Справа № 500/5736/25
Суддя: Мірінович Уляна Анатоліївна
Дата ухвалення: 2026-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/5736/25

18 лютого 2026 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючої судді Мірінович У.А.

за участю:

секретаря судового засідання Потихач В.В.

представника позивача Мартинюка Т.Б.,

представника відповідача Чайківської М.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Тернопільській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішень, вимоги про сплату боргу (недоїмки) та рішення про застосування штрафних санкцій, -

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду, через представника - адвоката Мартинюка Тараса Богдановича, надійшла позовна заява фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Тернопільській області, у якій позивач просить суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 21 липня 2025 року №5, від 25 серпня 2025 року №5, №5, вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 25 серпня 2025 року №Ф-, рішення про застосування штрафних санкцій №5 від 25 серпня 2025 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за результатом проведення документальної планової виїзної перевірки відповідачем складено акт від 27.06.2025 №8292/19-00-24-05/, на підставі якого винесено податкове повідомлення рішення від 21.07.2025 №5 про зменшення розміру від`ємного значення з податку на додану вартість на суму 218185 грн. Згідно інформації, зазначеної в акті перевірки, підставою для прийняття відповідачем вказаного ППР стала відсутність підтвердження використання у господарській діяльності, а також відсутність реалізації та на залишку товарно-матеріальних цінностей, а саме дизельного пального, кукурудзи, кутошліфувальної машинки та будівельних матеріалів на загальну суму 1110072,28 грн, в тому числі ПДВ 218185 грн. Позивач не погоджується з вказаним рішенням та зазначає, що в порушення вимог закону в акті перевірки не викладено конкретно зміст порушення, господарську операцію, при здійсненні якої вчинено порушення, сум порушення по кожному факту, у зв`язку з чим платник податків позбавлений можливості ідентифікувати частину господарських операцій, за наслідками яких нібито встановлено порушення, та надати обґрунтовані докази їх відсутності. Поряд з цим позивач зазначає, що ним до перевірки надавались первинні документи щодо придбання та використання в господарській діяльності усіх товарно-матеріальних цінностей.

Також позивач вказує, що у зв`язку з наданням заперечень на акт перевірки від 27.06.2025 №8292/19-00-24-05/ відповідачем здійснено позапланову виїзну перевірку, за наслідками якої складено акт від 05.08.2025 №11254/19-00-24-05/ та прийнято податкові повідомлення рішення від 25.08.2025 №5, №5, вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-, рішення про застосування штрафних санкцій №. Підставою для прийняття вказаних рішень стали висновки контролюючого органу щодо відсутності документального підтвердження витрат у 2021-2024 роках, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів. Позивач не погоджується з вказаними висновками та рішенням відповідача, стверджуючи, що наданими ним документами повністю підтверджується правомірність формування документально підтверджених витрат у 2021-2024 роках за наслідком придбання запасних частин, що використані у його господарській діяльності. При цьому зазначає, що висновки відповідача про відсутність у контрагентів трудових та матеріально-технічних ресурсів зроблені виключно на підставі узагальненої податкової інформації, наявної в базі даних ДПС, яка носить лише інформативний характер. Також позивач наголошує, що недотримання податкової дисципліни контрагентами постачальниками не може бути підставою для позбавлення платника права на витрати, оскільки позивач, як добросовісний платник податків, не може нести відповідальність за протиправну поведінку інших суб`єктів господарювання. В обґрунтування своєї позиції позивач посилається на висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 23.07.2020 у справі №826/6806/17.

Крім того, позивач не погоджується з висновками відповідача щодо ненадання до перевірки первинних документів щодо транспортування запчастин, оскільки за наявності власних транспортних засобів, якими здійснювалось перевезення, та відсутності залучення сторонніх перевізників жодні первинні документи не складались.

Ухвалою суду від 08.10.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Встановлено відповідачу 15-денний строк для подання відзиву на позовну заяву. Підготовче засідання у справі призначено на 05.11.2025. (а.с.111)

24.10.2025 на адресу суду найшов відзив представника відповідача з додатками. (а.с.114-127).

