте судом рішення з порушенням правил юрисдикції (підсудності), визначених статтями 20, 22, 25-28 цього Кодексу є підставою для його скасування судом апеляційної інстанції з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю.

За таких обставин розгляд вказаної справи Царичанським районним судом Дніпропетровської області буде таким, що прямо порушуватиме положення ст. 20 КАС України та п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи викладене суд вважає, що розгляд справи з порушенням правил предметної юрисдикції призведе до порушення права позивача на розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, а тому вважає, що незважаючи на положення ст. 30 КАС України про недопустимість спорів про підсудність, справа має бути передана на розгляд суду встановленого закону за правилами предметної юрисдикції у відповідності до ч.2 ст. 20 КАС України до відповідного окружного адміністративного суду, у зв`язку з її помилковим направленням на розгляд до Царичанського районного суду Дніпропетровської області.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою судді Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2025 року в даній справі № 160/30347/25 позовну заяву було прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (а.с. 11-12).

Статтею 29 КАС України передбачено передачу адміністративної справи у випадку, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду. Територіальна юрисдикція ( підсудність) визначена у ст.ст.25-28 КАС України.

Відповідно до п. 3 ч.1 ст. 29 КАС України суд передає адміністративну справу на розгляд іншого адміністративного суду, якщо після відкриття провадження у справі суд встановить, що справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Згідно ч.6 ст.7 КАС України у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права). Аналогія закону та аналогія права не застосовується для визначення підстав, меж повноважень та способу дій органів державної влади та місцевого самоврядування.

Оскільки приписи КАС України не містять регулювання питання щодо передачі адміністративної справи за предметною юрисдикцією (підсудністю), суд за аналогією застосовує такі ж процесуальні наслідки, передбачені п. 3 ч. 1 ст. 29 КАС України для адміністративної справи, відносно якої після відкриття провадження у справі судом встановлено, що справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Враховуючи недопустимість порушення правил щодо предметної юрисдикції, а також той факт, що приймаючи до провадження вказану адміністративну справу, суд позбавляє сторін провадження права на розгляд справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом, з метою недопущення порушення права позивача на справедливий суд відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд доходить висновку про необхідність повернення матеріалів вказаної справи для розгляду до Дніпропетровського окружного адміністративного суду, як помилково надісланої. У даному випадку відсутній спір між судами про підсудність.

Керуючись ст. ст. 20, 29 КАС України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Передати адміністративну справу №160/30347/25 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, на розгляд до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення ухвали суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Передача адміністративної справи з одного суду до іншого на підставі відповідної ухвали, яка підлягає оскарженню, здійснюється не пізніше наступного дня після закінчення строку на оскарження такої ухвали, а в разі подання апеляційної скарги - після залишення її без задоволення.

Суддя Л.П. Бабічева