Справа № 160/25258/25
Суддя: Конєва Світлана Олександрівна
Дата ухвалення: 2026-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2026 рокуСправа №160/25258/25

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Конєвої С.О.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

03.09.2025р. ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 та просить:

- визнати протиправними дії відповідача щодо направлення звернення до органів Національної поліції України щодо доставлення позивача як такого, що вчинив адміністративне правопорушення для складання протоколу про адміністративне правопорушення;

- зобов`язати відповідача направити до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області повідомлення про відсутність підстав для адміністративного затримання та доставлення позивача як такого, що вчинив адміністративне правопорушення для складання протоколу про адміністративне правопорушення, відповідно до п.79 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022р. №1487.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що він перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_2 , 29.07.2025р. під час оновлення облікових даних через мобільний застосунок «Резерв+» дізнався, що його розшукує ТЦК від 17.04.2025р., причини не зазначені, вказує на те, що дані ним були оновлені вчасно, жодних викликів з ІНФОРМАЦІЯ_2 він не отримував, протокол чи постанова про вчинення адміністративного правопорушення 17.04.2025р. щодо нього не оформлювалось та не складалось. У серпні 2025р. після направлення до ІНФОРМАЦІЯ_3 запиту, запис про його розшук було змінено «ТЦК та СП 17.04.2025р. звернувся до Нацполіції, щоб доставити вас для складання протоколу». Позивач вважає такі дії відповідача протиправними, оскільки після виявлення правопорушення, які зафіксували працівники ІНФОРМАЦІЯ_2 , складання постанови можливе лише протягом наступних 3-х місяців згідно ст.38 КУпАП, цей строк, починаючи з 17.04.2025р. і 17.07.2025р., сплинув, що виключає законні підстави для притягнення до адміністративної відповідальності; ст.255 КУпАП визначено коло осіб, які мають складати протоколи про адміністративні правопорушення, проте, ні за вказаною нормою, ні у Положенні №154 до повноважень ТЦК та СП (їх посадових осіб) складання таких протоколів не віднесено, що свідчить про відсутність будь-яких підстав направлення документів для його доставки; на переконання позивача, відсутність факту складання протоколу та постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності призвело до порушення його прав, оскільки до Національної поліції надіслано звернення уповноваженими особами ІНФОРМАЦІЯ_2 . За викладених обставин та враховуючи, що факт вчинення ним правопорушення, передбаченого ст.210 КУпАП відповідачем не доведено, позивач вважає, що дії відповідача з приводу направлення звернення до Національної поліції України щодо його доставлення, як такого, що вчинив адміністративне правопорушення для складання протоколу про адміністративні правопорушення є протиправними.

Ухвалою суду від 10.10.2025р. було відкрито провадження у даній адміністративній справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами та запропоновано відповідачеві надати відзив на позов та докази в обґрунтування відзиву з дотриманням вимог ст.ст.162, 261 Кодексу адміністративного судочинства України; надати докази правомірності оспорюваних дій відповідача, виходячи з вимог ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України.

Окрім того, вказаною ухвалою у порядку ст.80 КАС України у відповідача були витребувані наступні копії документів, а саме:

- докази направлення на адресу позивача (вручення особисто) повістки про явку до відповідного ТЦК та СП, у відповідності до вимог п.27-30.3 Порядку №560;

- копію електронного звернення керівника ІНФОРМАЦІЯ_2 , оформленого за допомогою КЕП про затримання та доставку позивача до ТЦК та СП, згідно до вимог п.56 Порядку №1487;

- докази притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ст.210, ст.210-1 КУпАП за порушення правил військового обліку та складання відповідної постанови, докази набрання нею законної сили, що було підставою для внесення відомостей до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів про порушення позивачем правил військового обліку.

Зазначена ухвала суду та адміністративний позов з додатками відповідачем були отримані у його Електронному кабінеті 04.09.2025р. (адміністративний позов з додатками), 11.10.2025р. (ухвала суду), що є належним повідомленням відповідача про час та місце судового розгляду справи згідно до вимог ст.18 Кодексу адміністративного судочинства України, що підтверджується довідками про доставку електронного листа, наявних у справі.

