Справа № 520/30383/25
Суддя: Полях Н.А.
Дата ухвалення: 2026-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2026 р. № 520/30383/25

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Полях Н.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Кіровоградської обласної військової адміністрації (, пл. Героїв Майдану, 1, м. Кропивницький, 25001) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся представник позивача з адміністративним позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Кіровоградської обласної військової адміністрації, яка полягають у не розгляді зверненні (скарги) ОСОБА_1 від 13.06.2025 УМ-18944755, відповідно до вимог ч. 2 ст. 16 ЗУ «Про звернення громадян» в термін передбачений ст. 20 ЗУ «Про звернення громадян»;

- зобов`язати Кіровоградську обласну військову адміністрацію розглянути скаргу ОСОБА_1 від 13.06.2025р. УМ-18944755, відповідно до ч. 2 ст. 16 ЗУ «Про звернення громадян».

В обґрунтуванні позову зазначено, що відповідачем допущені протиправні дії щодо не дотримання вимог ч. 2 ст. 16 ЗУ «Про звернення громадян» при розгляді звернення позивача.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене провадження в адміністративній справі.

Сторони були належним чином повідомлені про відкриття провадження у справі.

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що у спірних правовідносинах він діяв згідно чинного законодавства.

Позивач у відповіді на відзив посилається на те, що відповідачем не надано належних та допустимих доказів дотримання Закону України «Про звернення громадян» при розгляді звернення позивача.

Керуючись приписами ст. 171, 257, 262 КАС України, суд зазначає, що розгляд позовної заяви здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження.

Згідно з ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

З огляду на вказане вище, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до приписів ч. 4 ст. 229 КАС України, оскільки розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи згідно із приписами ст. 258 КАС України, то фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, повно виконавши процесуальний обов`язок зі збору доказів, перевіривши доводи сторін добутими доказами, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст належних норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.

Судом встановлено, що 13.06.2025 позивач звернувся на адресу відповідача через сайт урядовий портал зі зверненням (скаргою) УМ-18944755.

Позивач є особою з інвалідністю ІІ групи внаслідок війни, що підтверджується посвідченням, копія якого наявна в матеріалах справи.

На адресу позивача надійшла відповідь за підписом Директора департаменту охорони здоров`я.

Позивач вважає, що його звернення (скарга) УМ-18944755, від 13.06.2025 не розглянута згідно ЗУ «Про звернення громадян» уповноваженою особою.

Суд, надаючи оцінку спірним правовідносинам, зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Питання практичної реалізації громадянами України наданого їм статтею 40 Конституції України права на звернення урегульовано Законом України "Про звернення громадян" від 02.10.1996 № 393/96 (далі - Закон № 393/96).

Частиною 1 статті 1 Закону України «Про звернення громадян» визначено, що громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

За змістом статті 3 Закону України «Про звернення громадян» під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Пропозиція (зауваження) - звернення громадян, де висловлюються порада, рекомендація щодо діяльності органів державної влади і місцевого самоврядування, депутатів усіх рівнів, посадових осіб, а також висловлюються думки щодо врегулювання суспільних відносин та умов життя громадян, вдосконалення правової основи державного і громадського життя, соціально-культурної та інших сфер діяльності держави і суспільства.

Статтею 4 Закону України «Про звернення громадян» передбачено, що до рішень, дій (бездіяльності), які можуть бути оскаржені, належать такі у сфері управлінської діяльності, внаслідок яких: порушено права і законні інтереси чи свободи громадянина (групи громадян); створено перешкоди для здійснення громадянином його прав і законних інтересів чи свобод; незаконно покладено на громадянина які-небудь обов`язки або його незаконно притягнуто до відповідальності.

Згідно із положеннями статті 5 Закону України «Про звернення громадян» звернення адресуються органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, об`єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань.

Письмове звернення надсилається поштою або передається громадянином до відповідного органу, установи особисто чи через уповноважену ним особу, повноваження якої оформлені відповідно до законодавства. Письмове звернення також може бути надіслане з використанням мережі Інтернет, засобів електронного зв`язку (електронне звернення).

У зверненні має бути зазначено прізвище, ім`я, по батькові, місце проживання громадянина, викладено суть порушеного питання, зауваження, пропозиції, заяви чи скарги, прохання чи вимоги. Письмове звернення повинно бути підписано заявником (заявниками) із зазначенням дати. В електронному зверненні також має бути зазначено електронну поштову адресу, на яку заявнику може бути надіслано відповідь, або відомості про інші засоби зв`язку з ним. Застосування електронного цифрового підпису при надсиланні електронного звернення не вимагається.