У підготовче засідання 05.11.2025 прибув представник відповідача. Представник позивача не прибув, попередньо надавши клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з зайнятістю в іншому судовому засіданні. (а.с.128-131)

Заслухавши думку представника відповідача, який не заперечив щодо відкладення розгляду справи, суд ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання, постановив відкласти підготовче засідання на 11.11.2025. (а.с.132-133)

У підготовче засідання 11.11.2025 прибули представники сторін. Суд ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання, постановив зобов`язати відповідача надати належним чином завірені копії всіх документів, на підставі яких було прийнято оскаржуване рішення, оголошено перерву в підготовчому засіданні до 18.11.2025. (а.с.136-140)

18.11.2025 представником відповідача подано до суду додаткові пояснення з додатками. (а.с.142-156)

18.11.2025 від представника позивача також надійшли додаткові письмові пояснення з додатками. (а.с.157-174)

У підготовче засідання 18.11.2025 прибули представники сторін, за клопотанням яких у зв`язку з необхідністю надання часу для ознайомлення з додатково поданими документами суд ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання, постановив оголосити перерву в підготовчому засіданні до 20.11.2025. (а.с.175-176)

У підготовче засідання 20.11.2025 прибули представники сторін. Встановивши всі передбачені статтею 173 КАС України обставини та вчинивши дії, передбачені статтею 180 КАС України, які необхідні для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті, суд ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання, постановив закінчити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті на 04.12.2025. (а.с.178-179)

03.12.2025 до суду надійшли додаткові пояснення представника відповідача. (а.с.181-184)

04.12.2025 до суду надійшло клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи у зв`язку з його перебуванням у відрядженні. (а.с.185-187)

У зв`язку з неможливістю здійснення фіксування судового засідання за допомогою підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» та «Відеоконференцзв`язок» через технічну несправність у системі та відсутність доступу до неї з незалежних від суду причин, судове засідання, призначене на 04 грудня 2025 року об 11:00 год. не відбулось, про що секретарем судового засідання складено відповідну довідку. (а.с.188)

Ухвалою суду від 04.12.2025 відкладено розгляд справи на 16.12.2025. (а.с.190)

16.12.2025 судове засідання відкладено за клопотання представника позивача для надання йому можливості ознайомлення з письмовими поясненнями відповідача, наступне судове засідання призначено на 13.01.2026. (а.с.219-220)

12.01.2026 до суду надійшли додаткові пояснення представника відповідача з додатками. (а.с.222-226)

13.01.2026 в судовому засіданні оголошено перерву до 05.02.2026, продовжено процесуальний строк розгляду справи понад строки, встановлені КАС України, про що постановлено ухвалу, занесену до протоколу судового засідання. (а.с.227-231)

05.02.2026 в судове засідання представники сторін не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у зв`язку з чим суд ухвалою від 05.02.2026, постановленою у письмовому провадженні, відклав розгляд справи до 17.02.2026. (а.с.238)

16.02.2026 до суду надійшло клопотання представника відповідача про долучення до матеріалів справи додаткових доказів та поновлення строку для їх подання. (а.с.241-244)

17.02.2026 в судовому засіданні оголошено перерву до 18.02.2026. (а.с.245-246)

Інших заяв, в тому числі по суті справи, на адресу суду не надходило.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача заперечує проти задоволення позовних вимог, мотивуючи свою позицію тим, що посадовими особами Головного управління ДПС у Тернопільській області проведено документальну планову виїзну перевірку ФОП ОСОБА_1 , результати якої оформлено актом від 27.06.2025р. №8292/19-00-24-05/ НОМЕР_1 . Після часткового врахування заперечення платника податку на акт перевірки, Головним управлінням ДПС у Тернопільській області проведено документальну позапланову виїзну перевірку ФОП ОСОБА_1 , яка оформлена актом від 05.08.2025р. No11254/19-00-24-05/ НОМЕР_1 .

Щодо податкового повідомлення-рішення від 21.07.2025 №5 представник відповідача зазначає, що відповідно до виписок банку про рух коштів по розрахунковому рахунку, актів списання ТМЦ, актів виконаних робіт, видаткових накладних, письмової довідки ФОП ОСОБА_1 про залишки ТМЦ станом на 31.12.2024р. немає підтвердження використання у господарській діяльності, а також відсутність реалізації та на залишку ТМЦ, а саме: дизельного пального, кукурудзи, кутошліфувальної машинки та будівельних матеріалів на загальну суму 1 110 072,28 грн, у тому числі ПДВ 218 185 грн. На спростування вказаних висновків позивачем до позовної заяви надані договір поставки №01/05/2021-1, видаткову накладну від 01.05.2021 №0001 на придбання зернових та олійних культур (кукурудзи) та договір зберігання від 01.05.2021 №001, проте відповідач звертає увагу, що такі документи не були надані до перевірки.