На виконання вимог зазначеної ухвали суду через систему «Електронний суд» 02.02.2026р. відповідачем був поданий відзив на позов, в якому останній просив у задоволенні даного позову позивачеві відмовити в повному обсязі посилаючись на те, що на виконання своїх обов`язків органом ІНФОРМАЦІЯ_2 за місцем роботи позивача неодноразово було направлено розпорядження з викликом, а також за місцем реєстрації позивача була направлена повістка №4205982 про явку до ІНФОРМАЦІЯ_2 для уточнення даних (перепроходження ВЛК, виявлення права на відстрочку чи бронювання, призов на військову службу), проте, позивач за викликом не з`явився, про причини неявки не повідомив, після виявлення порушення у застосунку «Резерв+» особисто також для вирішення згаданих питань не з`явився. Відповідач зазначив, що саме з вказаних підстав, у зв`язку з порушенням позивачем правил військового обліку його було визнано порушником військового обліку про що повідомлено шляхом внесення інформації до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів та «Резерв+», порушення з 17.04.2025р. за неприбуття за повісткою було скасовано в автоматичному режимі 06.12.2025р. (ст.38 КУпАП) та оскільки з того часу позивачем так і не були усунені порушення правил військового обліку (не проходження ВЛК) 18.12.2025р. його було повторно визнано порушником військового обліку про що було внесено інформацію до згаданого вище Реєстру, відповідач зазначив, що виключення цих даних поки позивач не з`явиться до органів РТЦК та пройде ВЛК, що передбачено чинним законодавством України, є неможливим. Щодо не притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ст.210-210-1 КУпАП, то відповідач вказав на те, що повідомлення про розшук особи ТЦК та СП не суперечить положенням діючого законодавства та відбувається у випадках, коли ТЦК та СП виявлені ознаки вчинення військовозобов`язаною особою адміністративного правопорушення, передбаченого ст.210 або ст.210-1 КУпАП та, КУпАП наразі дозволяє надати пояснення та притягнути особу до адміністративної відповідальності лише особисто під час розгляду справи про адміністративне правопорушення. Щодо запису, який з`явився у застосунку «Резерв+» в особистому кабінеті позивача про порушення правил військового обліку, то відповідач зазначив, що станом на 30.01.2026р. позивач не користується правом на відстрочку від призову, не має бронювання та підлягає призову на військову службу та навіть за відсутності повістки, не був позбавлений можливості прибути до ІНФОРМАЦІЯ_2 для надання пояснень та доказів відсутності порушення з його боку правил військового обліку.

Разом з тим, на виконання вимог ухвали суду представником відповідача витребуваних судом документів, а саме: доказів направлення та вручення (відмову в отриманні) повістки позивачеві засобами поштового зв`язку згідно до вимог п.27-30.3 тап.41 Порядку №560, без поважних причин суду не надано.

Також 04.03.2026р. представником відповідача через систему Електронний суд були подані додаткові пояснення у справі, у яких відповідач зазначив, що на момент подачі даного позову позивачем, порушення правил військового обліку від 17.04.2025р., що є предметом цього спору, за неприбуття за повісткою було скасовано в автоматичному режимі (ст.38 КУпАП), тому доказування надсилання позивачу повісток та розпоряджень не є доцільним, у зв`язку зі скасуванням порушення від 17.04.2025р., а станом на 18.12.2025р. дані згаданого Реєстру містять висновок про порушення правил військового обліку, а саме: висновок ВЛК від 18.05.1998р. «непридатний в мирний час, обмежено придатний у воєнний час» та до 05 червня 2025р. не пройшли повторний медичний огляд, для отримання нового статусу, що визначається за оновленим переліком хвороб.

Згідно ч. 5 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

У відповідності до вимог ст. 258 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Ухвалою суду від 05.03.2026р. у зв`язку великим навантаженням справ, перебуванням судді Конєвої С.О. у грудні 2025 та січні 2026р. у щорічній відпустці, та, як наслідок, об`єктивну неможливість здійснення адміністративного судочинства та прийняття судових рішень у даний період, на підставі ст.121 Кодексу адміністративного судочинства України строк розгляду цієї справи було продовжено до 05.03.2026р.

Враховуючи викладене, рішення у даній справі приймається судом 05.03.2026р., тобто, у межах строку, визначеного ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України.

У відповідності до ч.8 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Із наявних в матеріалах справи документів судом встановлені наступні обставини у даній справі.

Громадянин України ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , перебуває на обліку як військовозобов`язаний у ІНФОРМАЦІЯ_2 про що свідчить зміст копії паспорта позивача серії НОМЕР_1 від 11.03.1997р. та відомості, які містяться у копії військового квитка позивача серії НОМЕР_2 від 30.06.2011р. та у електронному ВОД позивача, сформованому у мобільному застосунку «Резерв+» станом на 13.08.2025р., які наявні у справі.

Також за даними копії вказаного ВОД, сформованого у мобільному додатку «Резерв+» 13.08.2025р., дійсного до 13.08.2026р. видно, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_5 , дані постанови та дати ВЛК 18.05.1998р. непридатний у мирний час, обмежено придатний у воєнний час, звання рядовий ВОС - 790037, номер в реєстрі Оберіг 5, дата уточнення даних 16.07.2024р.

Також зі змісту копії наведеного електронного ВОД ОСОБА_1 вбачається, що у ньому наявна графа - « Розшукує ТЦК та СП: порушення військового обліку», причини «не прибули за повісткою до ІНФОРМАЦІЯ_5 », «Дата початку розшуку» - 17.04.2025р.

Адвокатський запит, складений в інтересах позивача, за вих. №01-08-25 від 01.08.2025р., який був направлений засобами електронного зв`язку, відповідачем був залишений без відповіді.

Не погоджуючись із діями відповідача щодо направлення звернення до органів Національної поліції України щодо доставлення позивача, як такого, що вчинив адміністративне правопорушення для складання протоколу про адміністративне правопорушення, позивач звернувся з цим позовом за захистом своїх прав.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи, перевіривши доводи та давши їм належну правову оцінку, проаналізувавши норми чинного законодавства України, оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованих правових підстав для задоволення позовних вимог позивача, виходячи з наступного.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України від 25 березня 1992 року №2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон №2232-XII) (тут і надалі в редакції, чинній станом на час виникнення спірних правовідносин).

