Справа № 160/3346/26
Суддя: Турова Олена Михайлівна
Дата ухвалення: 2026-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

02 березня 2026 рокуСправа №160/3346/26

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Турова О.М., розглянувши матеріали позовної заяви Приватного акціонерного товариства НОВОМОСКОВСЬКИЙ ЗАВОД МІНВОДИ до Державної служби геології та надр України про визнання протиправним та скасування наказу, -

ВСТАНОВИВ:

13.02.2026 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства НОВОМОСКОВСЬКИЙ ЗАВОД МІНВОДИ до Державної служби геології та надр України, у якій позивач просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ Державної служби геології та надр України Про зупинення дії спеціальних дозволів на користування надрами та внесення змін до наказів Держгеонадр №176 від 28.03.2023 в частині зупинення дії спеціальних дозволів на користування надрами №2680 від 03.06.2002 та №5725 від 07.12.2013, виданих Приватному акціонерному товариству НОВОМОСКОВСЬКИЙ ЗАВОД МІНВОДИ.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями зазначена вище справа розподілена головуючому судді Туровій О.М.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.02.2026 року у задоволенні клопотання Приватного акціонерного товариства НОВОМОСКОВСЬКИЙ ЗАВОД МІНВОДИ про поновлення строку звернення до суду відмовлено, а позовну заяву Приватного акціонерного товариства НОВОМОСКОВСЬКИЙ ЗАВОД МІНВОДИ залишено без руху та встановлено позивачу строк - десять днів з дня отримання копії цієї ухвали, для усунення недоліків позову шляхом подання до суду: - нової заяви про поновлення строку звернення до суду із зазначенням поважних причин пропуску строку звернення до суду, а також доказів на підтвердження поважності цих причин;- оригіналу документа про сплату судового збору за подання до суду адміністративного позову у розмірі 2 662,40 грн.

На виконання вимог вищевказаної ухвали позивачем подано заяву про поновлення строку звернення до суду з цим позовом, в якій позивач просить визнати поважними причини пропуску процесуального строку звернення до суду та поновити пропущений процесуальний строк, посилаючись на те, що копію оскаржуваного наказу №176 від 28.03.2023р. від Держгеонадр позивач отримав вперше 11.02.2026р. у додатку №26 до позовної заяви, що подана першим заступником керівника Дніпропетровської обласної прокуратури Миргородською Ольгою Миколаївною в інтересах держави в особі позивачів Піщанської селищної ради Самарівського району Дніпропетровської області, Державної служби геології та надр України про стягнення шкоди, заподіяної самовільним користуванням надрами у розмірі грн. До 11.02.2026р. позивач не отримував від Держгеонадр копію Наказу №176 від 28.03.2023р. У листі-повідомленні №1150/02-1/2-23 від 29.03.2023р., який позивач одержав 19.04.2023р., відповідач зазначив неправильний номер наказу (№178 від 28.03.2023р.), що унеможливило своєчасну ідентифікацію правових підстав обмеження прав позивача. Копію наказу №176 від 28.03.2023р. на адресу ПрАТ «НОВОМОСКОВСЬКИЙ ЗАВОД МІНВОДИ» відповідач не надсилав. В листі Держгеонадр №1150/02-1/2-23 від 29.03.2023р. є посилання на веб-сайт, де розміщено наказ №178 від 28.03.2023р., зі змістом якого позивач ознайомився, але з цього наказу позивач не міг дізнатись про наявність наказу №176 від 28.03.2023р. Натомість, наказ №178 від 28.03.2023р. не стосується прав, обов`язків, інтересів позивача. Розміщення на веб-сайті відповідача наказу №176 від 28.03.2023р. не означає того, що надрокористувач міг дізнатись, що відносно позивача як надрокористувача було винесено вказаний наказ, оскільки надрокористувачі не мають обов`язку здійснювати моніторинг всіх наказів, що публікуються на веб-сайті Держгеонадр, натомість, абзац 6 ч.2 ст.8 Закону України "Про основні засади державногонагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" зобов`язує органи державного нагляду та їх посадові особи під час здійснення заходів державного нагляду (контролю) ознайомити керівника суб`єкта господарювання з результатами державного нагляду, що у даному випадку відповідачем зроблено не було. На обґрунтування наведених доводів позивач посилався на позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 08.09.2021р. у справі №902/530/20, та просив суд врахувати цю позицію при розгляді цієї справи. Також позивач зауважував, що інформацію про оскаруваний наказ №176 від 28.03.2023р. не було доведено до відома позивача і через електронну геоінформаційну систему користування надрами, а в електронний кабінет єдиної державної електронної геоінформаційної системи користування надрами та електронний кабінет надрокористувача в електронний кабінет надрокористувача ПрАТ «НОВОМОСКОВСЬКИЙ ЗАВОД МІНВОДИ» на порталі https://nadra.gov.ua/ інформацію про наказ №176 від 28.03.2023р. також не інтегровано. Таким чином, позивач вказує, що не був обізнаний про оскаржуване рішення відповідача до 11.02.2026р. по об`єктивним причинам, що не залежали від його волевиявлення, у зв`язку з чим просить поновити пропущений процесуальний строк.

