Справа № 520/11330/25
Суддя: Панов М.М.
Дата ухвалення: 2026-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2026 р. № 520/11330/25

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Панова М.М., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (вул. В`ячеслава Чорновола, буд. 157, м. Черкаси, Черкаський р-н, Черкаська обл., 18003, ), про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення від 04.04.2025 № 88 Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про відмову позивачу в призначенні пенсії по інвалідності відповідно до Розділу IV «ПЕНСІЇ ПО ІНВАЛІДНОСТІ В СОЛІДАРНІЙ СИСТЕМІ» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області зарахувати до страхового стажу позивача, що дає право на призначення пенсії по інвалідності, період трудової діяльності з 01.10.1993 по 30.01.2004 відповідно до трудової книжки НОМЕР_2 та період навчання з 05.09.2000 по 05.07.2002 в Харківському національному автомобільно-дорожному університеті за дипломом НОМЕР_3 від 05.07.2002;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області призначити позивачу пенсію по інвалідності з дати права, а саме з дати встановлення ІІІ групи інвалідності з 11.03.2025, згідно Витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, що надсилається до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів Служби безпеки України, відповідних підрозділів розвідувальних органів від 11.03.2025 (номер витягу: 169/25/1413/BT).

В обґрунтування позову позивач зазначив, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про відмову у призначенні пенсії за інвалідністю є протиправним та таким, що порушує його право на належний соціальний захист, тому підлягає скасуванню.

Ухвалою суду відкрито спрощене провадження по справі в порядку, передбаченому статтею 257 Кодексу адміністративного судочинства України, та запропоновано відповідачам надати відзив на позов.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження надіслана та доставлена відповідачам, що підтверджується довідками про доставку електронного листа до Електронного кабінету, які містяться в матеріалах справи.

Представником Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області надано до суду клопотання, в якому він просив відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог, наголошував на тому, що призначення пенсії, перерахунок - є дискреційним повноваженням пенсійного органу. Окрім того, представник відповідача не заперечує, що до загального страхового стажу позивачу не зараховано спірні періоди та зазначає, що за результатами розгляду документів, доданих до заяви, до загального страхового стажу роботи позивача не зараховано період роботи на Малому науково-виробничому комерційному підприємстві Мега з 01.10.1993 по 30.01.2004 за записами трудової книжки від 01.10.1993 серії НОМЕР_2 , оскільки дописана дата її видачі. Також в Реєстрі застрахованих осіб відсутні дані про нарахування заробітної плати та сплату страхових внесків з 01.07.2000 по 30.01.2004.

Позивачем надано на розгляд пенсійного органу також і довідку від 17.01.2024 №5, видану Малим науково-виробничим та комерційним підприємством «Мега» на підтвердження зазначеного періоду роботи позивача на підприємстві, але документ потребує підтвердження первинними документами, оскільки засвідчена особистим підписом заявника;

- час навчання в Харківському національному автомобільно-дорожньому університеті з 05.09.2000 по 05.07.2002, оскільки згідно Додатка до диплому про вищу освіту НОМЕР_4 форма навчання - екстернат.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 (далі - позивач) 11.03.2025 отримав ІІІ групу інвалідності за загальним захворюванням, що підтверджується наявним в матеріалах справи витягом з рішення експертної команди оцінювання повсякденного функціонування особи від 11.03.2025 № 169/25/1413/ВТ.

28.03.2025 позивач, набувши права на отримання пенсії за інвалідністю, звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України через вебпортал із заявою про призначення пенсії за інвалідністю відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV.

Відповідно до п. 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 із змінами, внесеними постановою правління Пенсійного фонду України від 16.12.2020 №25-1 (далі-Порядок), з 01.04.2021 органи Пенсійного фонду України застосовують екстериторіальний принцип призначення та перерахунку пенсій.

За принципом екстериторіальності вищевказана заява позивача була розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Луганській області (далі - відповідач), яким за результатами доданих позивачем до заяви документів було прийнято відповідне рішення від 04.04.2025 №88 про відмову у призначенні пенсії за інвалідністю у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу, передбаченого частиною першою статтею 32 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Згідно зазначеного рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області за доданими до заяви про призначення пенсії документами до загального страхового стажу роботи позивача не зараховано:

- період роботи на Малому науково-виробничому комерційному підприємстві Мега з 01.10.1993 по 30.01.2004 за записами трудової книжки від 01.10.1993 серії НОМЕР_2 , оскільки дописана дата її видачі;

- час навчання в Харківському національному автомобільно-дорожньому університеті з 05.09.2000 по 05.07.2002, оскільки згідно Додатка до диплому про вищу освіту НОМЕР_4 форма навчання - екстернат.