Згідно з частинами 1, 2 статті 1 Закону №2232-XII захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі Збройні Сили України та інші військові формування).

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону №2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 37 Закону №2232-XII громадяни України, які старші 25 років і раніше не перебували на військовому обліку, підлягають взяттю на військовий облік військовозобов`язаних у ТЦК та СП.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації в Україні введено воєнний стан із 05:30 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Указами Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженими відповідними законами, дія воєнного стану неодноразово продовжувалася і станом на час розгляду справи в Україні продовжує діяти воєнний стан.

Указом Президента України №69/2022 «Про загальну мобілізацію» від 24 лютого 2022 року оголошено загальну мобілізацію на території України.

Згідно з частиною 1 статті 39 Закону №2232-XII призов військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»

Відповідно до частини 5 статті 22 Закону №3543-XII призов громадян на військову службу під час мобілізації здійснюють ТЦК та СП або командири військових частин.

Згідно з пунктом 1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2022 року №154 (далі - Положення №154), ТЦК та СП є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації. ТЦК та СП утворюються в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, інших містах, районах, районах у містах.

Залежно від обсягів облікової, призовної та мобілізаційної роботи утворюються районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) ТЦК та СП.

Згідно з пунктом 9 Положення №154 ТЦК та СП відповідно до покладених на них завдань ведуть військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів, здійснюють ознайомлення громадян України з їхніми правами та обов`язками під час взяття на військовий облік, направлення для проходження базової військової служби, призову на військову службу, здійснюють заходи оповіщення та призову громадян (крім військовозобов`язаних та резервістів СБУ та розвідувальних органів) на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період (незалежно від місця їх перебування на військовому обліку), оформлюють та видають військово-облікові документи призовникам, військовозобов`язаним та резервістам.

Відповідно до абзацу 9 пункту 11 Положення №154 районні ТЦК та СП, крім функцій, зазначених у пункті 9 цього Положення, оформлюють для військовозобов`язаних, резервістів відстрочки від призову під час мобілізації та в особливий період і воєнний час, які надаються в установленому порядку, а також ведуть їх спеціальний облік.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» від 16 березня 2017 року №1951-VIII (далі - Закон №1951-VIII) Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - Реєстр) - інформаційно-комунікаційна система, призначена для збирання, зберігання, обробки та використання даних про призовників, військовозобов`язаних та резервістів, створена для забезпечення військового обліку громадян України.

Згідно з частиною 1 статті 2 Закону №1951-VIII основними завданнями Реєстру є: 1) ідентифікація призовників, військовозобов`язаних, резервістів та забезпечення ведення військового обліку громадян України; 2) інформаційне забезпечення комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань особовим складом у мирний час та в особливий період.

Частиною 1 статті 6 Закону №1951-VIII встановлено, що до Реєстру вносяться, обробляються та зберігаються в базі даних Реєстру такі відомості: 1) персональні дані призовників, військовозобов`язаних та резервістів; 2) службові дані призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Відповідно до частини 1 статті 7 Закону №1951-VIII до персональних даних призовника, військовозобов`язаного та резервіста належать: відомості про результати медичних оглядів, що проводяться з метою визначення придатності до виконання військового обов`язку (пункт 17-1); відомості про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтями 210, 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (дата, номер, короткий зміст протоколу та/або постанови про адміністративне правопорушення) (пункт 20-1); відомості про наявність права на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації (пункт 34).

Частинами 8, 9 статті 5 зазначеного закону встановлено, що органами ведення Реєстру є районні (об`єднані районні), міські (районні у місті, об`єднані міські) ТЦК та СП. Органи ведення Реєстру забезпечують ведення Реєстру та актуалізацію його бази даних.

За змістом частини 5 статті 22 Закону №3543-XII визначено, що порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період визначається Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 року №1487 затверджено Порядок організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - Порядок №1487), який визначає механізм організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - військовий облік) центральними і місцевими органами виконавчої влади, іншими державними органами, органами місцевого самоврядування, органами військового управління (органами управління), військовими частинами (підрозділами) Збройних Сил та інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки, підприємствами, установами та організаціями, закладами освіти, закладами охорони здоров`я незалежно від підпорядкування і форми власності.

Пункт 79 Порядку №1487 передбачає, що районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, зокрема:

- організовують та ведуть військовий облік на території адміністративно-територіальної одиниці;

- здійснюють взяття, зняття або виключення з військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів у випадках, передбачених законодавством;

- виявляють призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які проживають на території адміністративно-територіальної одиниці, але не перебувають на військовому обліку;

- організовують оповіщення призовників, військовозобов`язаних та резервістів про їх виклик до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, приписки до призовної дільниці, взяття на військовий облік, призначення на особливий період, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів і забезпечують здійснення контролю за їх прибуттям;

- звертаються в установленому законом порядку до органів Національної поліції (у разі неможливості складення протоколу про адміністративне правопорушення на місці його вчинення) для доставлення осіб, які вчинили адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210, 210-1 КУпАП, з метою складення протоколів про адміністративні правопорушення, до відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, в якому ця особа перебуває (повинна перебувати) на військовому обліку (додаток 20);

- виключають з військового обліку на підставі відповідних підтвердних документів осіб, які за рішенням суду визнані недієздатними, оголошені померлими (такими, що пропали безвісти), засуджені до позбавлення волі або померли;

- проставляють у військово-облікових документах призовників, військовозобов`язаних та резервістів відповідні відмітки про взяття їх на військовий облік, зняття та виключення з нього;

- виконують функції з ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Пункт 56 цього ж Порядку визначає повноваження Національної поліції, яка за зверненням районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ (додаток 20) здійснює адміністративне затримання та доставлення призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які вчинили адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210, 210-1 КУпАП.