Вирішуючи заяву позивача про поновлення строку звернення до суду з цим позовом, суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 1, абз. 1 ч. 2 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

При цьому ч. 6 ст. 161 КАС України встановлено, що у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Законодавче обмеження строку, протягом якого особа може звернутися до суду, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Суд звертає увагу на те, що дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин у випадку, якщо вони стали спірними. У випадку пропуску строку звернення до суду, підставами для визнання поважними причин такого пропуску є лише наявність обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Необхідно зазначити, що інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Аналогічні правові висновки були висловлені Верховним Судом у постановах від 28 березня 2018 року в справі №809/1087/17 та від 22 листопада 2018 року в справі №815/91/18.

Крім того, слід зазначити, що обмеження строку звернення до суду шляхом встановлення відповідних процесуальних строків, не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя (Рішення Конституційного Суду України №17-рп/2011 від 13 грудня 2011 року). Такі обмеження направленні на досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулюють учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків та поважати права та інтереси інших учасників правовідносин.

Таким чином, законодавством регламентовано шестимісячний строк звернення особи до суду за захистом її прав, свобод та законних інтересів, що обумовлено метою досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та дисциплінуванням учасників адміністративного судочинства щодо своєчасної реалізації їх права на суд.

Строк звернення до суду обчислюється за загальним правилом з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

При цьому при вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття дізнався та повинен був дізнатись.

Так, під поняттям дізнався необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.

Водночас, вжиття конструкції повинен був дізнатись в розумінні положень частин 2 та 3 статті 122 КАС України означає неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду (постанова Великої Палати Верховного Суду від 24 лютого 2021 року в справі № 800/30/17).

Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо: особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені; рішення скероване на її адресу поштовим повідомленням, яке вона відмовилася отримати або не отримала внаслідок неповідомлення відправника про зміну місця проживання; про порушення її прав знали близькі їй особи.

День, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення їх прав, свобод чи інтересів.

Оскільки початок шестимісячного строку визначено альтернативно - це день, коли особа або дізналася, або повинна була дізнатися про порушення свого права, при визначенні початку цього строку суд має з`ясувати момент, коли особа фактично дізналася або мала реальну можливість дізнатися про наявність відповідного порушення (рішення, дії, бездіяльності), а не коли вона з`ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням.

Як слідує з матеріалів позовної заяви, позивачем оскаржується наказ Державної служби геології та надр України №176 від 28.03.2023 в частині зупинення дії спеціальних дозволів на користування надрами №2680 від 03.06.2002 та №5725 від 07.12.2013, виданих Приватному акціонерному товариству НОВОМОСКОВСЬКИЙ ЗАВОД МІНВОДИ, проте з позовними вимогами щодо оскарження цього наказу позивач звернувся до суду лише 12.02.2026, що підтверджується датою формування позовної заяви в системі Електронний суд, тобто з порушенням шестимісячного строку звернення до суду, визначеного частиною 2 статті 122 КАС України.

У заяві про поновлення строку звернення до суду з цим позовом позивач посилається на те, що копію оскаржуваного наказу №176 від 28.03.2023 позивач вперше отримав саме 11.02.2026 у додатку до позовної заяви, поданої першим заступником керівника Дніпропетровської обласної прокуратури Миргородською Ольгою Миколаївною в інтересах держави в особі позивачів Піщанської селищної ради Самарівського району Дніпропетровської області, Державної служби геології та надр України про стягнення шкоди, заподіяної самовільним користуванням надрами у розмірі грн.

На підтвердження наведеного позивачем надано копію вищевказаної позовної заяви першого заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури Миргородської О.М., з якої слідує, що ця позовна заява дійсно подана саме 11.02.2026, а не 11.02.2025, як первинно помилково було вказано позивачем у позовній заяві, тож саме з 11.02.2026 позивач мав змогу ознайомитися з цією позовною заявою та копією наказу Державної служби геології та надр України №176 від 28.03.2023, що є додатком до цієї позовної заяви.

При цьому доказів направлення/вручення позивачу копії оскаржуваного наказу Державної служби геології та надр України №176 від 28.03.2023 раніше, ніж 11.02.2026, матеріали справи не містять.