Щодо податкових повідомлень-рішень від 25.08.2025 №5, №5, вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф- та рішення про застосування штрафних санкцій №, то представник відповідача вказує, що за результатами перевірки контролюючим органом встановлено, що ФОП ОСОБА_1 до складу документально підтверджених витрат за 2021-2024роки включено витрати, які не підтверджені первинними документами та оплатою на загальну суму 2341671,00 грн, в тому числі за 2021 рік в сумі 504365,26 грн, за 2022 рік в сумі 101423,43 грн, за 2023 рік в сумі 1353274,00 грн, за 2024 рік в сумі 382608,31 грн.

Щодо твердження позивача про придбання запчастин протягом 2021-2024 років за готівку у ПП «РАРОГ» () та ПП «Виробничо комерційна фірма «Трансбудсервіс» () представник відповідача зазначає, що згідно відомостей інформаційної бази даних «ІС Податковий блок», вказані підприємства відсутні за їх місцезнаходженням. Крім цього, на наданих платником копіях первинних документів стоять печатки, на яких адресою ПП «Виробничо комерційна фірма «Трансбудсервіс» та ПП «РАРОГ» вказано місто Львів, проте ПП «РАРОГ» () 30.04.2013 року перейшло з ГУ ДПС у Львівській області( Шевченківський р-н м. Львова) до ГУ ДПС у м.Києві.

Також відповідач звертає увагу, що ПП «Виробничо комерційна фірма «Трансбудсервіс» та ПП «РАРОГ» не подають звітності та не сплачують податки з 2011року, а основним видом діяльності вказаних підприємств є «Будівництво будівель» (КВЕД 45.21.1).

Відповідач просить врахувати, що ФОП ОСОБА_1 не надано первинних документів, які підтверджують факт транспортування даних запчастин (коробки передач, задні мости з редуктором, супорта гальмівні, осі SAF б/у, двигуни до вантажних автомобілів, турбіни передня балка, комплект зчеплення з маховиком, насос ПГУ, компресор, віськомуфта) та їх заміну, а також утилізацію замінених агрегатів (ТТН, шляхові листи, акти виконаних робіт).

Вважає, що ФОП ОСОБА_1 не підтверджено фактичного здійснення господарської операції за сукупністю обставин, які наведені в акті перевірки та не спростовані викладених в акті перевірки висновки, у зв`язку з чим ГУ ДПС у Тернопільській області правомірно винесенні оскаржувані податкові повідомлення-рішення.

У додатково наданих у ході розгляду справи письмових поясненнях представник відповідача зазначає, що сам факт наявності у позивача податкових чи-то видаткових накладних, виписаних від імені постачальника, або інших документів, складених з посиланням на поставку товарів (послуг), не є безумовним доказом реальності господарських операцій з ним, якщо інші обставини свідчать про недостовірність інформації в цих документах. Враховуючи, що ПП «РАРОГ» та ПП «Виробничо комерційна фірма «Трансбудсервіс» з 2013 року відсутні за місцезнаходженням та за відсутності належним чином оформлених товарно-транспортних накладних відповідач вважає, що позивачем не підтверджено реальність доставки товарів.

Також відповідач звертає увагу на наданий позивачем договір поставки №01/05/2021-1, видаткову накладну від 01.05.2021 №0001 на придбання зернових та олійних культур (кукурудзи) та договір зберігання від 01.05.2021 №001, за умовами якого майно (кукурудза) передано на зберігання ОСОБА_2 . Згідно вимог чинного на той час законодавства обов`язковою умовою передачі не зберігання було оформлення складських документів. Проте, згідно листа ДП «Держреєстри України» від 10 листопада 2025 №1397 ОСОБА_2 складські документи не видавались.

Представник позивача у додатково наданих письмових поясненнях звертає увагу суду, що ФОП ОСОБА_1 самостійно транспортував придбані запасні частини, тобто перевозив їх власним транспортом, а саме автомобілем марки RENAULT MASTER, номерний знак НОМЕР_2 , у зв`язку з чим вважає, що обов`язку щодо складання товарно-транспортних накладних у підприємця не виникало.

Представник повторно наголошує, що позивачем при проведені перевірки надавались усі документи, що складені за наслідками господарських операцій між ним та ТОВ «РАРОГ», ПП «Виробничо-комерційна фірма «Трансбудсервіс».

При цьому зазначає, що законодавство України не містить норм, які б зобов`язували фізичних осіб-підприємців вести складський та бухгалтерський облік, з огляду на що позивача відсутні документи щодо руху та обліку товару на складі. При цьому, позивачем при використанні запасних частин складались Акти списання запасних частин. Зазначені запасні частини встановлювались на автомобілі суб`єктом господарювання самостійно разом із водіями.