Відповідно до пункту 1 Порядку, проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року №560 (далі - Порядок №560), цей Порядок визначає: процедуру перевірки військово-облікових документів громадян, уточнення персональних даних військовозобов`язаних та резервістів та внесення відповідних змін у військово-облікові документи; процедуру надання військовозобов`язаним та резервістам відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період та її оформлення; організацію медичного огляду військовозобов`язаних та резервістів для визначення придатності до військової служби; процедуру оформлення призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період; механізм відправлення військовозобов`язаних та резервістів до місць проходження військової служби.

Згідно з пунктом 2 Порядку №560 на військову службу під час мобілізації, на особливий період призиваються резервісти та військовозобов`язані, які придатні до військової служби за станом здоров`я та не мають права на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації з підстав, визначених статтею 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Отже, на військову службу під час мобілізації, на особливий період можуть бути призвані військовозобов`язані, які придатні до військової служби за станом здоров`я та які при цьому не мають права на відстрочку від такого призову, в тому числі з підстав, визначених статтею 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Відповідно до п. 16 Порядку №560 керівники територіальних органів (підрозділів) поліції з набранням чинності Указом Президента України про оголошення (продовження) мобілізації та/або з отриманням розпорядження про проведення заходів мобілізації відповідного голови (начальника) обласної, Київської та Севастопольської міської, районної держадміністрації (військової адміністрації), серед іншого:

- організовують за зверненням територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ або розвідувальних органів України, адміністративне затримання та доставлення органами (підрозділами) поліції до зазначених центрів та органів резервістів та військовозобов`язаних, які вчинили адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210 і 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Адміністративне затримання таких осіб здійснюється незалежно від їх місця перебування на військовому обліку. У такому разі особа доставляється до найближчого територіального центру комплектування та соціальної підтримки або органів СБУ, або відповідних підрозділів розвідувальних органів;

- забезпечують внесення до реєстрів та баз (банків) даних, що входять до єдиної інформаційної системи МВС, інформацію про осіб, які вчинили адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210 і 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, провадження у справах за якими здійснюється територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки.

За приписами пункту 20 Порядку №560, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, передбачено, що з оголошенням мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися, зокрема, військовозобов`язані - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку.

За викликом районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки військовозобов`язані зобов`язані з`являтися у строк та місце, зазначені в повістці, для зокрема, уточнення своїх персональних даних, проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби пункт 21 наведеного Порядку №560.

У відповідності до вимог підпункту 1 пункту 27 Порядку №560 визначено, що до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки або їх відділів під час мобілізації громадяни викликаються з метою, зокрема, а саме:

- проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби;

- уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів (територіального центру комплектування та соціальної підтримки).

Виклик громадян до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки чи їх відділів, під час мобілізації здійснюється шляхом вручення (надсилання) повістки (додаток 1) пункт 28 Порядку №560.

За приписами п.30 згаданого Порядку №560 передбачено, що повістка може формуватися за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів або оформлюватися на бланку, який заповнюється представником районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

У разі формування повістки за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів керівник районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу накладає на повістку кваліфікований електронний підпис у день її формування.

У разі оформлення повістки на бланку керівник районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу засвідчує її особистим підписом та скріплює гербовою печаткою.

Реєстраційний номер повістки фіксується в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів або Журналі реєстрації виданих для оповіщення повісток за формою згідно з додатком 3.

Відповідно до п.30-1 Порядку №560, кожна повістка, сформована за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, містить унікальний електронний ідентифікатор у вигляді QR-коду (далі - QR-код) (пункт 30-1). QR-код містить інформацію, зазначену в пункті 29 цього Порядку, а також реєстраційний номер поштового відправлення у разі відправлення повістки засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням. Повістка, сформована за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, може бути роздрукована. У такому разі її паперова форма повинна містити придатний для зчитування QR-код з відповідною інформацією.

У разі надсилання повістки, сформованої за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення, на такому відправленні повинні зазначатися штриховий кодовий ідентифікатор оператора поштового зв`язку, прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності), адреса громадянина, якому надсилається повістка.

В описі вкладення зазначається інформація про найменування поштового відправлення, власне ім`я та по батькові (за наявності), адреса громадянина, якому надсилається поштове відправлення, найменування вкладення із кількістю аркушів, власне ім`я та прізвище керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу, інформація про дату накладення кваліфікованого електронного підпису.

Повістка про виклик резервіста або військовозобов`язаного до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення на адресу його місця проживання після завершення 60 днів, відведених законодавством на уточнення своїх облікових даних, у тому числі адреси місця проживання.

