Справа № 500/682/26
Суддя: Баб'юк Петро Михайлович
Дата ухвалення: 2026-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

Справа № 500/682/26

05 березня 2026 рокум.Тернопіль
Суддя Тернопільського кружного адміністративного суду Баб`юк П.М., перевіривши виконання вимог статей 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України за позовною заявою ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Міністерство оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

12 лютого 2026 року до Тернопільського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Міністерство оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 у якій позивач просить:

визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Назаровця Андрія Тарасовича про закінчення виконавчого провадження № 79494083 від 26.11.2025;

зобов`язати Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України відновити виконавче провадження № 79494083 та виконати рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 07.07.2025 у справі № 500/1574/25 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 про зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою судді від 18.02.2026 позовну заяву ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Міністерство оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови, залишено без руху та встановлено позивачу десятиденний строк з дня отримання ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання до суду заяви про поновлення строку звернення до суду, в якій вказати причини поважності пропуску цього строку, навести обставини, які об`єктивно перешкоджали позивачу своєчасно звернутися до суду, та надати відповідні докази на їх підтвердження у разі наявності таких.

Залишаючи позовну заяву без руху суддя вказував позивачці на те, що предметом розгляду справи є прийняття головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Назаровця Андрія Тарасовича постанови про закінчення виконавчого провадження № 79494083 від 26.11.2025.

Зазначав, що позовна заява надійшла до Тернопільського окружного адміністративного суду 12.02.2026 (сформовано в системі "Електронний суд"), тобто з пропуском десятиденного строку звернення до адміністративного суду, встановленого статтею 287 КАС України.

Вказував, що у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску. (частина шоста статті 161 КАС України).

Позивачем не подано клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, а в позовній заяві вказано, що про оскаржувану постанову стало відомо з відповіді на адвокатський запит 09.02.2026.

Суд зауважував, що як слідує із комп`ютерної програми "Діловодство спеціалізованого суду" ОСОБА_1 20.01.2026 зверталась до Тернопільського окружного адміністративного суду із заявою про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду у справі №500/1574/25.

В обґрунтування поданої заяви серед іншого зазначено: 26.11.2025 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Назаровцем Андрієм Тарасовичем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №79494083 на підставі листа ІНФОРМАЦІЯ_2 від 07.11.2025 №7482.

При цьому, постанову про закінчення виконавчого провадження №79494083 від 26.11.2025, яка є предметом позову у даній справі, було долучено позивачем до заяви від 20.01.2026 про встановлення судового контролю у справі №500/1574/25.

Тому суд вказав, що з наведеного слідує, що про оскаржувану постанову позивачу було відомо щонайменше 20.01.2026.

На виконання вимог ухвали про залишення без руху від 18.02.2026, від представника позивачки, адвоката Сампари Надії Миронівни, надійшла заява про поновлення процесуального строку, в якій представник зазначає, що 20.01.2026 ОСОБА_1 подано до Тернопільського окружного адміністративного суду через підсистему ЄСІТС "Електронний суд" заяву про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду від 07.07.2025 у справі № 500/1574/25, у якій просила:

поновити строк подання заяви;

встановити судовий контроль за виконанням рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 07.07.2025 у справі № 500/1574/25 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України та ІНФОРМАЦІЯ_2 про зобов`язання вчинити певні дії;

зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 подати звіт про виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 07.07.2025 у справі № 500/1574/25.

Вказує, що 30.01.2026 Тернопільський окружний адміністративний суд виніс ухвалу по справі № 500/1574/25, якою в задоволенні заяви представника позивача про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення в адміністративній справі №500/1574/25 відмовлено.

12.02.2026 позивач звернулася до Тернопільського окружного адміністративного суду через підсистему ЄСІТС "Електронний суд" із позовом до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Міністерство оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови, зобов`язання вчинити певні дії.

Тому на переконання позивача та її представника строк звернення до суду було пропущено з причин, які не залежали від волі позивача, оскільки до 30.01.2026 тривало вирішення питання щодо встановлення судового контролю за виконанням рішення у справі № 500/1574/25, і лише після відмови у встановленні судового контролю у справі №500/1574/25 стало зрозуміло, що для захисту порушеного права ОСОБА_1 необхідно звертатися до суду з позовною заявою.

Визначаючись щодо наведеного, суд виходить з наступного.

Відповідно до частин 1, 3 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно із частиною 1, пунктом 1 частини 2 статті 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб. У позовній заяві зазначається ідентифікатор для повного доступу до інформації про виконавче провадження (за наявності). Позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

За загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Слід зауважити на тому, що інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулася із адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Питання поважності причин пропуску строку звернення до суду є оціночним та залежить від доказів, якими підтверджуються обставини та підстави такого пропуску.

Причина пропуску строку звернення до суду може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Тобто, поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.

Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом.

