Справа № 320/24244/25
Суддя: Сас Є.В.
Дата ухвалення: 2026-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2026 року Київ справа №320/24244/25

Київський окружний адміністративний суд у складі судді Сас Є.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області

про визнання протиправними дій суб`єкта владних повноважень та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Київського окружного адміністративного суду з вимогами:

1. Визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління Пенсійного Фонду України у Запорізькій області від 23.12.2024 №8 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком із зниженням пенсійного віку, як особі, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи.

2. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області призначити ОСОБА_1 (РНОКП НОМЕР_1 ) пенсію зі зниженням пенсійного віку, як потерпілій від Чорнобильської катастрофи, особі, яка постійно проживала в зоні гарантованого добровільного відселення (категорія 4), у віці 55 років, відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 23 грудня 2024 року, тобто з дати звернення з заявою про призначення пенсії.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що має право на призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку, звернулась до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до вимог ст.55 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", подавши усі необхідні документи, однак отримала рішення про відмову у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. Вказана відмова слугувала підставою для звернення позивача з цим позовом до суду.

Київський окружний адміністративний суд ухвалою від 22.05.2025 відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). У відповідача витребувано докази по справі.

Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, на виконання вимог ухвали суду направив витребувані судом докази. У відзиві на позовну заяву заперечує щодо задоволенню позову, зазначаючи, що пенсійне забезпечення здійснюється відповідно до Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Умови призначення пенсії за віком визначені статтею 26 цього Закону. Для осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, застосовуються положення статті 55 Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», якою передбачено зменшення пенсійного віку за наявності відповідного страхового стажу. У 2024 році необхідний страховий стаж для призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку становить 26 років (31 рік мінус 5 років зниження). Натомість страховий стаж позивача становить 17 років 8 місяців 15 днів, що є недостатнім для призначення пенсії. Частину періодів роботи не зараховано до страхового стажу через відсутність належного документального підтвердження. Трудова книжка містить записи з порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок (невідповідність дат наказів, відсутність печатки та підпису відповідальної особи, неможливість ідентифікації окремих записів). Крім того, за окремі періоди відсутні відомості в Реєстрі застрахованих осіб. Уточнюючих довідок, передбачених Порядком №637, позивачем не надано. За відсутності належних доказів такі періоди не можуть бути зараховані до страхового стажу. Заява від 18.12.2024 була розглянута за принципом екстериторіальності відповідно до Порядку №22-1, тобто незалежно від місця проживання заявника. Водночас виплата пенсії та подальше пенсійне обслуговування здійснюється за місцем проживання особи - Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області. Отже, рішення про відмову у призначенні пенсії прийнято правомірно, у межах повноважень та відповідно до вимог законодавства, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. З огляду на викладене, підстав для задоволення позовних вимог немає, у задоволенні позову слід відмовити повністю.

Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області правом на надання відзиву на позовну заяву не скористався, про відкриття провадження у справі був проінформований належним чином, шляхом направлення ухвали про відкриття провадження у справі в електронний кабінет в підсистемі «Електронний суд», про що свідчить довідка про доставку електронного листа, сформована програмним забезпеченням «Діловодство спеціалізованого суду».

Обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , 02.10.2024 звернулась із заявою за призначенням/перерахунком пенсії за віком, яка у відповідності до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою управління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (із подальшими змінами та доповненнями) (далі - Порядок №22-1) за принципом екстериторіальності розглянута Головним управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, яке 09.10.2024 ухвалило Рішення №81 про відмову у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. Згідно даного рішення до страхового стажу не взято до уваги періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_2 , оскільки прізвище не відповідає паспортним даним. Вказане рішення позивачем не було оскаржене, доказів іншого до суду не надано.

18.12.2024 позивач, вважаючи, що має право на призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку, звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до змісту статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з урахуванням положення ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

До заяви було додано усі необхідні, на думку позивача, документи для призначення пенсії, а саме: довідку про відкритий рахунок в банку, довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру, документ про місце проживання (реєстрації) особи № 3793055 від 11.09.2024, заяву про призначення пенсії, свідоцтво про розлучення НОМЕР_3 , паспорт сина НОМЕР_4 , паспорт НОМЕР_5 , посвідчення постраждалого від ЧАЕС НОМЕР_6 , свідоцтво про народження дитини, свідоцтво про переміну прізвища, імені по-батькові, трудова книжка НОМЕР_2 .