У разі не уточнення протягом 60 днів резервістом або військовозобов`язаним своєї адреси місця проживання, повістка може надсилатися на його адресу зареєстрованого/задекларованого місця проживання (абз.3 пункту 34 Порядку №560 у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Повістка про виклик резервіста або військовозобов`язаного до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу надсилається адресату протягом 48 годин після підпису повістки відповідним керівником. При цьому день явки за викликом резервіста або військовозобов`язаного з населеного пункту, що є адміністративним центром області, визначається протягом семи діб, а з інших населених пунктів протягом десяти діб від дня надсилання повістки засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення (пункт 34).

За приписами п.41 Порядку №560 передбачено, що належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу є:

- у разі вручення повістки особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки (додаток 2), а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки;

у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку:

- день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора;

- день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних;

- день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.

Окрім того, і абз. 3 пункту 69 Порядку № 560 передбачено, що громадяни України, які перебувають на військовому обліку та з набранням чинності Указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, прибули до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для уточнення своїх облікових даних (адреси місця проживання, номерів засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності) та інших персональних даних), можуть бути направлені на медичний огляд шляхом вручення їм повісток за наявності підстав для проходження медичного огляду (зокрема у разі відсутності дійсного рішення військово-лікарської комісії про ступінь придатності військовозобов`язаного до військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період та/або під час дії правового режиму воєнного стану та/або наявності інших підстав, передбачених законодавством).

Стаття 210 КУпАП передбачає відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Згідно з частиною третьою статті 210-1 КУпАП вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян

Приміткою до згаданої статті 210 передбачено, що положення статей 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

Згідно з частиною першою статті 5 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» №1951-VIII від 16 березня 2017 року дані Реєстру повинні бути достовірними.

Виходячи із наведеного правового регулювання слідує, що до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів вносяться відомості про притягнення осіб до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтями 210 та 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (дата, номер, короткий зміст протоколу та/або постанови про адміністративне правопорушення) (ч. 1 ст. 7 Закону №1951-VIII).

Повноваження щодо внесення таких відомостей до згаданого Реєстру мають органи ТЦК та СП за приписами ч.8, 9 ст.5 Закону №1951-УІІІ та п. 5 Порядку №1487.

Відповідно до 235 Кодексу України про адміністративні правопорушення територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

З огляду на норми чинного вищенаведеного нормативно-правового акту, аргументи позивача з приводу того, що посадові особи ІНФОРМАЦІЯ_2 не наділені повноваженнями складати протоколи та постанови про адміністративні правопорушення, є неспроможними та спростовані.

В той же час, за наведеними нормами передбачено, що внесенню відомостей до ЄДРП про притягнення військовозобов`язаного за порушення правил військового обліку, передує відповідна процедура, яка розпочинається із виклику до ТЦК та СП шляхом формування та вручення такій особі відповідної повістки (або зафіксованої відмови у її отримання) у встановленому порядку за описаною вище процедурою, якою передбачено згаданими пунктами, зокрема, абз. 3 п.69 Порядку №560, у тому числі, і у разі не проходження ВЛК протягом установлених законодавством строків.

При цьому, не проходження ВЛК, не уточнення позивачем своїх персональних даних у встановлені законодавством строки, не звільняє відповідача, як суб`єкта владних повноважень, від обов`язку, за встановленою процедурою, сформувати та надіслати на адресу позивача відповідну повістку, що чітко передбачено вищенаведеними нормами абзацу 3 пункту 34 та абзацу 3 пункту 69 Порядку №560.

Разом з тим, як свідчать матеріали справи відповідачем жодних заходів щодо виклику позивача за повісткою, сформованою саме з метою проходження ВЛК, відповідачем не вживалось, відповідна повістка на адресу позивача з метою її вручення засобами поштового зв`язку, що передбачено вищенаведеними положеннями Порядку №560, відповідачем навіть не направлялась (таких доказів матеріали справи не містять).

При цьому, суд зазначає, що факт складання відповідачем повістки №42059782 (для уточнення даних) від 26.06.2025р., опису поштового вкладення до рекомендованого поштового відправлення №999 від 26.06.2025р., проте, не направлення її засобами поштового зв`язку, не вручення позивачеві зазначеної повістки саме з метою проходження ВЛК (суд звертає увагу, що вказана повістка містить іншу мету уточнення даних) у наведений вище спосіб, свідчить про намір представника відповідача ввести суд в оману (оскільки доказів відправлення поштою цієї повістки до відзиву на позов не надано), оскільки опис вказаного поштового відправлення, доданий до відзиву на позов, не містить відміток про прийняття цього відправлення відділенням поштового зв`язку.

Окрім того, судом через офіційний сайт Укрпошта було здійснено перевірку наявності прийняття відділенням поштового зв`язку поштового відправлення за №999 від 26.06.2025р. до відправлення за вказаною у ньому адресою позивача та встановлено, що така інформація про вказане відправлення не зареєстрована в системі, тобто, відсутня.

