Справа № 380/3862/26
Суддя: Клименко Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2026-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ПРО ЗАЛИШЕННЯ ПОЗОВНОЇ ЗАЯВИ БЕЗ РОЗГЛЯДУ

05 березня 2026 року м. Львівсправа № 380/3862/26

Львівський окружний адміністративний суд, суддя Клименко О.М., розглянувши позовну заяву Головного управління ДПС у Львівській області до Приватного підприємства «РОМБ+», ОСОБА_1 про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон,

ВСТАНОВИВ:

05 березня 2026 року Головне управління ДПС у Львівській області через систему «Електронний суд» звернулося до Львівського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Приватного підприємства «РОМБ+», ОСОБА_1 , в якій просить суд:

- встановити тимчасове обмеження у праві виїзду за межі території України керівнику Приватного підприємства «РОМБ+» () ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 ).

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05 березня 2026 для розгляду вказаної заяви визначено суддю Клименко О.М.

Відповідно до пунктів 3, 5, 6 частини першої статті 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 171 цього Кодексу; чи позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); чи немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Водночас підпунктом 20.1.35-2 пункту 20.1 статті 20 Податкового Кодексу України (далі - ПК України) встановлено, що контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право звертатися до суду щодо встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду керівників юридичних осіб або постійних представництв нерезидентів-боржників за межі України у разі невиконання податкового обов`язку щодо сплати грошових зобов`язань, що призвело до виникнення у такої юридичної особи або постійного представництва нерезидента податкового боргу.

Відповідно до пункту 87.13 статті 87 ПК України у разі несплати протягом 240 календарних днів з дня вручення платнику податків податкової вимоги суми податкового боргу, що перевищує 1 мільйон гривень, контролюючий орган може звернутися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду керівника юридичної особи або постійного представництва нерезидента-боржника за межі України - до погашення такого податкового боргу.

Вимоги абзацу першого цього пункту не застосовується у разі наявності зобов`язання держави щодо повернення юридичній особі або постійному представництву нерезидента-боржника помилково та/або надміру сплачених ним грошових зобов`язань, бюджетного відшкодування податку на додану вартість, якщо загальна сума непогашеної заборгованості держави перед боржником дорівнює або перевищує суму податкового боргу такого боржника.

Тимчасове обмеження у праві виїзду керівника юридичної особи або постійного представництва нерезидента-боржника за межі України встановлюється як забезпечувальний захід виконання судового рішення або рішення керівника контролюючого органу про стягнення суми податкового боргу.

Суддя звертає увагу, що статтю 87 ПК України доповнено наведеним вище пунктом 87.13 згідно із Законом України від 30 листопада 2021 року № 1914-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень», який набрав чинності з 01 січня 2022 року (далі - Закон № 1914-IX).

Крім цього, Законом № 1914-IX частину першу статті 283 КАС України доповнено пунктом 7, згідно з яким провадження у справах за зверненням податкових та митних органів при здійсненні ними визначених законом повноважень здійснюється на підставі заяви таких органів щодо встановлення тимчасового обмеження керівника юридичної особи або постійного представництва нерезидента-боржника у праві виїзду за межі України.

Також, цим Законом КАС України доповнено статтею 289-2 «Особливості провадження у справах за адміністративними позовами з приводу тимчасового обмеження права громадян України на виїзд за межі території України».

Відповідно до частини першої статті 289-2 КАС України у разі невиконання у встановлені Податковим кодексом України строки обов`язку щодо сплати грошових зобов`язань юридичною особою або постійним представництвом нерезидента, що призвело до виникнення податкового боргу (заборгованості) у сумі, що перевищує 1 мільйон гривень, та якщо такий податковий борг не сплачено протягом 240 календарних днів з дня вручення платнику податків податкової вимоги, податковим органом подається до суду за основним місцем реєстрації юридичної особи або постійного представництва нерезидента позовна заява про застосування судом тимчасового обмеження керівника юридичної особи або постійного представництва нерезидента-боржника у праві виїзду за межі території України.

