Справа № 320/43482/25
Суддя: Шевченко А.В.
Дата ухвалення: 2026-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

03 березня 2026 року м. Київ № 320/43482/25

Суддя Київського окружного адміністративного суду Шевченко А.В., розглянувши позовну заяву та додані до неї матеріали Товариства з обмеженою відповідальністю «Сяйвомет» до Бюро економічної безпеки України про визнання дій протиправними та зобов`язання утриматись від вчинення певних дій

в с т а н о в и в:

до Київського окружного адміністративного суду через свого представника - адвоката Єрмак Л.Б. звернулося ТОВ «Сяйвомет» з позовом до Бюро економічної безпеки України, в якому позивач просить суд:

визнати протиправними дії Бюро економічної безпеки України, які полягають у проведенні аналітичного дослідження, за результатами якого було складено Аналітичний продукт (Висновок аналітика) від 23.05.2024 за №9.3/3.3.3/2281-24 без достатніх правових підстав, та у складанні Аналітичного продукту (Висновку аналітика) від 23.05.2024р.за №9.3/3.3.3/2281-24;

зобов`язати Бюро економічної безпеки України утриматись від висновків про наявність у ТОВ «Сяйвомет» () заниження податку на прибуток за досліджуваний період у розмірі 14 223 025грн., в тому числі по періодам :2021рік 3 844 442 грн., 2022рік-10378 583грн.

У зв`язку з невідповідністю позовної заяви вимогам процесуального законодавства, керуючись статтею 169 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ухвалою від 04.09.2025 позовну заяву залишив без руху з наданням позивачеві десятиденного строку для усунення її недоліків. В ухвалі судом зазначені недоліки позовної заяви та запропоновані способи їх усунення шляхом подання до суду:

- уточненої позовної заяви із наведенням нормативного обґрунтування того, що спірний аналітичний продукт є правовим документом, який встановлює відповідальність суб`єкта господарювання та, відповідно, є актом індивідуальної дії у розумінні частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України, а також нормативне обґрунтування наявності права на оскарження аналітичного продукту у судовому порядку, а також із зазначенням в її прохальній частині правильної дати складання висновку.

- заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду із зазначенням поважних причин його пропуску з наданням суду на їх підтвердження відповідних доказів, з урахуванням висновків суду, викладених у мотивувальній частині цієї ухвали;

- пояснень стосовно того, яким саме чином і коли позивач дізнався про складення аналітичного висновку стосовно нього, та яким чином і коли ним було отримано примірник висновку № 9.3/3.3.3/2281-24, долучений до позовної заяви (із зазначенням та наданням суду відповідних доказів).

До відкриття провадження у справі від представника позивача надійшла заява про усунення недоліків, якою долучено уточнену позовну заяву, а також заяву про поновлення строку звернення до суду із поясненнями яким саме чином і коли позивач дізнався про складення аналітичного висновку стосовно нього.

Так, за результатами вивчення змісту якої судом не встановлено поважних причин пропуску строку звернення до суду, з огляду на таке.

У поданому клопотанні позивач вказує, що 01.05.2024 та повторно 30.10.2024 ухвалами слідчих суддів Шевченківського районного суду м. Києва накладено арешт на грошові кошти ТОВ «Сяйвомет», які знаходяться на банківських рахунках; заборонено службовим особам банківських установ проводити будь-які банківські операції, що призведуть до зменшення залишку зазначеної суми грошових коштів на вказаних рахунках, крім обов`язкових платежів до бюджету та призначених для виплати заробітної плати.

Вказує, що аналітичний продукт ТОВ «Сяйвомет» отримано 16 травня 2024 року під час надання органом досудового розслідування БЕБ України матеріалів до клопотання про обрання запобіжного заходу директору ТОВ «Сяйвомет» ОСОБА_1 .

Відтак, позивач посилаючись на факт відсутності можливості у ТОВ «Сяйвомет» сплати судового збору, вважає вказану обставину поважною причиною пропуску стоку звернення до суду із вказаним позовом, а тому та просить його поновити.

Відповідно до частини першої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

У частині другій цієї статті зазначено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено іншого, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (частина третя статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України).

Суд констатує, що строк звернення до адміністративного суду це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

При вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко розмежовувати поняття «дізнався» та «повинен був дізнатись».

Поняття «повинен був дізнатися» необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатись про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21.02.2020 у справі № 340/1019/19).

Суд вважає за необхідне звернути увагу на практику Верховного Суду, який у своїх рішеннях, зокрема від 08.08.2019 справа № 127/13736/16-а (№ К/9901/42788/18) зазначає, що «незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду. Встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.»

Так, про порушення своїх прав позивач дізнався 16.05.2024, коли ним було фактично отримано аналітичний висновок БЕБ. Водночас, до суду звернувся позивач із вказаним позовом 27 серпня 2025 року, тобто із пропуском шестимісячного строку звернення.

При цьому, суд не вважає наведену позивачем причину пропуску строку звернення, зокрема відсутність можливості сплатити судовий збір, поважною, позаяк позивач не був позбавлений можливості разом із позовною заявою подати відповідне клопотання про відстрочення сплати судового збору, із відповідними доказами та поясненнями.

Реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого. Позивач, необґрунтовано не дотримуючись такого порядку, позбавляє себе можливості реалізовувати своє право на звернення до суду в межах строків звернення до суду, не реалізація цього права зумовлена власною пасивною поведінкою.

Статтею 123 Кодексу адміністративного судочинства України передбачені наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду.

Так, частиною першої цієї статті передбачено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею в заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву (частина друга статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідно до пункту 9 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Інших обґрунтувань з відповідними доказами поважності пропуску вказаного строку клопотання не містить.

У силу вимог частини другої статті 123 Кодексу, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Оскільки позовна заява та клопотання не містять належних доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку звернення до суду, суд доходить висновку про наявність правових підстав для повернення позовної заяви.

Відтак, суд доходить висновку, що позовна заява та клопотання не містять поважних причин пропуску вказаного строку.

Згідно з резолютивною частиною ухвали про залишення позовної заяви без руху від 13.09.2025 позивача було попереджено судом, що у разі невиконання вимог ухвали позовна заява буде вважатись неподаною та повернута заявниці.

Відповідно до пунктів 1 та 9 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк, а також у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

У зв`язку з тим, що позивач не усунув недоліки, про які зазначено в ухвалі від 04.09.2025 частині обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення до суду, а із позовної заяви та клопотання про поновлення строку звернення до суду не встановлено достатніх підстав поважності його пропуску, суд доходить висновку, що позовна заява підлягає поверненню.

Керуючись статтями 123, 169, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:

позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Сяйвомет» до Бюро економічної безпеки України про визнання дій протиправними та зобов`язання утриматись від вчинення певних дій повернути позивачу без розгляду.

Роз`яснити позивачеві, що відповідно до частини восьмої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Копію ухвали надіслати особі, що подала позов.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення (підписання) ухвали.

Суддя Шевченко А.В.