Відповідно, враховуючи встановлені вище обставини, суд приходить до висновку, що зазначені вище дії відповідача щодо не направлення повістки на адресу позивача засобами поштового зв`язку, проте, надання копії повістки та згаданого опису поштового вкладення, як доказ відправленого (про що відповідач зазначив у відзиві), є умисним введенням суду в оману та грубим порушення відповідачем процедури, встановленої вищенаведеними приписами п.20-22, п.27-30-3, абз.3 п. 34, абз. 3 п.69 Порядку №560.

Також судом встановлено, що постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності станом на 17.04.2025р. (дата внесення відомостей до ЄДРП про порушення правил військового обліку) стосовно позивача про порушення ним правил військового обліку відповідачем не приймалась, що підтверджено самим представником відповідача у відзиві на позов.

Відтак, суд приходить до висновку, що зазначені виявлені судом у даних правовідносинах при розгляді цієї справи процедурні порушення, які полягають у бездіяльності відповідача (невиконанні своїх посадових обов`язків працівниками ІНФОРМАЦІЯ_6 ) щодо не складання та не направлення засобами поштового зв`язку повістки позивачеві саме з метою проходження ВЛК, не направлення та не вручення її позивачеві у спосіб, встановлений Порядком 560, в свою чергу, свідчить про необізнаність позивача щодо необхідності явки до ІНФОРМАЦІЯ_2 у відповідний час та місце, відтак, виключає можливість порушення правил військового обліку з боку позивача.

За таких обставин, враховуючи встановлені судом обставини та аналізуючи наведені приписи у їх сукупності, суд приходить до висновку, що, не направлення повісток з відповідною метою (проходження ВЛК) на адресу позивача, зокрема, засобами поштового зв`язку, не прийняття постанови про притягнення до адміністративної відповідальності саме за порушення правил військового обліку відповідачем належними, достатніми та допустимими доказами не доведена, що, в свою чергу, позбавило права позивача бути обізнаним за встановленою процедурою, про виклик позивача до ІНФОРМАЦІЯ_2 та необхідність явки його з метою саме проходження ВЛК, а відповідно, направлення посадовими особами відповідача звернення до органів поліції щодо доставлення позивача до ІНФОРМАЦІЯ_2 як такого, що вчинив адміністративне правопорушення, є протиправними діями відповідача, які призвели до порушення прав та інтересів позивача, які підлягають безумовному захисту в судовому порядку.

При цьому, суд вважає, що наведені вище встановлені описані судом обставини у цій справі щодо порушення відповідачем процедури призову позивача на військову службу під час мобілізації на особливий період (не складання (не формування) відповідачем повістки (з метою проходження ВЛК) на адресу позивача, не направлення та не вручення відповідачем повістки позивачеві засобами поштового зв`язку), є суттєвими та грубими порушеннями, які призвели до протиправних дій відповідача, мають негативний вплив на права та інтереси позивача при перевірці його документів органами поліції, при оформленні бронювання, при пересуванні не тільки територією країни, а у межах міста, і інше, а тому такі дії відповідача не можуть бути визнані судом формальними.

Так, пункт 79 Порядку №1487 передбачає, що районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, зокрема:

- звертаються в установленому законом порядку до органів Національної поліції (у разі неможливості складення протоколу про адміністративне правопорушення на місці його вчинення) для доставлення осіб, які вчинили адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210, 210-1 КУпАП, з метою складення протоколів про адміністративні правопорушення, до відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, в якому ця особа перебуває (повинна перебувати) на військовому обліку (додаток 20);

- виконують функції з ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Пункт 56 цього ж Порядку №1487 визначає повноваження Національної поліції, яка за зверненням районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ (додаток 20) здійснює адміністративне затримання та доставлення призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які вчинили адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210, 210-1 КУпАП.

При цьому, вказаний пункт 56 Порядку №1487 містить умову про те, що підставою, тобто передумовою, для електронного звернення ТЦК та СП до органів поліції щодо затримання та доставлення військовозобов`язаного до ТЦК та СП, є, зокрема, порушення військовозобов`язаним правил військового обліку.

Тобто, із аналізу наведених приписів слідує, що посадові особи ТЦК та СП мають повноваження звернутися із електронним зверненням щодо затримання та доставлення військовозобов`язаного до ТЦК та СП лише за умови наявності доказів порушення такою особою правил військового обліку.

Як уже зазначалося вище, за процедурою, встановленою вказаними п.п.27, п.28, п.29, п.30, п.п.30-1, 30-3, п.34, 41, абз. 3 п.69 Порядку №560, у разі, якщо військовозобов`язаний не уточнив свої персональні дані протягом 60 днів, у тому числі і не пройшов ВЛК, відповідач зобов`язаний направити повістку військовозобов`язаному за таких умов, а саме: 1) взяття на військовий облік; 2) проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби; 3) уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів (територіального центру комплектування та соціальної підтримки); 3) призову на військову службу під час мобілізації та відправлення до місць проходження військової служби.

А у відповідності до п.п.2 п.41 Порядку №560 передбачено, що належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу є, зокрема, у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку:

- день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора;

- день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних;

- день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.

Тобто, аналіз наведених приписів свідчить про те, що направленню до органів поліції електронного звернення про затримання та доставку військовослужбовця до ІНФОРМАЦІЯ_2 передує направлення (вручення особисто) такому військовослужбовцю повістки та наявності у органу ІНФОРМАЦІЯ_2 відповідного підтвердження про день її отримання (відмову у отриманні) таким військовослужбовцем, що може бути кваліфіковано як порушення правил військового обліку.