За принципом екстериторіальності вказана заява розглянута Головним управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, яке 23.12.2024 ухвалило Рішення №81 про відмову у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу - 26 років.

Згідно даного рішення страховий стаж особи становить 17 років 8 місяців 15 днів.

В результаті розгляду документів, доданих до заяви, не зараховано:

- період роботи з 01.06.1993 року по 01.11.1993 рік згідно трудової книжки НОМЕР_7 від 11.09.1986 року, оскільки дату наказу про звільнення з роботи внесено з порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Міністерством соціального захисту населення України № 58 від 29.07.1993 року, а саме: дата звільнення з роботи (01.11.1993 рік) календарно не відповідає даті наказу про звільнення (08.06.1993 рік). Вказаний період роботи потребує уточнення;

- період роботи з 25.10.1998 року по 25.04.1999 року згідно трудової книжки НОМЕР_8 від 11.09.1986 року (зараховано частково з 01.11.1998 року по 24.04.1999 рік згідно даних в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування), оскільки в сканкопії трудової книжки не можливо ідентифікувати рік наказу звільнення;

- період роботи з 01.07.2002 року по 01.08.2002 рік згідно трудової книжки НОМЕР_2 від 11.09.1986 року, оскільки при звільненні відсутня печатка, посада, прізвище та підпис відповідальної особи. Також відсутні дані в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно наданого розрахунку, до страхового стажу позивача зараховано такі періоди трудової діяльності: з 11.09.1986 по 02.03.1987, з 04.03.1987 по 31.05.1993, з 01.11.1993 по 23.12.1993, з 29.09.1995 по 04.03.1998, з 10.03.1998 по 30.04.1998, з 04.05.1998 по 24.10.1998, з 01.11.1998 по 24.04.1999, з 01.12.1999 по 18.02.2000, з 01.04.2004 по 18.10.2004, з 25.10.2004 по 18.04.2011, з 25.03.2022 по 20.04.2022.

Не погоджуючись з рішенням ГУ ПФУ в Запорізькій області від 23.12.2024 № 81 позивачем подано скаргу.

26.02.2025 Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області надано відповідь на вказану скаргу, яким зазначено, відповідно до ст. 26 Закону України від 09.07.2003 № 1058-ІУ Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі - Закон № 1058-ІУ), починаючи з 1 січня 2018 року, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року. Відповідно до ст. 55 Закону України від 28.02.1991 № 796-ХЇТ Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (далі - Закон № 796-ХІІ) особам, які постійно проживали або постійно проживають, чи постійно працювали або постійно працюють на територіях радіоактивного забруднення за умови, що вони станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років пенсії призначаються із зменшенням пенсійного віку на 2 роки та додатково на 1 рік за 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років, пенсії призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону № 1058-ІУ. 02.10.2024 та 18.12.2024 позивач зверталась до Головного управління з заявами про призначення пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-ІУ зі зниженням пенсійного віку, передбаченого ст. 55 Закону № 796-ХІІ та надавали документи. Документи опрацьовувались за принципом екстериторіальності. Рішеннями від 09.10.2024 та 24.12.2024 Вам відмовлено в призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, передбаченого ст. 26 Закону № 1058-ІУ (31 - 5 = 26 років). Період перебування в зоні посиленого радіологічного контролю складає 28 років З місяці 6 днів. До страхового стажу зараховано 17 років 8 місяців 15 днів.

Страховий стаж (з 01.01.2004) обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку (до 31.12.2003) на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (трудова книжка, довідки про період роботи, військовий квиток, диплом про навчання). До страхового стажу враховано всі періоди, підтверджені документально. До страхового стажу не враховано періоди роботи згідно з записами трудової книжки від 11.09.1986 серії НОМЕР_2 , з 01.06.1993 по 01.11.1993, оскільки дата звільнення з роботи з 01.11.1993 календарно не відповідає даті наказу про звільнення 08.06.1993, період потребує уточнення;- з 25.10.1998 по 25.04.1999 (зараховано з 01.11.1998 по 24.04.1999 згідно даних персоніфікованого обліку), оскільки в сканованій копії трудової книжки неможливо ідентифікувати рік звільнення;- з 01.07.2002 по 01.08.2002, оскільки запис про звільнення не завірений печаткою, відсутня посада, прізвище та підпис відповідальної особи, а також відсутні дані в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Відповідно до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Для зарахування до страхового стажу зазначені вище періоди, необхідно надати уточнюючі довідки.