Матеріалами справи підтверджено, що звернення позивача відповідало вимогам статті 5 Закону України «Про звернення громадян», а тому підлягало розгляду відповідачем у встановлені законом строки та порядку з наданням оцінки усім вимогам та аргументам заявника.

Відповідно до частини 1 статті 7 Закону України «Про звернення громадян» звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду.

Якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об`єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п`яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення (частина 3 статті 7 Закону України «Про звернення громадян»).

Суд зазначає, що предметом розгляду справи є правомірність надання відповіді від 24.06.2025 № У-193/6 за підписом директора Департаменту охорони здоров`я Кіровоградської обласної військової адміністрації.

Суд зазначає, що позивачем не оскаржується зміст наданої відповіді, однак позивач у позові зазначив, що така відповідь надана не уповноваженою особою, оскільки повинна була надаватись першим керівником Кіровоградської обласної військової адміністрації.

Статтею 14 Закону України «Про звернення громадян» передбачено, що органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, посадові особи зобов`язані розглянути пропозиції (зауваження) та повідомити громадянина про результати розгляду.

Пропозиції (зауваження) Героїв Радянського Союзу, Героїв Соціалістичної Праці, осіб з інвалідністю внаслідок війни розглядаються першими керівниками державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій особисто.

Частиною 1 статті 15 Закону України «Про звернення громадян» визначено, що органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Згідно ч.2 ст.16 ЗУ «Про звернення громадян» скарги Героїв Радянського Союзу, Героїв Соціалістичної Праці, осіб з інвалідністю внаслідок війни розглядаються першими керівниками державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій особисто.

Згідно із статтею 19 Закону України «Про звернення громадян» органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані:

об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги;

у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову;

на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу;

скасовувати або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням;

забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв`язку з заявою чи скаргою рішень;

письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення;

вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об`єднання громадян за місцем проживання громадянина;

у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз`яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення;

не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам;

особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи.

Аналізуючи наведені норми Закону України «Про звернення громадян» суд зазначає, що звернення (скарга) осіб з інвалідністю внаслідок війни, яка відповідає вимогам Закону України «Про звернення громадян» повинна бути прийнята, всебічно та повно розглянута особисто першим керівником державного органу, до якого вона подана.

Як вказав Конституційний Суд України, з огляду на специфіку військової служби, яка полягає, зокрема, у виконанні військовослужбовцями спеціальних завдань, наявності ризиків для їх життя та здоров`я тощо, будь-яка форма проходження військової служби є обов`язком громадян України щодо захисту держави. Отже, закріплений у Конституції України обов`язок громадян України потребує поваги (абзац десятий підпункту 2.1 пункту 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України (Другого сенату) від 25.04.2019 № 1-р(II)/2019). Одним із проявів такої поваги з боку держави до осіб, які отримали інвалідність внаслідок війни, є передбачена частиною другою статті 15 Закону № 393/96-ВР гарантія розгляду їхніх заяв (клопотань) особисто першими керівниками державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій.

Оскільки позивач є особою з інвалідністю внаслідок війни, він має право на особистий розгляд його заяв (клопотань) першими керівниками органів державної влади.

Так, матеріалами справи підтверджено, що позивач 13.06.2025 звернувся до Кіровоградської обласної військової адміністрації через сайт урядовий портал зі зверненням (скаргою) УМ-18944755.

До вказаної скарги позивач додав копію посвідчення особи з інвалідністю ІІ групи внаслідок війни.

Суд зауважує, що про наявність у позивача статусу особи з інвалідністю внаслідок війни свідчить наявна в матеріалах справи копія посвідчення серії НОМЕР_2 від 27.01.2015.

З матеріалів справи судом встановлено, що у відповідь на звернення позивача Департаментом охорони здоров`я Кіровоградської обласної військової адміністрації надано лист від 24.06.2025 № У-193/6 за підписом директора департаменту.

Разом з тим, належних та допустимих доказів на підтвердження того, що вказана особа станом на час розгляду звернення позивача мала повноваження на розгляд звернення осіб з інвалідністю внаслідок війни від імені Кіровоградської обласної державної адміністрації (як першого керівника державного органу, до якого звернувся позивач) наведений лист від 24.06.2025 № У-193/6 не містить.