Разом з тим, із наявних в матеріалах справи доказів та змісту наданих на вимогу ухвали суду відзиву на позов та додаткових пояснень представником відповідача, фактів складання посадовими особами відповідача повістки на адресу позивача про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 саме з метою проходження ВЛК, направлення такої повістки засобами поштового зв`язку з дотриманням вище описаної судом процедури або вручення особисто позивачу під підпис, судом не встановлено, а відповідачем таких доказів до відзиву та пояснень не додано.

Відтак, за умови встановлення судом факту не виконання посадовими особами своїх повноважень, які полягають у не вжитті заходів щодо виклику позивача саме з метою проходження ВЛК, шляхом складання та направлення на адресу позивача повістки засобами поштового зв`язку, що, в свою чергу, виключає протиправність таких дій з боку позивача (його відмову в отриманні повістки, неявку за повісткою у зазначений у ній строк), що може бути кваліфіковано як порушення правил військового обліку.

А оскільки наявність з боку позивача порушення правил військового обліку станом на 17.04.2025р. відповідачем жодними належними доказами не підтверджена, суд приходить до висновку, що дії по направленню відповідачем електронного звернення до органу поліції щодо затримання та доставлення позивача до ІНФОРМАЦІЯ_2 , без попереднього вжиття посадовими особами відповідача заходів щодо складання та направлення засобами поштового зв`язку повістки на адресу позивача, є протиправними.

При цьому, судом у цьому контексті надається критично оцінка аргументам представника відповідача з приводу того, що на адресу позивача складалася та направлялася повістка за №4205982 від 26.06.2025р., оскільки як зазначалося вище, вказана повістка за описом поштового вкладення №999 відділенням поштового зв`язку до відправлення не приймалась про що свідчать відомості з офіційного сайту Укрпошти, перевірені судом.

Тому згадана вище повістка, оформлена з метою виклику для уточнення даних, не є належними доказами дотримання відповідачем дослідженої вище судом процедури призову позивача на військову службу під час мобілізації в особливий період в розумінні ст.73 КАС України.

З огляду на наведені встановлені обставини та аналіз норм чинного законодавства у їх сукупності, можна зробити висновок, що відповідачем на адресу позивача повістка про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 саме з метою - проходження ВЛК (на що відповідач посилається у відзиві на позов) не направлялась (таких доказів відповідачем суду не надано), всупереч вищенаведеної процедури, встановленої п.п. 20-22, 27-30-3, абз.3 п.34, абз. 3 п.69 Порядку №560.

А враховуючи те, що відповідачем не було дотримано процедури оповіщення позивача про необхідність явки до ІНФОРМАЦІЯ_2 , встановленої п.п. 20-22, 27-30-3, абз.3 п.34 та абз.3 п.69 Порядку №560, що призвело до необізнаності позивача з приводу необхідності явки до ІНФОРМАЦІЯ_2 та, як наслідок, спричинило порушення прав та інтересів позивача у даних спірних правовідносинах, тому суд приходить до висновку, що дії відповідача по направленню відповідачем до органу поліції електронного звернення про затримання та доставлення позивача до ТЦК та СП через не проходження позивачем ВЛК без його виклику за повісткою з цією метою, є протиправними та незаконними.

Тож, у такому випадку, дії відповідача щодо направлення звернення про адміністративне затримання та доставлення позивача до ІНФОРМАЦІЯ_2 для складання протоколу про адміністративне правопорушення, підлягають визнанню судом протиправними.

Роблячи такі висновки судом враховується і правові висновки п.п.70,71 рішення Європейського суду з прав людини «Рисовський проти України», де Суд підкреслює особливу важливість принципу «належного урядування», за яким на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси.

Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

За приписами ч.1 ст.73 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Частина 2 ст. 77 наведеного Кодексу, визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Однак, у ході судового розгляду справи правомірність дій відповідача щодо направлення звернення до органу поліції для затримання та доставку позивача до ІНФОРМАЦІЯ_2 , без вжиття заходів відповідачем щодо складання та направлення на адресу позивача засобами поштового зв`язку повістки саме з метою проходження ВЛК, з урахуванням встановлених судом обставин та аналізу чинного законодавства, наведеного вище, жодними належними, достатніми та допустимими доказами, відповідачем не доведена.

Також суд звертає увагу відповідача на те, що законодавець визначив чітку процедуру щодо притягнення військовозобов`язаних, які порушили правила військового обліку та внесення до відповідного реєстру відомостей про притягнення до адміністративної відповідальності за статтями 210, 210-1 КУпАП України, а саме: обов`язок ІНФОРМАЦІЯ_2 сформувати повістку на адресу позивача із зазначенням підстав, перелічених у п.п. 20-22, 27 -30-3, абз.3 п.34, абз 3 п.69 Порядку №560, направити її на поштову адресу позивача, дочекатися її вручення/невручення, повернення відправлення до ІНФОРМАЦІЯ_2 згідно до вимог п.41 Порядку №560, що і могло б бути підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення правил військового обліку.