Вважаючи протиправним рішення ГУ ПФУ в Запорізькій області від 23.12.2024 № 8 про відмову у призначенні пенсії за віком, на умовах, визначених статтею 55 Закону №796-ХІІ, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Норми права, які застосував суд та мотиви їх застосування

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Умови призначення пенсії за віком встановлено ст.26 Закону України від 09.07.2003 №1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058-ІV).

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення, визначає Закон України від 28.02.1991 №796-ХІІ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (далі - Закон №796-ХІІ).

За змістом п.3 ч.1 ст.11 Закону №796-ХІІ до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років.

Умови надання пенсій за віком особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення визначені ст.55 Закону №796-ХІІ.

Відповідно до абзацу першого ч.1 ст.55 Закону №796-ХІІ передбачено, що особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років, але не менше 15 років страхового стажу.

Відповідно до абзацу п`ятого п.2 ч.1 ст.55 Закону №796-ХІІ передбачено, що особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років та додатково 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років.

При цьому, початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії, тобто з 26.04.1986 по 31.07.1986.

Відповідно до положень ст.44 Закону №1058-IV заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Приписами п.п.5 п.2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/11846 визначено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи, зокрема документи, які засвідчують особливий статус особи; посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09.03.1988 №122, або довідка військової частини, у складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями) (при призначенні пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи).

Частинами 3, 4 статті 15 Закону №796-ХІІ встановлено, що підставами для визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, які проживають або працюють на забруднених територіях, є довідка про період проживання, роботи на цих територіях.

Видача довідок про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення здійснюється органами місцевого самоврядування.

Стосовно зарахування періодів роботи до страхового стажу, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 8 Закону № 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

За визначеннями, наведеними у статті 1 вказаного Закону, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески; страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше, надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

За приписами пункту 1 частини 1 статті 24 Закону № 1058-ІV страховий стаж це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Частиною 2 статті 24 Закону № 1058-ІV встановлено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина 4 статті 24 Закону № 1058-ІV).

Відповідно до частини 1 статті 26 Закону №1058-ІV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року.

За змістом частини 2 вказаної норми, у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - від 21 до 31 року.

За змістом частини 3 статті 26 Закону №1058-ІV у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2019 року, страхового стажу, передбаченого частинами першою і другою цієї статті, право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 65 років за наявності страхового стажу: з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - від 15 до 21 року.

При цьому, відповідно до частини 2 статті 55 Закону №796-ХІІ, особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу: - особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років - 2 роки та додатково 1 рік за 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років.

*Початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначеній зоні з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Аналіз наведених положень чинного законодавства дозволяє дійти висновку, що за загальним правилом особа має право на пенсію за віком після досягнення пенсійного віку та за наявності необхідного стажу, визначених статтею 26 Закону №1058-ІV. Водночас, особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років, мають право на призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку на 2 роки та додатково 1 рік за 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років, за наявності страхового стажу не менше 15 років.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII (далі Закон №1788-XII) встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі Порядок №637) передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до п.20 Порядку №637 підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Надання інших додаткових документів, у тому числі уточнюючої довідки підприємства, установи або організації, необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній.

Як передбачено п.4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993р. №301 «Про трудові книжки працівників», заповнення трудової книжки вперше провадиться адміністрацією підприємства, установи, організації в присутності працівника, а відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

Отже, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Згідно вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженою Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29.07.1993 №58 (далі - Інструкція №58) усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

У разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис.

Обов`язок щодо заповнення трудової книжки та внесення достовірних даних покладається на роботодавця або уповноважену ним особу, які здійснюють заповнення трудової книжки вперше, а не на працівника, а тому наявність таких недоліків в трудовій книжці позивача не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу останньої періодів роботи згідно з записами в трудовій книжці, виконаними у відповідності до вимог Інструкції №58.

Пунктом 2.6 Інструкції №58 встановлено, що у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис.

Подібні вимоги містяться також в Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 № 162 (далі Інструкція №162), яка була чинною у частині спірних періодів.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для не врахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

За змістом п.2.4 Інструкції №58 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Суд зауважує, що позивач не несе відповідальності за заповнення трудової книжки, оскільки записи у трудову книжку вносяться відповідальним працівником підприємства, а не особисто позивачем, більше того, недоліки заповнення її титульної сторінки не є підставою вважати про відсутність трудового стажу позивача за спірний період.