Частиною 1статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Водночас, обов`язок доведення обставин, з якими сторона пов`язує поважність причин пропуску строків звернення до суду, покладається на особу, яка звернулась до суду.

Як встановлено судом, у провадженні Тернопільського окружного адміністративного суду перебувала справа №500/1574/25 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_2 про зобов`язання вчинити певні дії.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 07.07.2025 у справі №500/1574/25, позов ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_2 про зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.

Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_1 сформувати справу за заявою ОСОБА_1 від 30.12.2024 про виплату одноразової допомоги у зв`язку зі смертю ОСОБА_2 та надіслати до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Вказане рішення набрало законної сили 07.08.2025 та на його виконання Тернопільським окружним адміністративним судом 14.08.2025 було видано виконавчі листи (зобов`язального характеру та щодо стягнення судового збору).

Виконавчий лист зобов`язального характеру було пред`явлено до примусового виконання та на його виконання 04.11.2025 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №79494083.

Предметом оскарження у даній справі №500/682/26 є постанова головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Назаровця Андрія Тарасовича про закінчення виконавчого провадження № 79494083 від 26.11.2025, відкритого з виконання виконавчого листа №500/1574/25 виданого 14.08.2025.

Обґрунтовуючи поважність підстав пропуску строку на звернення до суду із даним позовом, позивач вказує на те, що до 30.01.2026 тривало вирішення питання щодо встановлення судового контролю за виконанням рішення у справі № 500/1574/25, і лише після відмови у встановленні судового контролю у справі № 500/1574/25 стало зрозуміло, що для захисту порушеного права ОСОБА_1 необхідно звертатися до суду з позовною заявою.

Однак, як зазначалося вище, про оскаржувану постанову позивачу було відомо щонайменше 20.01.2026, і у разі незгоди із таким рішенням державного виконавця, остання не була позбавлена права на звернення до адміністративного суду із позовною заявою щодо її оскарження у строк встановлений п.1 ч.2 ст.287 КАС України.

Слід зазначити, що такі заходи як судовий контроль за виконанням рішення у справі та примусове виконання рішенням суду державним виконавцем можуть застосовуватись одночасно з метою забезпечення виконання судового рішення, однак, є різними інструментами з різним правовим регулюванням та здійснюються незалежно один від одного.

Таким чином, подання заяви про встановлення судового контролю за виконанням рішення у справі №500/1574/25 не є досудовим врегулюванням спору з державним виконавцем та не перешкоджає зверненню позивача до суду з позовною заявою про оскарження постанови державного виконавця у встановлений законодавством десятиденний строк.

Враховуючи наведене, подання заяви про встановлення судового контролю за виконанням рішення у справі № 500/1574/25, як і очікування судового рішення за результатами її розгляду, не є обставиною, яка об`єктивно перешкоджала позивачу своєчасно звернутись до суду з даним позовом.

Доказів, які б свідчили про дійсні істотні перешкоди чи труднощі для звернення позивача до суду за захистом своїх прав протягом встановленого строку позивачем (представником позивача) суду не надано.

Суд зауважує, що доступ до правосуддя не може бути безумовним, оскільки його часові рамки обумовлені певними строками. Відтак, поновлення строку звернення до суду без об`єктивних причин його пропуску призведе до порушення принципу правової визначеності в правовідносинах, що є невід`ємною складовою верховенства права.

Чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи. А для цього має бути також виконано умову щодо недопустимості безпідставного та необмеженого поновлення судами пропущеного строку.

У відповідності до ч.1 та ч.2 ст.123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що зазначені представником позивача причини пропуску строку звернення до суду у заяві від 26.02.2026 є неповажними, а тому, заява про поновлення строку звернення до суду задоволенню не підлягає, позовну заяву і додані до неї документи слід повернути позивачу.

Крім цього, суд звертає увагу, що залишаючи без задоволення заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення в адміністративній справі №500/1574/25, суд в ухвалі від 30.01.2026 зазначив, що твердження представника позивача про те, що судове рішення фактично виконане не було, оскільки справа не була передана на обласний рівень та не призвела до вирішення питання про виплату одноразової грошової допомоги, свідчить, що позивач не погоджується із діями, які вчинено уже після винесення рішення судом, і які не були предметом розгляду справи та щодо яких судом рішення не приймалось.

Враховуючи наведене, у випадку незгоди з діями чи рішеннями, які вчинено відповідачем у справі №500/1574/25 після винесення судового рішення, і які не були предметом розгляду справи, позивач вправі звернутись до суду із окремим позовом.

Керуючись статтею 123, пунктом 1 частини четвертої статті 169, статтями 241, 248 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Визнати неповажними причини пропуску строку звернення до суду та відмовити у задоволенні заяви про поновлення процесуального строку.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Міністерство оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови, - повернути позивачу.

Копію ухвали про повернення позовної заяви надіслати особі, яка її подала.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Повний текст ухвали виготовлено і підписано 05 березня 2026 року.

Суддя Баб`юк П.М.