У письмових поясненнях представник ГУ ДПС у Тернопільській області заперечує твердження представника позивача щодо перевезення запчастин власним транспортним засобом RENAULT MASTER, номерний знак НОМЕР_2 , посилаючись на лист ГУНП у Львівській області № від 24.11.2025 про те, що відомості про фіксацію автомобіля із вказаним номерним знаком відсутні.

Щодо твердження позивача про придбання запчастин до транспортних засобів за готівку у ПП «РАРОГ» () та ПП «Виробничо комерційна фірма «Трансбудсервіс» (), то представник відповідача звертає увагу, що продажі таких товарів контрагенти зобов`язані були мати зареєстровані реєстратори розрахункових операцій та здійснювати реалізацію товарів із проведенням розрахункових операцій на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій, доказів чого до контролюючого органу не надано.

При цьому відповідач вважає, що здійснення придбання автомобільних запчастин за готівкові кошти без надання розрахункового документу, проведеного через реєстратори розрахункових операцій не є належним способом здійснення купівлі товарів, а отже підтвердженням покупки, тому надані квитанції до прибуткових касових ордерів не є тими первинними документами, що підтверджують придбання товару у ПП «РАРОГ» та ПП «Виробничо комерційна фірма «Трансбудсервіс».

Крім того, аналізуючи надані копії квитанцій до прибуткових касових ордерів відповідач звертає увагу на те, що суб`єкти господарювання порушили порядок розрахунку готівкою протягом одного дня, та зобов`язанні були здійснювати перекази коштів із рахунку на рахунок або внесення та/або переказу коштів на рахунки, що ними не було вчинено.

Щодо Договору зберігання від 01.05.2021, укладеного між ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , яким визначено, що Зберігач ( ОСОБА_2 ) зобов`язується зберігати майно, передане йому Поклажодавцем (ФОП ОСОБА_1 ), і повернути це майно в цілості на першу вимогу Поклажодавця, то відповідач звертає увагу, що зберігання кукурудзи нібито відбувалося за адресою: с.Порохова, Чортківський район, Тернопільській області. Проте, згідно з інформацією, яка міститься в контролюючого органу, 10.01.2019 ОСОБА_2 відповідно до Договору оренди нерухомого майна передав ПП «Агропромислове підприємство «Порохова-Агро» (код 42524866) в строкове користування нежитлові приміщення, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 . Таким чином, приміщення, в яких нібито зберігається кукурудза не використовуються ОСОБА_2 , тому виключається можливість безпосереднього надання позивачу послуг зберігання переданого майна вказаним зберігачем.

З огляду на викладене відповідач вважає, що ФОП ОСОБА_1 не підтверджено фактичного здійснення господарської операції за сукупністю обставин, які наведені в акті перевірки та не спростовані викладених в акті перевірки висновки.

У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві та письмових заявах та поясненнях, які подавались у ході судового розгляду справи.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечила проти задоволення позовних вимог з мотивів, викладених у відзиві на позовну заяву та наданих додаткових поясненнях в ході судового розгляду справи, просила у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд встановив наступні обставини.

Як встановлено судом та не заперечується сторонами, позивач ОСОБА_1 з 28.10.2008 зареєстрований як фізична особа - підприємець, перебуває на обліку в Головному управлінні ДПС у Тернопільській області, здійснює підприємницьку діяльність за такими видами діяльності: 49.41 Вантажний автомобільний транспорт (основний); 46.39 Неспеціалізована оптова торгівля продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами; 77.12 Надання в оренду вантажних автомобілів; 46.21 Оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин; 46.38 Оптова торгівля іншими продуктами харчування, у тому числі рибою, ракоподібними і молюсками; 77.11 Надання в оренду автомобілів і легкових автотранспортних засобів; 52.29 Інша допоміжна діяльність у сфері транспорту; 45.19 Торгівля іншими автотранспортними засобами; 45.11 Торгівля автомобілями та легковими автотранспортними засобами.

Згідно свідоцтва від 24.09.2009 №, виданого Теребовлянською ДПІ, позивач є платником податку на додану вартість.