Також слід зазначити, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 №301 Про трудові книжки працівників відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Відповідно до ч. 3 ст. 44 Закону №1058-IV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Згідно з пп. 2 п. 6 Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 №28-2, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 15.0.12015 за №40/26485, головне управління Фонду має право отримувати безоплатно в установленому законодавством порядку від державних органів та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій усіх форм власності і від фізичних осіб підприємців відомості про нарахування, обчислення і сплату страхових внесків, а також інші відомості, необхідні для здійснення покладених на головне управління Фонду завдань.

Оцінка аргументів учасників справи та висновки суду

З наведеного правого регулювання вбачається, що необхідними умовами призначення пенсії за віком за Законом № 1058-IV особам, які звернулися з відповідною заявою в 2024 році є наявність 60-річного віку та страхового стажу не менше 31 року.

При цьому, приписами статті 55 Закону № 796-XII встановлено ряд пільг для громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи: зменшення віку та страхового стажу, зокрема, особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років - 2 роки та додатково 1 рік за 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років (абзац сьомого пункту 2 частини першої статті 55 Закону).

Щодо зарахування періодів роботи з 01.06.1993 по 01.11.1993, з 25.10.1998 по 25.04.1999 та з 01.07.2002 по 01.08.2002, суд зазначає таке.

Як вбачається з матеріалів справи, зазначені періоди роботи підтверджуються записами у трудовій книжці позивача серії НОМЕР_2 від 11.09.1986. Водночас відповідач відмовив у їх повному або частковому зарахуванні до страхового стажу з підстав оформлення відповідних записів, а саме: невідповідності дати звільнення даті наказу, неможливості ідентифікувати рік звільнення у сканкопії трудової книжки, відсутності печатки, посади, підпису відповідальної особи, а також відсутності відомостей у Реєстрі застрахованих осіб.

Судом встановлено, що відповідач відмовив у зарахуванні періоду з 01.06.1993 по 01.11.1993, через невідповідність дати звільнення - 01.11.1993 даті відповідного наказу - 08.06.1993, зазначивши, що період потребує уточнення, а період з 25.10.1998 по 25.04.1999 зараховано частково (з 01.11.1998 по 24.04.1999), оскільки в сканованій копії трудової книжки неможливо ідентифікувати рік звільнення.

Стосовно зарахування періоду з 01.07.2002 по 01.08.2002 відповідач відмовив оскільки запис про звільнення не завірений печаткою, відсутня посада, прізвище та підпис відповідальної особи, а також відсутні дані в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Суд вважає, що недоліки записів в трудовій книжці позивача, які спричинили не зарахування відповідних періодів страхового стажу мають суттєвий а не формальний характер, вимагать додаткової перевірки з метою правильного визначення страхового стажу позивача в порядку визначеному Порядком № 637.

Між тим, законодавець не тільки наділив відповідачів правом на перевірку відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, а й зобов`язав витребовувати в установленому законодавством порядку відомості, необхідні для здійснення покладених на головне управління Фонду завдань та сприяти особам, що звернулись за призначенням пенсії, в одержанні відсутніх у них документів для призначення пенсії.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що наявність розбіжностей у датах звільнення та наказів, неможливість ідентифікації року звільнення у копії трудової книжки а також відсутність окремих реквізитів у записі про звільнення, об`єктивно свідчать про необхідність Уточнення спірних періодів роботи могло бути здійснено як шляхом подання позивачем відповідних довідок, архівних витягів, копій наказів чи інших первинних документів, так і шляхом самостійного витребування таких документів органом Пенсійного фонду.

Однак матеріали справи не містять доказів того, що відповідачем були здійснені дії щодо направлення запитів до відповідних підприємств, установ чи архівних органів, витребування первинних документів, перевірки обґрунтованості виданих документів або встановлення фактичних обставин щодо спірних періодів роботи.

За таких обставин суд приходить до висновку, що відповідач, обмежившись посиланням на недоліки оформлення записів та відсутність окремих відомостей у реєстрі, фактично переклав на позивача обов`язок доведення обставин, з`ясування яких законом віднесено до компетенції органу, що призначає пенсію.