Отже, підставами для застосування забезпечувального заходу у виді тимчасового обмеження керівника юридичної особи або постійного представництва нерезидента-боржника у праві виїзду за межі території України є: наявність у юридичної особи або постійного представництва нерезидента-боржника податкового боргу (заборгованості) у сумі, що перевищує 1 мільйон гривень; несплата такого боргу протягом 240 календарних днів з дня вручення платнику податків податкової вимоги.

Із викладених у позовній заяві доводів та долучених до неї матеріалів слідує, що у зв`язку з виникненням податкового боргу контролюючий орган за місцем обліку відповідача сформував податкову вимогу форми «Ю» від 06 червня 2025 року № 0-1301 на суму 4 670 597,69 грн.

Вказана податкова вимога надіслана податковим органом відповідачу в його Електронний кабінет.

Відповідно до абзаців третього, четвертого пункту 42.4 статті 42 ПК України документ, надісланий контролюючим органом в електронний кабінет, вважається врученим платнику податків або фінансовому агенту, якщо він сформований з дотриманням вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги» та є доступним в електронному кабінеті.

Датою вручення платнику податків або фінансовому агенту документа є дата, зазначена у квитанції про доставку у текстовому форматі, що відправляється з електронного кабінету автоматично та свідчить про дату та час доставки документа платнику податків/фінансовому агенту.

Відповідно до квитанції про доставку документів в Електронний кабінет податкова вимога форми «Ю» від 06 червня 2025 року № 0-1301 доставлена до Електронного кабінету відповідача 09 червня 2025 року.

Отже, з огляду на приписи абзацу четвертого пункту 42.4 статті 42 ПК України вказана податкова вимога вручена відповідачу 09 червня 2025 року (дата, зазначена у квитанції про доставку у текстовому форматі).

Звідси, 240 календарний день з моменту вручення платнику податків податкової вимоги припав на 03 лютого 2026 року.

Суддя встановив, що позивач звернувся до суду з адміністративним позовом 05 березня 2026 року.

Оцінюючи питання дотриманням позивачем строку звернення до суду, слід зазначити, що пункт 7 частини першої статті 283 КАС України встановлює правило, за яким провадження у справах за зверненням податкових та митних органів при здійсненні ними визначених законом повноважень здійснюється на підставі заяви таких органів щодо встановлення тимчасового обмеження керівника юридичної особи або постійного представництва нерезидента - боржника у праві виїзду за межі України.

Отже, пункт 7 частини першої статті 283 КАС України передбачає право податкового органу звернутися до суду щодо встановлення тимчасового обмеження керівника юридичної особи - боржника у праві виїзду за межі України, яке кореспондує з приписами пункту 87.13 статті 87 ПК України. Водночас конкретизовані особливості, за якими здійснюється судове провадження у таких справах, визначені статтею 289-2 КАС України.

Такий висновок ґрунтується на тому, що усі наведені норми введено у дію згідно із Законом № 1914-ІХ, яким до ПК України та КАС України внесені відповідні зміни та вони регулюють однопредметні правовідносини.

Своєю чергою, статтею 283 КАС України, якою встановлено особливості провадження у справах за зверненням податкових та митних органів, зокрема частиною другою визначено, що заява податкового органу подається до суду першої інстанції протягом 24 годин з моменту встановлення обставин, що зумовлюють звернення до суду, за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Із наведеного висновується, що норма частини другої статті 283 КАС України є спеціальною нормою порівняно зі статтею 122 КАС України.

Суддя також вважає за необхідне наголосити, що за змістом статті 289-2 КАС України встановлено ще коротші терміни розгляду судом відповідної категорії заяв (48 годин), аніж положеннями статті 283 КАС України (не пізніше 96 годин з моменту встановлення обставин, що зумовлюють звернення заявника до суду).

Тож звернення в порядку, передбаченому статтею 283 КАС України, відбувається лише з метою термінового розгляду заяви, в цій справі розгляд заяви в порядку, передбаченому статтею 289-2 КАС України, також є терміновим та не може перевищувати 48 годин.

Застосування до цієї категорії заяв тримісячного строку звернення до суду, визначеного абзацом другим частини другої статті 122 КАС України, фактично нівелює віднесення законодавцем цієї категорії справ до таких, які потребують термінового розгляду.