Відповідачем вказаних доказів до матеріалів справи також не надано.

Суд зазначає, що у даному випадку, належним розглядом звернення позивача від 13.06.2025 УМ-18944755, як особи інвалідністю внаслідок війни, повинно мало бути розглянуто першим керівником Кіровоградської обласної державної адміністрації особисто.

Отже, з наведеного слідує, що відповідач допустив неналежний розгляд скарги позивача від 13.06.2025р. УМ-18944755, оскільки таке звернення було розглянуто не першим керівником державного органу, що є порушенням наведених вище вимог частини 2 статті 16 Закону України «Про звернення громадян», відповідно до яких пропозиції (зауваження), зокрема, осіб з інвалідністю внаслідок війни розглядаються першими керівниками державних органів особисто.

Разом із тим, доводи відповідача, викладені у відзиві, що звернення позивача розглянуто у найкоротші строки та надано відповідь від 24.06.2025 № У-193/6, у зв`язку з чим відповідач вжив усіх необхідних заходів для його розгляду, не спростовують встановленого судом порушення спеціальної вимоги Закону України «Про звернення громадян» щодо порядку розгляду скарг осіб з інвалідністю внаслідок війни.

Суд звертає увагу, що предметом спору у даній справі є не лише факт надання відповіді та дотримання строків її надання, а насамперед дотримання відповідачем встановленого законом способу реалізації повноважень при розгляді скарги позивача, який є особою з інвалідністю другої групи.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України орган державної влади та його посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положення ч.2 ст.16 Закону України «Про звернення громадян» мають імперативний характер та не передбачають можливості заміни суб`єкта розгляду скарги осіб з інвалідністю внаслідок війни на іншу посадову особу.

Суд зауважує, що встановлена законом гарантія полягає саме в особистому розгляді таких скарг першим керівником відповідного органу, до якого звернулась особа. Відтак, саме додержання цієї гарантії, а не лише строку відповіді, є обов`язковим елементом правомірної поведінки суб`єкта владних повноважень у спірних правовідносинах.

З матеріалів справи вбачається, що звернення (скарга) позивача від 13.06.2025 № УМ-18944755 надійшло до відповідача з доданою копією посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни ІІ групи, а отже відповідач був обізнаний про спеціальний статус заявника та необхідність застосування спеціального порядку розгляду.

Водночас фактично відповідь на звернення надано листом Департаменту охорони здоров`я Кіровоградської обласної військової адміністрації від 24.06.2025 № У-193/6 за підписом директора департаменту.

За таких обставин суд дійшов висновку, що скарга позивача була розглянута та відповідь на неї надана не першим керівником Кіровоградської обласної військової адміністрації, як того вимагає ч.2 ст.16 Закону України «Про звернення громадян», а іншою посадовою особою.

Посилання відповідача на те, що питання, порушені у зверненні, належать до компетенції департаменту охорони здоров`я, а тому звернення було спрямовано для опрацювання відповідному структурному підрозділу, суд вважає такими, що не впливають на правову оцінку спірних дій.

Організація виконання доручень, підготовка проектів відповідей, з`ясування обставин та збір інформації можуть здійснюватися відповідними структурними підрозділами, однак рішення за результатами розгляду скарги та надання відповіді особі з інвалідністю внаслідок війни, з урахуванням прямої вимоги ч.2 ст.16 Закону, повинні бути здійснені першим керівником органу особисто.

Доводи відповідача про те, що позивач не оскаржує зміст відповіді та не довів, яким чином підпис посадової особи впливає на його права, суд також вважає безпідставними. Порушення встановленої законом процедури розгляду звернення, яка передбачає спеціальні гарантії для окремої категорії осіб, саме по собі є порушенням права на належний розгляд звернення у спосіб, визначений законом, та підлягає судовому захисту відповідно до ст.40 Конституції України і ст.4 Закону України «Про звернення громадян».

Крім того, доводи відповідача щодо штучного характеру спору та наміру позивача отримати кошти на правову допомогу ґрунтуються на припущеннях та не підтверджені належними доказами. Сам по собі факт звернення особи до суду за захистом права, а також наявність у позивача витрат на професійну правничу допомогу не свідчать про зловживання процесуальними правами. Натомість оцінка поведінки учасника процесу як зловживання може мати місце лише за наявності встановлених законом підстав та доведених обставин, які свідчать про недобросовісне використання процесуальних прав, чого у цій справі відповідачем не доведено.