Таким чином, хоча висновки відповідача про необхідність уточнення спірних періодів роботи є обґрунтованими, сам порядок розгляду заяви позивача не відповідає вимогам закону, оскільки відповідачем не вчинено передбачених законодавством дій, спрямованих на самостійне встановлення відповідних обставин.

Отже, відмова у призначенні пенсії є передчасною та такою, що прийнята без повного, всебічного та об`єктивного дослідження обставин, які мають значення для правильного вирішення питання щодо зарахування спірних періодів роботи до страхового стажу та реалізації позивачем права на пенсійне забезпечення.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, приймаючи рішення № 8 від 23.12.2024 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону №796-ХІІ діяло протиправно, з огляду на що суд вважає за необхідне визнати протиправним вказане рішення та скасувати його.

Щодо вимоги про зобов`язання призначити позивачу пенсію зі зниженням пенсійного віку з 23.12.2024, як способу відновлення прав позивача, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.10 Закону №1788-ХІІ пенсійне забезпечення відповідно до цього Закону здійснюється органами Пенсійного фонду України.

Згідно з ст.81, 82 Закону №1788-ХІІ призначення пенсій і оформлення документів для їх виплати здійснюється органами Пенсійного фонду України. Документи про призначення пенсій розглядаються органом, що призначає пенсії не пізніше 10 днів з дня їх надходження. Повідомлення про відмову в призначенні пенсії із зазначенням причин відмови та порядку оскарження орган, що призначає пенсії, видає або надсилає підприємству, організації або заявникові не пізніше 5 днів після винесення відповідного рішення.

Згідно з ст.83 Закону №1788-ХІІ пенсії призначаються з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсії призначаються з більш раннього строку: а) пенсії за віком та по інвалідності призначаються з дня досягнення пенсійного віку або відповідно встановлення інвалідності органами медико-соціальної експертизи, якщо звернення за пенсією надійшло не пізніше 3 місяців з дня досягнення пенсійного віку або встановлення інвалідності; б) пенсії у разі втрати годувальника призначаються з дня виникнення права на пенсію, але не більш як за 12 місяців перед зверненням за пенсією.

Таким чином, саме Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та готує документи для її виплати. Тобто, безпосередньо органи Пенсійного фонду мають виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії, зокрема прийняття відповідного рішення, в тому числі щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах, оскільки прийняттю такого рішення передує дослідження та аналіз відповідного стажу роботи особи, що звернулася за призначенням пенсії; перевірка та оцінка наданих доказів на предмет їх прийнятності та достатності.

Однак матеріали справи не містять, а відповідачем в обґрунтування правомірності прийняття спірного рішення не надано до суду доказів самостійного звернення до архівних установ з метою отримання додаткових документів для підтвердження трудового стажу позивача.

З цих самих міркувань не можуть бути визнані обгрунтованими дії відповідача в частині неврахування запису про трудову діяльність з 25.10.1998 по 25.04.1999 через недоліки сканкопії трудової книжки.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС) встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 245 КАС при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

Частиною 4 статті 245 КАС встановлено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

На даний час відсутні підстави вважає, що для прийняття рішення щодо призначення пенсії позивачу виконані всі умови.

За таких підстав, позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача від 18.12.2024 про призначення пенсії за віком відповідно до ст.55 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Водночас, не встановлено, що права, свободи чи законні інтереси порушено Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області, а тому позовні вимоги до цього суб`єкта владних повноважень до задоволення не підлягають.

Враховуючи викладене, суд, дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню.

Розподіл судових витрат

Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Позивачем при поданні позову сплачено судовий збір у розмірі 1 211,20 грн, отже останньому підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань з відповідача, який допустив винесення протиправного рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

Керуючись статтями 242-246, 255 КАС України, суд,

У Х В А Л И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області № 8 від 23.12.2024.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 18.12.2024 про призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до вимог статті 55 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", з урахуванням висновків суду.

4. У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області - відмовити.

5. Стягнути на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір у розмірі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять гривень) 20 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 185-Б; ).

6. Надіслати учасникам справи (їх представникам) копію судового рішення в порядку, передбаченому ч. 5 ст. 251 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення та набирає законної сили в порядку встановленому статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ;

відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області, Київська обл., м. Фастів, вул. Андрія Саєнка, буд. 10; ;

відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 185-Б; .

Суддя Сас Є.В.