Разом з цим, суд приймає до уваги посилання позивача на те, що лист-повідомлення Державної служби геології та надр України №1150/02-1/2-23 від 29.03.2023р., який позивач одержав 19.04.2023р., фактично не може бути підтвердженням належного повідомлення позивача у 2023 році про прийняття оскаржуваного наказу №176 від 28.03.2023, оскільки у цьому листі-повідомленні відповідачем було вказано неправильний номер наказу, а саме: №178 від 28.03.2023р., який жодної інформації щодо позивача не містив, а наявне у цьому листі-повідомленні посилання на офіційний веб-сайт відповідача: https://www.geo.gov.ua/diyalnist/nakazy/arhiv-nakaziv/ надає можливість перейти лише у загальний роздiл цього сайту: Архiв наказів за 2023 рік, який містить перелік всіх прийнятих відповідачем наказів протягом 2023 року, а не є посиланням на конкретний наказ з цього розділу, в тому числі не є прямим посиланням на оскаржуваний у цій справі наказ, водночас, накази, що містяться у цьому розділі, за своїми реквізитами не надають змоги встановити щодо якої саме особи та з якого питання вони прийняті, що у сукупності, у свою чергу, безпосередньо вплинуло на можливість своєчасного з`ясування позивачем існування дійсного порушення його прав та інтересів і встановлення конкретного акта індивідуальної дії, яким право позивача було порушене.

Разом з цим, суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 08.09.2021р. у справі №902/530/20, згідно з якою особі, до якої застосовується заходи державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, зокрема, шляхом видачі наказу про зупинення дії спеціального дозволу на користування надрами, має бути забезпечено право завчасно знати про застосування відповідних заходів та дату їх впровадження. Це право є гарантією реалізації інших прав - на усунення порушень природоохоронного законодавства, висловлення заперечень, надання доказів тощо. Зміст цього обов`язку не вичерпується оприлюдненням на офіційному веб-сайті Держгеонадра відповідного наказу, оскільки саме лише оприлюднення, без повідомлення у передбачений законом чи договором спосіб, а також без отримання такого повідомлення, не свідчить про поінформованість особи щодо застосування до неї відповідних заходів, а отже робить це право недієвим.

Розміщення інформації на офіційному веб-сайті не є способом взаємодії (інформування) між надрокористувачем та Державною службою геології та надр України, тим більше, що такий спосіб інформування відповідача не передбачений Угодами, що є невід`ємними частинами спеціальних дозволів на користування надрами №2680 від 03.06.2002р. та №5725 від 07.02.2013р., виданих позивачу. Відповідно до п.7.3. вказаних угод «Держгеонадра зобов`язана своєчасно інформувати Надрокористувача з питань, які віднесені до його компетенції і виникають стосовно виконання умов Дозволу та положень цієї угоди».

Також суд враховує доводи позивача відносно того, що інформацію про оскаржуваний наказ №176 від 28.03.2023р. не було доведено до позивача і через електронну геоінформаційну систему користування надрами, а в електронний кабінет єдиної державної електронної геоінформаційної системи користування надрами та електронний кабінет надрокористувача в електронний кабінет надрокористувача ПрАТ «НОВОМОСКОВСЬКИЙ ЗАВОД МІНВОДИ» на порталі https://nadra.gov.ua/ інформацію про наказ №176 від 28.03.2023р. також не інтегровано, що підтверджено відповідними роздруківками, долученими до заяви про поновлення строку звернення до суду.

Таким чином, наведені позивачем доводи у заяві про поновлення строку звернення до суду з цим позовом свідчать про поважність причин пропуску такого строку та наявність підстав для його поновлення.

Так, ч. 1 ст. 121 КАС України визначено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

При цьому Європейський Суд з прав людини у рішенні у справі Іліан проти Туреччини зазначав, що правило встановлення обмежень до суду у зв`язку з пропуском строку звернення до суду повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи.

Верховний Суд у постанові від 23.10.2018р. у справі №569/16060/17 роз`яснив, що у визначенні моменту і виникнення права на позов мають значення дві обставини: об`єктивна - наявність факту порушеного права, суб`єктивна - особа дізналася або повинна була дізнатись про факт порушення права. З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу строку звернення до адміністративного суду може бути пов`язаний із різними юридичними фактами та їх оцінкою. При цьому, слід врахувати, що пропуск цього строку не є безумовною підставою для залишення адміністративного позову без розгляду, оскільки за наявності поважних причин його пропуску такий строк може бути поновлено судом за заявою особи, яка його подала.

Також суд касаційної інстанції роз`яснив, що обов`язковою умовою для залишення адміністративного позову без розгляду є не лише встановлення факту пропуску строку звернення до суду, а й відсутність підстав вважати, що такий строк пропущений з поважних причин.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Зважаючи на наведене у сукупності, суд доходить висновку, що причини пропуску строку звернення до суду з цим позовом, вказані позивачем у заяві про його поновлення, є поважними, отже, такий строк підлягає поновленню.