Головним управлінням ПФУ в Луганській області було прийнято рішення про відмову позивачу в призначенні пенсії за інвалідністю відповідно до статті 32 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки відсутній необхідний страховий стаж - 13 років.

Вважаючи дії пенсійного органу щодо незарахування зазначених періодів роботи до страхового стажу протиправними, а рішення про відмову у призначенні пенсії таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся до суду із даним адміністративним позовом за захистом своїх прав.

З приводу спірних правовідносин суд зазначає наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Правовідносини, що виникають у сфері реалізації особами, які мають право на пенсію, свого конституційного права на державне пенсійне забезпечення, у випадках, передбачених Конституцією України, регулюються нормами Конституції України, Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-ХІІ, Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV та іншими нормативно-правовими актами, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XІІ (далі - Закон № 1788-XІІ) громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій встановлені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІV (далі - Закон № 1058-ІV), який набрав чинності 01.01.2004.

Статтею 5 Закону № 1058-ІV (в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом та Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Виключно цим Законом визначаються: принципи та структура системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування; коло осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню; види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат; пенсійний вік чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на призначення пенсії за віком; мінімальний розмір пенсії за віком; порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування; організація та порядок здійснення управління в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування організація та порядок здійснення управління в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

Відповідно до частини третьої статті 4 Закону № 1058-IV виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

У частині першій статті 9 Закону № 1058-IV наведено види пенсійних виплат: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Частиною першою статті 32 Закону № 1058-IV унормовано, що особи, яким установлено інвалідність, мають право на пенсію по інвалідності, залежно від групи інвалідності, за наявності такого страхового стажу на час настання інвалідності або на день звернення за пенсією, зокрема, для осіб з інвалідністю II та III груп від 52 років до досягнення особою 55 років включно - 13 років.

Так, судовим розглядом встановлено, що на момент звернення позивача до пенсійного органу із відповідною заявою про призначення пенсії, йому виповнилося 53 роки 9 місяців 10 днів.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року.

Частиною другою статті 24 Закону № 1058-IV регламентовано, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-XII передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, в тому числі і спеціальний, є трудова книжка.

Відповідно до статті 56 Закону № 1788-ХІІ до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок № 637), відповідно до пункту 1 якого основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Згідно записів в трудовій книжці від 01.10.1993 № НОМЕР_2 , копія якої додана до позову, ОСОБА_1 працював:

- МНПКП "Мега" - 01.10.1993 зараховано директором підприємства (Протокол № 3 від 01.10.1993);

- 30.01.2004 звільнений за власним бажанням ст. 38 КЗпП (Протокол №4 від 30.01.2004);

- Богодухівський молокозавод" - прийнятий на посаду менеджера по закупівлі молока (наказ №54 від 01.02.2004);

- 03.07.2006 звільнений за угодою сторін ст. 36 КЗпП (наказ №659-Б від 03.07.2006);

- 05.04.2011 Богодухівським РЦЗ розпочато виплату допомоги по безробіттю (наказ НТ 110405 від 05.04.2011);

- 14.06.2011 припинено виплату допомоги по безробіттю (наказ НТ110615 від 15.06.2011);

- 04.07.2011 Богодухівським РЦЗ Харківської області поновлено виплату допомоги по безробіттю (Наказ НТ110704);

- 25.09.2011 припинено виплату допомоги по безробіттю (наказ НТ110926 від 26.09.2011).

Зі змісту оскаржуваного рішення органу Пенсійного фонду України вбачається, що відповідачем не зараховано до страхового стажу позивача період його роботи на посаді директора МНПКП "Мега", у зв`язку з тим, що запис про дату видачі трудової книжки є дописаним пізніше.

З цього приводу суд зазначає наступне.

Статтею 48 Кодексу законів про працю України визначено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Також, згідно з вимогами ст. 62 Закону № 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, наявність трудового стажу підтверджується у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок).

Відповідно до п. 1 Порядку основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Наказом Міністерства праці України за №58 від 29.07.1993 затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників (далі Інструкція).

Відповідно до пункту 1.1 Інструкції трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Пунктом 2.11 Інструкції передбачено, що відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказуються на підставі паспорту або свідоцтва про народження.

