Справа № 460/22938/25
Суддя: У.М. Нор
Дата ухвалення: 2026-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову в ухваленні додаткового рішення

05 березня 2026 року м. Рівне№460/22938/25

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Нор У.М. розглянувши у письмовому провадженні заяву позивача про ухвалення додаткового судового рішення в адміністративній справі за позовом

ОСОБА_1
доГоловного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області
про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій,
В С Т А Н О В И В:

У провадженні Рівненського окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 27.01.2026 позовну заяву задоволено повністю та вирішено: визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо нездійснення з 01.07.2025 перерахунку пенсії ОСОБА_1 із збільшенням пенсії на один відсоток заробітку за кожний рік роботи понад стаж 20 років відповідно до ч.2 ст.56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 №796-XII в редакції, чинній до 01.10.2017; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області здійснити з 01.07.2025 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 в частині доплати за понаднормовий стаж відповідно до ч.2 ст.56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 №796-XII в редакції, чинній до 01.10.2017, збільшивши пенсію на один процент заробітку за кожен рік роботи понад стаж 20 років, з урахуванням проведених платежів.

Ухвалою суду від 03.03.2026 за ініціативою суду було здійснено виправлення описки в судовому рішенні від 27.01.2026 у справі №460/22938/25.

Виправлено, не змінюючи при цьому змісту та суті рішення, описку допущену в резолютивній частині рішення суду від 27.01.2026 у справі №460/22938/25 та вважати вірним текст резолютивної частини рішення суду в наступній редакції:

"Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо нездійснення з 01.07.2025 перерахунку пенсії ОСОБА_1 із збільшенням пенсії на один відсоток заробітку за кожний рік роботи понад стаж 20 років відповідно до ч.2 ст.56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 №796-XII в редакції, чинній до 01.10.2017.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області здійснити з 01.07.2025 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 в частині доплати за понаднормовий стаж відповідно до ч.2 ст.56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 №796-XII в редакції, чинній до 01.10.2017, збільшивши пенсію на один процент заробітку за кожен рік роботи понад стаж 20 років, з урахуванням проведених платежів.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити повністю."

20.02.2026 до суду надійшла заява позивача про ухвалення додаткового судового рішення, яким зобов`язати відповідача здійснити з 01.07.2025 перерахунок та виплату пенсії для позивача в частині доплати за понаднормовий стаж відповідно до ч.2 ст.56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 №796-ХПI в редакції, чинній до 01.10.2017, збільшивши пенсію на один процент заробітку за кожен рік роботи понад стаж 20 років, з урахуванням проведених платежів, без обмеження максимальної величини виплати пенсії.

Зважаючи на те, що ця справа розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), заяву позивача про ухвалення додаткового рішення судом розглянуто у письмовому провадженні без повідомлення сторін.

Вирішуючи вказану заяву позивача про ухвалення додаткового рішення, суд виходить з наступних міркувань.

Відповідно до статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Про відмову в ухваленні додаткового рішення суд постановляє ухвалу. Додаткове рішення або ухвала про відмову у прийнятті додаткового рішення можуть бути оскаржені.

Додатковими судовими рішеннями є додаткова постанова чи додаткова ухвала, якими вирішуються окремі позовні вимоги, які не вирішені основним рішенням, та за умови, якщо з приводу позовних вимог досліджувались докази (для постанов) або вирішені не всі клопотання (для ухвал).

Отже, процесуальний інститут додаткового судового рішення дає можливість виправити помилки суду, спричинені недотриманням вимог судового рішення, зокрема, щодо наявності в ньому відповіді на всі заявлені вимоги позивача (скаржника в адміністративному процесі), вирішення питання про судові витрати.

З наведеного слідує, що додаткове судове рішення є засобом усунення недоліків основного рішення, яким вирішено спір по суті заявлених позовних вимог за результатами судового розгляду справи, а не прийняття додаткових судових рішень.

Додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених нормою статті 252 КАС України, воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні.

Суд не вправі під виглядом додаткового рішення змінити зміст рішення або вирішити нові питання, що не досліджувалися в судовому засіданні.

Водночас додаткове рішення може бути ухвалене на підставі лише тих доказів, які досліджувалися під час судового розгляду справи і лише за тими обставинами, які були предметом встановлення та оцінки судом.

Зазначене підтверджується правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 21.02.2019 у справі № 820/4258/17 та від 22.07.2021 по справі № 560/83/20, відповідно до якої, додаткове судове рішення є засобом усунення недоліків основного рішення, яким вирішено спір по суті позовних вимог за результатами судового розгляду справи, водночас, вирішення питань, які не були предметом дослідження не є підставою для ухвалення додаткового рішення.

Суд зазначає, що у рішенні від 27.01.2026 у справі №460/22938/25 та з врахуванням ухвали суду від 03.03.2026 суд висловив свою позицію щодо позовних вимоги позивача в частині зобов`язаня Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області здійснити з 01.07.2025 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 в частині доплати за понаднормовий стаж відповідно до ч.2 ст.56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 №796-XII в редакції, чинній до 01.10.2017, збільшивши пенсію на один процент заробітку за кожен рік роботи понад стаж 20 років, з урахуванням проведених платежів.

Зокрема, суд під час вирішенні спірних правовідносин зазначив, що захищає лише порушені, невизнані або оспорювані права, свободи та інтереси учасників адміністративних правовідносин, а не можливість їх порушення в майбутньому. Таким чином, гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб факт порушення був обґрунтованим.

На момент розгляду та вирішення справи 27.01.2026 суд з наявного в матеріалах справи перерахунку пенсії позивача встановив, що розмір його пенсії виплачувався без обмеження максимальним розміром, що свідчило про відсутність порушеного права позивача на виплату його пенсії з застосуванням такого обмеження (на момент винесення рішення).

Враховуючи наведене суд зазначає, що за змістом позовної заяви та рішення суду у цій справі, вимоги позивача були розглянуті та вирішені судом в повному обсязі. Між тим, наведені позивачем у його заяві про ухвалення додаткового судового рішення обставини не позбавляють його права на звернення до адміністративного суду з новим позовом у порядку, встановленому законом.

З урахуванням наведеного суд вважає, що підстави для ухвалення додаткового судового рішення відсутні, а тому у задоволенні вказаної заяви позивача слід відмовити, оскільки всі позовні вимоги позивача судом були розглянуті і вирішені по суті.

Керуючись статтями 252, 255, 294, 295 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення - відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її підписання.

Ухвала може бути оскаржена. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст ухвали складений і підписаний 05 березня 2026 року.

Суддя У.М. Нор