Також суд зазначає, що позивачем на виконання вимог ухвали суду від 18.02.2026 року про залишення позову без руху подано докази сплати судового збору, чим усунуто вказані судом недоліки.

Таким чином, позовна заява Приватного акціонерного товариства НОВОМОСКОВСЬКИЙ ЗАВОД МІНВОДИ відповідає вимогам, встановленим статтями 160, 161, 171 Кодексу адміністративного судочинства України, підсудна Дніпропетровському окружному адміністративному суду та підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження згідно з приписами згідно з приписами частин 1, 2 статті 257, частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, згідно з ч.1 ст.257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

Частиною 3 статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що при вирішенні питання про розгляд справи за правилами спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: значення справи для сторін; обраний позивачем спосіб захисту; категорію та складність справи; обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначати експертизу, викликати свідків тощо; кількість сторін та інших учасників справи; чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідно до п.20 ч.1 ст.4 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративна справа, у якій характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників тощо не вимагають проведення підготовчого провадження та (або) судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин - є адміністративною справою незначної складності (малозначною справою).

Згідно з п.10 ч.6 ст.12 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є інші справи, у яких суд дійде висновку про їх незначну складність, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.

З урахуванням наведеного та з огляду на те, що ця справа є справою незначної складності, для якої пріоритетним є її швидке вирішення, враховуючи характер спірних відносин, склад учасників та предмет доказування, що не вимагають проведення судового засідання для повного та всебічного встановлення обставин справи, суд вважає за можливе розглядати цю справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні).

Підстави для повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження у справі також відсутні.

Керуючись статтями 171, 243, 248, 257, 259-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя -

УХВАЛИВ:

Заяву Приватного акціонерного товариства НОВОМОСКОВСЬКИЙ ЗАВОД МІНВОДИ про поновлення строку звернення до суду з позовом задовольнити.

Поновити Приватному акціонерному товариству НОВОМОСКОВСЬКИЙ ЗАВОД МІНВОДИ строк на звернення до суду з позовною заявою до Державної служби геології та надр України про визнання протиправним та скасування наказу Державної служби геології та надр України Про зупинення дії спеціальних дозволів на користування надрами та внесення змін до наказів Держгеонадр №176 від 28.03.2023 в частині зупинення дії спеціальних дозволів на користування надрами №2680 від 03.06.2002 та №5725 від 07.12.2013, виданих Приватному акціонерному товариству НОВОМОСКОВСЬКИЙ ЗАВОД МІНВОДИ.

Прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження в адміністративній справі №160/3346/26 за позовом Приватного акціонерного товариства НОВОМОСКОВСЬКИЙ ЗАВОД МІНВОДИ до Державної служби геології та надр України про визнання протиправним та скасування наказу.

Розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) з 02.04.2026 року за наявними у справі матеріалами у приміщенні Дніпропетровського окружного адміністративного суду за адресою: 49089, м. Дніпро, вул. Академіка Янгеля, 4, зала судових засідань №11.

Здійснювати розгляд адміністративної справи одноособово суддею Туровою О.М.

Встановити відповідачу строк для подання відзиву на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії цієї ухвали, разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, а також зобов`язати відповідача надати до суду разом із відзивом на позов документи, що підтверджують надання відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи.

Відповідно до частини 4 статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України, неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Встановити позивачу строк для подання відповіді на відзив протягом п`яти днів з дня отримання відзиву на позов, а також зобов`язати позивача надати до суду разом із відповіддю на відзив документи, що підтверджують надання відповіді на відзив і доданих до неї доказів іншим учасникам справи.

Встановити відповідачу строк для подання заперечень на відповідь на відзив протягом п`яти днів з дня отримання відповіді на відзив, а також зобов`язати відповідача надати до суду разом із запереченням на відповідь на відзив документи, що підтверджують надання заперечень на відповідь на відзив і доданих до неї доказів іншим учасникам справи.

Інформацію щодо даної адміністративної справи учасники справи можуть отримати на офіційному порталі судової влади України у мережі Інтернет (веб-адреса сторінки: http://adm.dp.court.gov.ua/sud0470/gromadyanam/csz/).

Копію ухвали надіслати особам, які беруть участь у справі, відповідачу разом з ухвалою надіслати копію позовної заяви з додатками.

Ухвала суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 256 Кодексу адміністративного судочинства України та оскарженню не підлягає.

Здійснювати розгляд (формування та зберігання) справи у змішаній (паперова та електронна) формі.

Суддя О.М. Турова