Відповідно до п. 2.12 Інструкції після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка.

Поряд із цим, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства, що не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії по віку а загальних підставах, відтак суд не погоджується із діями відповідача щодо неврахування трудового стажу позивачки вказаного у її трудовій книжці, з підстав того, що вона заповнена з порушенням Інструкції про порядок ведення трудових книжок (відсутність на першій сторінці печатки підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка).

Наведене вище узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеній у постанові №687/975/17 від 21.02.2018.

Також варто зазначити, що трудовим законодавством України не передбачено обов`язку працівника здійснювати контроль за веденням обліку та заповнення роботодавцем, іншими органами трудової книжки, а тому працівник не може нести негативних наслідків порушення порядку заповнення його трудової книжки.

Суд звертає увагу, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

Відповідач виносячи оскаржуване рішення не врахував, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Аналогічну позицію викладено в постанові Верховного Суду від 06 березня 2018 року у справі №754/14898/15-а.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обов`язок правильного і точного внесення даних про роботу в трудову книжку і інші документи покладена на роботодавця (п.13 Основних положень).

Твердження відповідача про те, що надана позивачем довідка з місця роботи датована періодом, коли зазначене підприємство було ліквідовано, отже вимагає додаткового підтвердження, суд відхиляє з огляду на підтвердження наявного у позивача трудового стажу відповідними записами у трудовій книжці.

Враховуючи вищезазначені норми та зміст наданої позивачем на розгляд суду копії трудової книжки позивача НОМЕР_2 , яка підтверджує, що позивач в період 01.10.1993 по 30.01.2004 працював на посаді директора підприємства, а отже цей стаж має бути враховано посадовими особами органу Пенсійного Фонду України.

Щодо незарахування відповідачем до загального страхового стажу часу навчання в Харківському національному автомобільно-дорожньому університеті з 05.09.2000 по 05.07.2002, суд зазначає наступне.

Позиція пенсійного органу щодо відсутності підстав для зарахування періоду навчання позивача в університеті вмотивована тим, що згідно Додатка до диплому про вищу освіту НОМЕР_4 він навчався за формою навчання екстернат.

За приписами підпункту 2 пункту 2.1 розділу ІІ Порядку № 22-1, до заяви про призначення пенсії за віком додаються, серед іншого, документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу). За періоди роботи після впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (далі - персоніфікований облік) орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення (далі - індивідуальні відомості про застраховану особу).

Згідно з пунктом 4.2 розділу IV в редакції Порядку № 22-1 при прийманні документів працівник структурного підрозділу, який здійснює прийом та обслуговування осіб, серед іншого, уточнює інформацію про факт роботи (навчання, служби, підприємницької діяльності) і про інші періоди діяльності до 01 січня 2004 року, що можуть бути зараховані до страхового стажу. У разі необхідності роз`яснює порядок підтвердження страхового стажу, повідомляє про право особи на здійснення доплати до мінімального страхового внеску відповідно до частини третьої статті 24 Закону, та/або на добровільну участь у системі загальнообов`язкового пенсійного страхування; повідомляє про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів.

Суд зазначає, що Закон України №1058-ІV набув чинності 1 січня 2004 року. Позивач був здобувачем вищої освіти у період з 05.09.2000 до 05.07.2002, тобто до набрання чинності Законом №1058 до спірних правовідносин застосовувались приписи Закону України від 05.11.1991 "Про пенсійне забезпечення" №1788.

Статтею 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

До стажу роботи зараховується також: а) будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків; в) військова служба та перебування в партизанських загонах і з`єднаннях, служба в органах державної безпеки, внутрішніх справ та Національної поліції, незалежно від місця проходження служби; д) навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Отже Закон №1788 чітко регламентує, що до стажу роботи зараховується також навчання у вищих навчальних закладах. Приписи вказаного Закону не розподіляють громадян на набуття чи ненабуття права на зарахування періоду навчання до загального страхового стажу, диференціюючи його шляхом обраної форми навчання.

Таким чином, період навчання позивача в Харківському національному автомобільно-дорожньому університеті з 05.09.2000 по 05.07.2002 повинен бути зарахований до страхового стажу ОСОБА_1 .

Щодо позовних вимог в частині зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію по інвалідності з дати права, а саме з дати встановлення ІІІ групи інвалідності з 11.03.2025, згідно Витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, що надсилається до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів Служби безпеки України, відповідних підрозділів розвідувальних органів від 11.03.2025 (номер витягу: 169/25/1413/BT), суд зазначає наступне.