Слід також звернути увагу на те, що норма статті 289-2 КАС України, як і норма пункту 7 частини першої статті 283 КАС України, визначають єдину підставу для звернення до суду податкового органу, яка визначена пунктом 87.13 ст. 87 ПК України.

Водночас стаття 87 ПК України не визначає, що із заявою або позовною заявою має звертатись до суду контролюючий орган за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду керівника юридичної особи або постійного представництва нерезидента-боржника за межі України - до погашення такого податкового боргу.

Визначаючи характер поданої позовної заяви, слід ураховувати, що стаття 289-2 КАС України містить конкретну підставу для звернення до суду - несплату податкового боргу протягом 240 календарних днів з дня вручення платнику податків податкової вимоги. А стаття 283 КАС України (пункт 7 частина друга) такої вимоги не містить та пов`язує звернення до суду податкового органу з виконанням ним визначених законом повноважень.

Слід зазначити, що норми статті 289-2 КАС України не встановлюють інших строків звернення до суду, ніж передбачені частиною другою статті 283 КАС України, визначаючи необхідність дотримання 240 календарних днів несплати податкового боргу з дня вручення платнику податків податкової вимоги як необхідний запобіжник, який дозволяє уникнути передчасному зверненню до суду податкового органу з позовом про обмеження виїзду керівника платника податків - боржника до спливу строку, коли платник податків має можливість самостійно сплатити податковий борг.

Ураховуючи викладене, суддя робить висновок, що у спірних правовідносинах заява або позовна заява має бути подана виключно з підстав, визначених пунктом 87.13 статті 87 ПК України, та в разі її подання - з дотриманням вимог частини другої статті 283 КАС України, тобто у строк не більше 24 годин з моменту встановлення обставин, що зумовлюють звернення до суду.

Отже, незалежно від формулювання назви такої заяви (позовна заява чи заява) така має бути подана податковим органом з дотриманням строку, визначеного частиною другою статті 283 КАС України, тобто протягом 24 годин з моменту встановлення обставин, що зумовлюють звернення до суду.

Зважаючи на те, що 240-ий день з дня вручення податкової вимоги форми «Ю» від 06 червня 2025 року № 0-1301 закінчився 03 лютого 2026 року, то саме з цього моменту у позивача було 24 години для звернення до суду із відповідним позовом.

Аналогічний правовий висновок щодо обчислення строків звернення із позовною заявою про застосування судом тимчасового обмеження керівника юридичної особи або постійного представництва нерезидента-боржника у праві виїзду за межі території України був викладений Верховним Судом у постанові від 15 січня 2026 року у справі № 520/19145/25.

Зокрема, у цій постанові Верховний Суд зазначив, що погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанції, що право на звернення до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду керівника юридичної особи або постійного представництва нерезидента-боржника за межі України в Управління наявне протягом 24 годин після спливу 240 календарних днів з дня вручення платнику податків податкової вимоги форми від 07 червня 2016 року № 7-17, тобто протягом 24 годин після 09 червня 2016 року (дата вручення податкової вимоги Підприємству згідно з рекомендованим повідомленням № 920).

Однак, як вже зазначалось, до суду із цим позовом позивач звернувся лише 05 березня 2026 року, тобто із значним пропуском встановленого строку.

Згідно з частиною п`ятою статті 270 КАС України днем подання позовної заяви, апеляційної скарги є день їх надходження до відповідного суду. Строки подання позовних заяв і апеляційних скарг, встановлені у справах, визначених цією статтею, не може бути поновлено. Позовні заяви, апеляційні скарги, подані після закінчення цих строків, суд залишає без розгляду.

За вказаних обставин суддя доходить висновку, що позивачем пропущений строк звернення до суду, встановлений частиною другою статті 283 КАС України, який не може бути поновлений, а тому поданий позов підлягає залишенню без розгляду.

Керуючись ст. ст. 270, 283, 289-2 КАС України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву Головного управління ДПС у Львівській області до Приватного підприємства «РОМБ+», ОСОБА_1 про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвалу може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції у порядку та строки, визначені статтями 283, 289-2 КАС України.

Повний текст ухвали складено 05 березня 2026 року.

СуддяКлименко Оксана Миколаївна