Наказом Головного управління ДПС у Тернопільській області №1096-п від 22.05.2025, на підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, пункту 75.1 статті 75, статті 77, пункту 82.1 статті 82 Податкового кодексу України вирішено провести документальну планову виїзну перевірку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 за період діяльності з 01.01.2021 по 31.12.2024 з метою здійснення контролю за своєчасністю, достовірністю, повнотою нарахування і сплати податків, зборів, дотримання податкового та іншого, не врегульованого Податковим кодексом України законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, та з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період діяльності з 01.01.2021 по 31.12.2024. (а.с.147)

На підставі наказу №1096-п від 22.05.2025 податковим органом виписано направлення на перевірку №1674 від 22.05.2025. (а.с.149)

Наказ на проведення перевірки та направлення на проведення документальної планової виїзної перевірки позивача підписано уповноваженою посадовою особою податкового органу та не оскаржено платником податків.

Судом встановлено, що за результатами документальної планової виїзної перевірки фізичної особи підприємця ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2021 по 31.12.2024, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2021 по 31.12.2024, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2021 по 31.12.2024, складено Акт №8292/19-00-24-05/ НОМЕР_1 від 27.06.2025. (а.с.16-56)

Згідно висновків Акту перевірки №8292/19-00-24-05/ НОМЕР_1 від 27.06.2025, контролюючим органом встановлено порушення суб`єктом підприємницької діяльності ОСОБА_1 вимог законодавства (в частині, що стосуються предмету спору):

- пункту 177.4 статті 177 Податкового кодексу України, в результаті чого донараховано податкові зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, отриманих фізичною особою підприємцем від провадження господарської діяльності, що підлягає сплаті до бюджету всього в сумі 634643,22 грн, в тому числі за 2021 рік в сумі 139960,83 грн, за 2022 рік в сумі 64447,13 грн, за 2023 рік в сумі 309209,56 грн, за 2024 рік в сумі 121025,70 грн; (пункт 4 розділу ІІІ акта)

- підпункту 164.2.4 пункту 164.2 статті 164, абзацу 1,2 пункту 1 статті 173 Кодексу, в результаті чого донараховано податку на доходи фізичних осіб за результатами річного декларування за 2024 рік в сумі 12935,00 грн; (пункт 7 розділу ІІІ акта)

- пункту 1 частини 2 статті 6, пункту 2 частини 1 статті 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», внаслідок чого було донараховано 609298,05 грн єдиного внеску, у тому числі за 2021 рік в сумі 171063,24 грн, за 2022 рік в сумі 78768,71 грн, за 2023 рік в сумі 212425,80 грн, за 2024 рік в сумі 147040,30 грн; (пункт 8 розділу ІІІ акта)

- пункту 187.1 статті 187 та пункту 198.5 статті 198 пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України, встановлено заниження податкових зобов`язань з податку на додану вартість на загальну суму 199185 грн, в тому числі за грудень 2024 року на 218185 грн, що призвело до завищення від`ємного значення за грудень 2024 року на 218185 грн; (пункт 11 розділу ІІІ акта)

- підпункту 1.2 пункту 16-1 Підрозділу 10 Інших перехідних положень Податкового кодексу України, а саме ФОП ОСОБА_1 занижено податкові зобов`язання з військового збору з доходів, отриманих самозайнятою особою від провадження діяльності всього в сумі 52886,92 грн, в тому числі за 2021 рік в сумі 11663,40 грн, за 2022 рік в сумі 5370,59 грн, за 2023 рік в сумі 25767,46 грн, за 2024 рік в сумі 10085,47 грн; (пункт 16 розділу ІІІ акта)

- підпункту 1.2 пункту 16-1 підрозділу 10 Інших перехідних положень Податкового кодексу України, внаслідок чого донараховано військового збору за 2024 рік в сумі 1423,50 грн. (пункт 17 розділу ІІІ акта)

11.07.2025 позивачем подано на адресу Головного управління ДПС у Тернопільській області заперечення на Акт документальної планової виїзної перевірки №8292/19-00-24-05/ від 27.06.2025 в частині встановлених податковим органом порушень щодо завищення витрат, яким мали наслідком зменшення розміру від`ємного значення та збільшення грошового зобов`язання з податку на додану вартість, збільшення грошового зобов`язання з військового збору та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. В обґрунтування заперечень позивач зазначив, що посадовими особами, які проводили перевірку, не враховано частину документів, наданих платником на підтвердження витрат:

на придбання запасних частин у ПП «РАРОГ» та ПП «Виробничо-комерційна фірма «Трансбудсервіс» (у 2021 році на загальну суму 504365,26 грн, у 2022 році на загальну суму 101423,43 грн; у 2023 році на загальну сумі 1349274 грн, у 2024 році на загальну сумі 340108,31 грн);

на відрядження (у 2023 році на загальну суму 131000 грн, у 2024 році на загальну суму 57200 грн);

на пальне на загальну суму 995924 грн.