Жодних доказів, які б свідчили про вжиття наведених вище заходів ІНФОРМАЦІЯ_2 стосовно позивача, відповідачем суду не надано.

А отже, суд приходить до висновку, що обставини звернення відповідача до органів поліції про затримку і доставлення до ТЦК та СП за порушення правил військового обліку 17.04.2025р. без направлення відповідачем на адресу позивача повістки, за відсутності у відповідача доказів на підтвердження складання, направлення засобами поштового зв`язку та вручення її позивачеві або доказів відмови від отримання повістки позивачем, що могло б бути обрано підставами для направлення електронного звернення до органів поліції щодо затримання та доставлення позивача до ІНФОРМАЦІЯ_2 , судом визнається суттєвими порушеннями з боку відповідача процедури призову позивача на військову службу під час мобілізації, що призвело до порушення відповідачем прав та інтересів позивача, які тепер підлягають судовому захисту у межах даної справи.

Судом не можуть бути покладені в основу даного судового рішення, аргументи відповідача з приводу того, що порушення правил військового обліку, що є предметом цього спору, від 17.04.2025р. за неприбуття за повісткою було скасовано в автоматичному режимі 06.12.2025р. (ст.38 КУпАП), тому доказування не є доцільним у зв`язку із скасуванням порушення від 17.04.2025р., з огляду на те, що, по-перше, органом ведення Реєстру є ІНФОРМАЦІЯ_2 , тому такі дані вносяться лише відповідальними особами відповідача, які мають нести за такі дії відповідальність (дисциплінарну, кримінальну), та приписами Закону №1951-УІІІ внесення/скасування відповідних даних у Реєстрі автоматично (без участі посадових осіб відповідача) не передбачено; по-друге, жодних доказів про скасування порушення позивачем правил військового обліку (за неприбуття за повісткою) від 17.04.2025р. до письмових пояснень відповідача від 04.03.2026р. не надано, а також і не наведено з яких підстав таке порушення було скасовано та на підставі якого розпорядчого документу відповідача; по-третє, внесення будь-яких змін до відповідного Реєстру стосовно позивача на стадії судового розгляду даної справи (скасування/зміна відомостей без будь-якого розпорядчого документу відповідача) є свавільним з боку відповідача суб`єкта владних повноважень.

Інші доводи відповідача уважно вивчені судом, проте не заслуговують на увагу, оскільки згаданих вище висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно до ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З урахуванням вищенаведеного, перевіривши за критеріями, встановленими у ч.2 ст.2 згаданого вище Кодексу, правомірність дій відповідача (суб`єкта владних повноважень) щодо направлення звернення до органів поліції про затримання та доставлення позивача до ІНФОРМАЦІЯ_2 , як такого, що вчинив адміністративне правопорушення, без дотримання встановленої законодавством процедури притягнення позивача до адміністративної відповідальності, суд приходить до висновку, що відповідач та його посадові особи, вчиняючи такі дії, діяли не у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, необґрунтовано, без врахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Отже, судом встановлено, що, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, вчиняючи дії щодо направлення звернення до органів поліції про затримання та доставлення позивача до ІНФОРМАЦІЯ_2 , як такого, що вчинив адміністративне правопорушення, без дотримання встановленої процедури притягнення позивача до адміністративної відповідальності (не складання, не направлення засобами поштового зв`язку та не вручення відповідачем позивачеві повістки з метою проходження ВЛК у спосіб та у порядку, встановленому Порядком №560), які судом визнані протиправними, допустив порушення прав та інтересів позивача, які підлягають судовому захисту шляхом визнання таких дій відповідача протиправними.

За викладених обставин, суд приходить до висновку про необхідність зобов`язання відповідача направити повідомлення про відсутність підстав для адміністративного затримання та доставлення позивача, як такого, що вчинив адміністративне правопорушення відповідно до п.79 Порядку №1487, виходячи з того, що, на переконання суду, наведений спосіб є найбільш ефективних способом захисту, який призведе до відновлення порушеного права позивача у даних правовідносинах згідно приписів ст.13 Конвенції.

Приймаючи до уваги все вищевикладене, суд приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню повністю.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить із того, що відповідно до ч.1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Виходячи з наведеного, наявність підстав для задоволення даного адміністративного позову у повному обсязі, слід стягнути з бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь позивача понесені ним згідно квитанції ID №8604-0645-1078-3010 судові витрати по сплаті судового збору у загальному розмірі 1211,20 грн. з урахуванням вимог ч.1 ст.139 наведеного Кодексу.

Керуючись статтями ст.ст. 2-10, 11, 12, 47, 52, 72-77, 94, 122, 132, 139, 193, 241-246, 250, 251, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити повністю.

Визнати дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо направлення звернення до органів Національної поліції України щодо доставлення ОСОБА_1 , як такого, що вчинив адміністративне правопорушення - протиправними.

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) направити до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області повідомлення про відсутність підстав для адміністративного затримання та доставлення ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 ) як такого, що вчинив адміністративне правопорушення, відповідно до п.79 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022р. №1487.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 ) - судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1211 грн. 20 коп. (одна тисячі двісті одинадцять гривень 20 копійок).

Рішення суду може бути може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення відповідно до вимог статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду набирає законної сили у строки, визначені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.О. Конєва