Відповідно до пунктів 4.1-4.3 розділу ІV постанови правління Пенсійного фонду України "Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону № 1058 від 25.11.2005 № 22-1", заяви, що подаються особами відповідно до цього Порядку, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію.

При прийманні документів працівник сервісного центру реєструє заяву, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта.

Після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Згідно пункту 4.10 постанови правління ПФУ №22-1, після призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший вид електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем фактичного проживання особи, за місцезнаходженням установи виконання покарань, де відбуває покарання засуджений до позбавлення (обмеження) волі, для здійснення виплати пенсії.

Суд зазначає, що наразі вирішується питання зарахування до страхового стажу позивача періодів його роботи, а також призначення пенсії за інвалідністю.

Зміст постанови правління ПФУ №22-1 свідчить про те, що електронну пенсійну справу формує той структурний підрозділ органу, якому за принципом екстериторіальності передається до розгляду заява про призначення пенсії. Та вже після її призначення така електронна пенсійна справа передається до пенсійного органу за місцем фактичного проживання особи-пенсіонера для здійснення її виплати.

Заяву про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", подану позивачем до Головного управління Пенсійного фонду України, за принципом екстериторіальності передано до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області, за результатами розгляду якої в призначенні позивачу пенсії за віком відмовлено.

Оскільки електронну пенсійну справу позивача сформовано Головним управлінням Пенсійного фонду України в Луганській області, пенсію позивачу не призначено, відповідно, не передано електронну пенсійну справу до ПФУ за місцем фактичного проживання позивача (до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області) для її виплати.

З огляду на викладені обставини суд вважає, що Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області діяло всупереч законодавству в сфері пенсійного забезпечення, не зарахувавши спірні періоди роботи позивача до його страхового стажу, який дає право на призначення пенсії за інвалідністю відповідно до положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV.

Судовим розглядом встановлено, що спірним у даному публічно-правовому спорі є питання незарахування періодів роботи та навчання позивача до загального страхового стажу, у зв`язку з чим пенсійним органом ухвалено рішення про недостатню кількість років стажу, наявного у позивача, для призначення йому пенсії.

Враховуючи викладене, суд не має підстав вважати, що при повторному розгляді звернення позивача пенсійним органом не буде враховано висновки суду у даній справі. Тож вимога позивача щодо зобов`язання відповідача призначити пенсію по інвалідності є передчасною.

З урахуванням вищевикладеного, повно і всебічно з`ясувавши обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, суд дійшов висновку, що належним способом захисту порушеного права позивача буде визнання протиправним та скасувати рішення від 04.04.2025 № 88 Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про відмову позивачу в призначенні пенсії по інвалідності відповідно до Розділу IV «ПЕНСІЇ ПО ІНВАЛІДНОСТІ В СОЛІДАРНІЙ СИСТЕМІ» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області зарахувати до страхового стажу позивача, що дає право на призначення пенсії по інвалідності, період трудової діяльності з 01.10.1993 по 30.01.2004 відповідно до трудової книжки НОМЕР_2 та період навчання з 05.09.2000 по 05.07.2002 в Харківському національному автомобільно-дорожному університеті за дипломом НОМЕР_3 від 05.07.2002, а також - зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 28.03.2025 про призначення пенсії, з урахуванням висновків суду у даній справі.

Частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, з огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295, 296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (вул. В`ячеслава Чорновола, буд. 157, м. Черкаси, Черкаський р-н, Черкаська обл., 18003, ), про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення від 04.04.2025 № 88 Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про відмову позивачу в призначенні пенсії по інвалідності відповідно до Розділу IV «ПЕНСІЇ ПО ІНВАЛІДНОСТІ В СОЛІДАРНІЙ СИСТЕМІ» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області зарахувати до страхового стажу позивача, що дає право на призначення пенсії по інвалідності, період трудової діяльності з 01.10.1993 по 30.01.2004 відповідно до трудової книжки НОМЕР_2 та період навчання з 05.09.2000 по 05.07.2002 в Харківському національному автомобільно-дорожному університеті за дипломом НОМЕР_3 від 05.07.2002.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 28.03.2025 про призначення пенсії, з урахуванням висновків суду у даній справі.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати в загальному розмірі 847 (вісімсот сорок сім) грн. 84 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області ().

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.М.Панов