Посилання відповідача на те, що після відкриття провадження ним підготовлено додаткову відповідь за підписом начальника обласної військової адміністрації від 26.11.2025 № 01-33/991/0.1, суд оцінює критично, оскільки така відповідь була надана після виникнення спірних правовідносин і не спростовує факту допущеного порушення під час первинного розгляду звернення, яке полягало у неналежному суб`єкті надання відповіді від 24.06.2025 № У-193/6.

З огляду на встановлені обставини та наведені норми права, суд доходить висновку, що відповідачем допущено порушення визначеного законом порядку розгляду скарги позивача як особи з інвалідністю внаслідок війни, що проявилося у наданні відповіді від 24.06.2025 № У-193/6 не першим керівником Кіровоградської обласної військової адміністрації, а директором структурного підрозділу.

У зв`язку з цим позовні вимоги підлягають частковому задоволенню шляхом визнання протиправними дій відповідача щодо надання відповіді на звернення (скаргу) позивача від 13.06.2025 № УМ-18944755 з порушенням вимог ч.2 ст.16 Закону України «Про звернення громадян», а також зобов`язання відповідача повторно розглянути зазначену скаргу у порядку та способом, визначеними ч.2 ст.16 Закону України «Про звернення громадян».

Водночас, з урахуванням того, що відповідь від 24.06.2025 № У-193/6 на звернення позивача фактично надавалась, підстав для задоволення позовної вимоги в частині визнання протиправною бездіяльності відповідача, яка полягає у не розгляді звернення, у формулюванні, наведеному позивачем, суд не вбачає, оскільки порушення у даному випадку полягає не у повній відсутності розгляду, а у неналежному суб`єкті його здійснення (неналежному підписанні відповіді).

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах передбачено, про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи встановлені у справі обставини, з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

При розв`язанні спору, суд зважає на практику Європейського суду з прав людини щодо застосування ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі за текстом - Конвенція; рішення від 21.01.1999 у справі "Гарсія Руїз проти Іспанії", від 22.02.2007 у справі "Красуля проти Росії", від 05.05.2011 у справі "Ільяді проти Росії", від 28.10.2010 у справі "Трофимчук проти України", від 09.12.1994. у справі "Хіро Балані проти Іспанії", від 01.07.2003 у справі "Суомінен проти Фінляндії", від 07.06.2008 у справі "Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії") і тому надав оцінку усім обставинам справи, котрі мають юридичне значення для правильного вирішення спору, та дослухався до усіх аргументів сторін, які ясно і чітко сформульовані та здатні вплинути на результат вирішення спору.

Разом з тим, 28.11.2025 позивачем до суду було подано заяву, в якій він просив вирішити питання про витрати на професійну правничу допомогу після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

В обгрунтування заяви зазначено, що згідно умов Договору про надання правничої допомоги від 08.11.2025 Б/Н щодо виплати гонорару подати докази, що підтверджують розмір понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу до закінчення судових дебатів у справі є неможливим.

Суд зазначає, що відповідно до ч.7 ст.139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

З огляду на викладене, суд вважає за необхідне надати позивачу строк п?ять днів після ухвалення рішення для подання суду доказів про розмір витрат, які позивач сплатив у зв`язку з розглядом справи.

Керуючись ст. 14, 22, 194, 243, 246, 249, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Кіровоградської обласної військової адміністрації (, пл. Героїв Майдану, 1, м. Кропивницький, 25001) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Кіровоградської обласної військової адміністрації щодо надання відповіді на звернення (скаргу) ОСОБА_1 від 13.06.2025 № УМ-18944755 з порушенням вимог ч.2 ст.16 Закону України «Про звернення громадян».

Зобов`язати Кіровоградську обласну військову адміністрацію повторно розглянути скаргу ОСОБА_1 від 13.06.2025 № УМ-18944755 у порядку та способом, визначеними ч.2 ст.16 Закону України «Про звернення громадян».

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Надати ОСОБА_1 строк п?ять днів після ухвалення рішення для подання суду доказів про розмір витрат, які позивач сплатив у зв`язку з розглядом справи.

Роз?яснити позивачу, що у разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку заява про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу залишається без розгляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 05 березня 2026 року.

Суддя Н.А. Полях