При цьому ФОП ОСОБА_1 зазначено, що здійснюючи розрахунок суми зайво включених до складу валових витрат на пальне представники податкового органу керувались наказом Міністерства транспорту України від 10.12.1998 №43, який втратив чинність 02.11.2023.

Також позивач заперечив висновки працівників контролюючого органу щодо ненадання ним шляхових листів, оскільки вважає, що жодним нормативно-правовим актом не передбачений обов`язок складання шляхових листів суб`єктом господарювання та формування на підставі таких документів витрат підприємцем.

В свою чергу, позивач зазначив, що до перевірки ним надавались відповідні накази щодо затвердження норм витрат палива, реєстри руху автомобілів та списання палива, товарно-транспортні накладні, на підставі яких проводилось списання пального, використаного в господарській діяльності підприємця. (а.с.123-124)

На підтвердження своєї позиції ФОП ОСОБА_1 до заперечень на акт перевірки №8292/19-00-24-05/ НОМЕР_1 від 27.06.2025 долучено наступні документи: накладна від 21.01.2021 №15, квитанція до прибуткового касового ордера від 21.01.2021 №15; накладна від 02.09.2021 №33, квитанція до прибуткового касового ордера від 02.09.2021 №33; накладна від 23.11.2021 №47, квитанція до прибуткового касового ордера від 23.11.2021 №47; видаткова накладна від 15.11.2022 №115, квитанція до прибуткового касового ордера від 15.11.2022 №115; накладна від 10.02.2023 №13, квитанція до прибуткового касового ордера від 10.02.2023 №13; накладна від 21.03.2023 №29, квитанція до прибуткового касового ордера від 21.03.2023 №29; накладна від 24.05.2023 №41, квитанція до прибуткового касового ордера від 24.05.2023 №41; накладна від 13.07.2023 №53, квитанція до прибуткового касового ордера від 13.07.2023 №53; накладна від 19.10.2023 №64, квитанція до прибуткового касового ордера від 19.10.2023 №64; накладна від 19.10.2023 №67, квитанція до прибуткового касового ордера від 19.10.2023 №67; видаткова накладна від 31.10.2024 №74, квитанція до прибуткового касового ордера від 31.10.2024 №99; видаткова накладна від 03.06.2024 №56, квитанція до прибуткового касового ордера від 03.06.2024 №56; видаткова накладна від 16.05.2024 №45, квитанція до прибуткового касового ордера від 16.05.2024 №45; документи відрядження (накази, посвідчення про відрядження, звіти про використання коштів/електронних грошей, виданих на відрядження або під звіт); накази «Про затвердження норм витрат пального» від 03.01.2021 №01/21, від 03.01.2021 №02/21, від 03.01.2022 №01/22, від 03.01.2022 №02/22, від 03.01.2023 №01/23, від 03.01.2023 №02/23, від 03.01.2024 №01/24, від 03.01.2024 №02/24; реєстри руху списання дизпалива автомобіля за 2024, 2023, 2022, 2021 роки.

Наказом Головного управління ДПС у Тернопільській області №1525-п від 22.07.2025, у зв`язку з надходженням заперечення на акт документальної планової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_1 від 27.06.2025 №8292/19-00-24-05/ НОМЕР_1 та на підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75, підпункту 78.1.5 пункту 78.1 статті 78, статті 79 Податкового кодексу України вирішено провести документальну позапланову виїзну перевірку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 за період діяльності з 01.01.2021 по 31.12.2024 з метою здійснення контролю за своєчасністю, достовірністю, повнотою нарахування і сплати податків, зборів, дотримання податкового та іншого, не врегульованого Податковим кодексом України законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, та з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування що стали предметом заперечення. (а.с.148)

На підставі наказу №1525-п від 22.07.2025 податковим органом виписано направлення на перевірку №2253. (а.с.150)

За результатами документальної позапланової виїзної перевірки фізичної особи підприємця ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , з питань, що стали предметом оскарження у запереченні на акт документальної планової виїзної перевірки фізичної особи підприємця ОСОБА_1 від 27.06.2025 №8292/19-00-24-05/ НОМЕР_1 , складено Акт №11254/19-00-24-05/ НОМЕР_1 від 05.08.2025. (а.с.57-77)

Згідно висновків Акта перевірки №11254/19-00-24-05/ НОМЕР_1 від 05.08.2025, контролюючим органом підтверджено висновки акта документальної планової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_1 від 27.06.2025 №8292/19-00-24-05/ НОМЕР_1 стосовно питань, що стали предметом заперечення, з урахуванням вимог заперечення в частині:

- пункту 177.4 статті 177 Податкового кодексу України, в результаті чого донараховано податкові зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, отриманих фізичною особою підприємцем від провадження господарської діяльності, що підлягає сплаті до бюджету в сумі 421500,79 грн, в тому числі за 2021 рік в сумі 90785,75 грн, за 2022 рік в сумі 18256,22 грн, за 2023 рік в сумі 243589,32 грн, за 2024 рік в сумі 68869,50 грн;

- підпункту 164.2.4 пункту 164.2 статті 164, абзацу 1,2 пункту 1 статті 173 Кодексу, в результаті чого донараховано податку на доходи фізичних осіб за результатами річного декларування за 2024 рік в сумі 12935,00 грн;

- пункту 1 частини 2 статті 6, пункти 2 частини 1 статті 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», внаслідок чого було донараховано 429873,15 грн єдиного внеску, в тому числі за 2021 рік в сумі 110960,36 грн, за 2022 рік в сумі 22313,15 грн, за 2023 рік в сумі 212425,80 грн, за 2024 рік в сумі 84173,84 грн;

- підпункту 1.2 пункту 16-1 підрозділу 10 Інших перехідних положень Податкового кодексу України, ФОП ОСОБА_1 занижено податкові зобов`язання з військового збору з доходів, отриманих самозайнятою особою від провадження діяльності всього в сумі 35125,06 грн, в тому числі за 2021 рік в сумі 7565,48 грн, за 2022 рік в сумі 1521,35 грн, за 2023 рік в сумі 20299,11 грн, за 2024 рік в сумі 5739,12 грн;

- підпункту 1.2 пункту 16-1 підрозділу 10 Інших перехідних положень Податкового кодексу України, внаслідок чого донараховано військового збору за 2024 рік в сумі 1423,50 грн.

На підставі акта планової перевірки від 27.06.2025 №8292/19-00-24-05/ НОМЕР_1 податковим органом винесено податкове повідомлення-рішення від 21.07.2025 №5, яким у зв`язку з встановленим порушенням позивачем пункту 187.1 статті 187, пункту 198.5 статті 198 Податкового кодексу України зменшено ФОП ОСОБА_1 розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість на 218185,00 грн. (а.с.9)

На підставі акта позапланової перевірки №11254/19-00-24-05/ НОМЕР_1 від 05.08.2025 податковим органом 25.08.2025 прийнято наступні рішення:

- податкове повідомлення рішення №5, яким у зв`язку з встановленням порушення пункту 177.4 статті 177 Податкового кодексу України збільшено ФОП ОСОБА_1 суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на 520348,31 грн, у тому числі за грошовим зобов`язанням на 434435,79 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями на 85912,52 грн; (а.с.10)

- податкове повідомлення рішення №5, яким у зв`язку з встановленням порушення пункту 177.4 статті 177, підпункту 1.2 пункту 16-1 підрозділу 10 Інших перехідних положень Податкового кодексу України збільшено ФОП ОСОБА_1 суму грошового зобов`язання за платежем військовий збір, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, на 43794,34 грн, у тому числі за грошовим зобов`язанням 36548,56 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) на 7245,78 грн; (а.с.11)

- вимогу про сплату ФОП ОСОБА_1 боргу (недоїмки) №Ф- з єдиного внеску в сумі 429873,15 грн; (а.с.12)

- рішення № про застосування до ФОП ОСОБА_1 штрафних санкцій за донарахування відповідним податковим органом або платником несвоєчасно нарахованого єдиного внеску в сумі 80562,51 грн. (а.с.13)

Позивач, вважаючи протиправними вказані рішення податкового органу, звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Обов`язки та компетенція контролюючих органів, повноваження їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України № 2755-VI від 02.12.2010 (надалі - ПК України)

Пунктом 75.1 статті 75 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно з підпунктом 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Відповідно до пункту 77.4 статті 77 ПК України про проведення документальної планової перевірки керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу приймається рішення, яке оформлюється наказом.

Право на проведення документальної планової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому (його представнику) не пізніше ніж за 10 календарних днів до дня проведення зазначеної перевірки надіслано (вручено) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної планової перевірки та письмове повідомлення із зазначенням дати початку проведення такої перевірки.

Згідно підпункту 78.1.5 пункту 78.1 статті 78 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав: платником податків подано в установленому порядку контролюючому органу заперечення до акта перевірки в порядку, визначеному пунктом 86.7 статті 86 цього Кодексу, або скаргу на прийняте за її результатами податкове повідомлення-рішення, в яких вимагається повний або частковий перегляд результатів відповідної перевірки або скасування прийнятого за її результатами податкового повідомлення-рішення у разі якщо платник податків у своїй скарзі (запереченнях) посилається на обставини, що не були досліджені під час перевірки, та об`єктивний їх розгляд неможливий без проведення перевірки. Така перевірка проводиться виключно з питань, що стали предметом оскарження.

Наказ про проведення документальної позапланової перевірки з підстав, зазначених у цьому підпункті, видається: у разі розгляду заперечення до акта перевірки, - контролюючим органом, який проводив перевірку.

Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків (крім перевірок, передбачених підпунктом 78.1.22 пункту 78.1 цієї статті) надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки. (абзац другий пункту 78.4 статті 78 ПК України)

За правилами пункту 77.6 статті 76 та пункту 78.5 статті 78 ПК України допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення документальної виїзної планової та позапланової перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу.

Так, відповідно до пункту 81.1 статті 81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу; копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

При пред`явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції), такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.

З огляду на вищевказані норми чинного законодавства слід вважати, що документальні виїзні перевірки (планові та позапланові) здійснюються за умови обов`язкового попереднього вручення платнику податків (його представнику) до початку проведення зазначеної перевірки копії наказу про проведення документальної перевірки, а також за умови пред`явлення (надіслання) направлення на проведення перевірки.

Судом встановлено, що про проведення документальної планової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_1 проінформований наказом ГУ ДПС у Тернопільській області від 22.05.2025 №1096-п, який вручено позивачу 23.05.2025. Направлення ГУ ДПС у Тернопільській області від 22.05.2025 №1674 на проведення документальної планової виїзної перевірки та службові посвідчення осіб, які зазначені в ньому, пред`явлено ФОП ОСОБА_1 09.06.2025.

Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_1 проінформований наказом ГУ ДПС у Тернопільській області від 22.07.2025 №1525-п, який вручено позивачу 23.07.2025. Направлення ГУ ДПС у Тернопільській області від 22.07.2025 №2253 на проведення документальної позапланової виїзної перевірки та службові посвідчення осіб, які зазначені в ньому, пред`явлено ФОП ОСОБА_1 23.07.2025.

Як планова, так і позапланова документальні виїзні перевірки проведені у присутності ФОП ОСОБА_1 .

Вказані обставини не заперечені позивачем та його представником. Крім того, у підготовчому засіданні 11.11.2025 представник позивача також підтвердив, що правомірність призначення та процедуру проведення перевірок, за результатами яких винесені оскаржувані рішення, не заперечує. (а.с.138)

Таким чином, спірність питання у даній справі полягає у правомірності податкових повідомлень-рішень від 21 липня 2025 року №5, від 25 серпня 2025 року №5, №5, вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 25 серпня 2025 року №Ф- та рішення про застосування штрафних санкцій №5 від 25 серпня 2025 року.

При вирішенні спірних правовідносин необхідно враховувати, що відповідно до вимог статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України обов`язок доведення відповідних обставин у спорах між особою та суб`єктом владних повноважень покладається на суб`єкта владних повноважень, якщо він заперечує проти позову.

Проте, у разі надання контролюючим органом доказів, які свідчать, що платником податків допущено порушення вимог законодавства, такий платник податків має спростовувати ці доводи. Наведене випливає зі змісту частини першої статті 71 КАС України, згідно з якою кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Щодо правомірності податкового повідомлення-рішення №5 від 21.07.2025, яким зменшено ФОП ОСОБА_1 розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість на 218185,00 грн, суд зазначає наступне.

Вимоги до підтвердження даних, визначених у податковій звітності, встановлені статтею 44 Податкового кодексу України, відповідно до п. 44.1 якої - для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, інформації, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Пунктом 185.1 статті 185 ПК України передбачено, що об`єктом оподаткування податку на додану вартість є операції платників податків, зокрема, з постачання товарів та послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.

При цьому, згідно пункту 187.1 статті 187 ПК України датою виникнення податкових зобов`язань з податку на додану вартість з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на рахунок платника податку в банку/небанківському надавачу платіжних послуг як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг, оплата яких здійснюється електронними грошима, - дата зарахування електронних грошей платнику податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, на електронний гаманець, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку. Для документів, складених в електронній формі, датою оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку, вважається дата, зазначена у самому документі як дата його складення відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", незалежно від дати накладення електронного підпису.

База оподаткування операцій з постачання товарів/послуг за приписами пункту 188.1 статті 188 ПК України визначається з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку, який нараховується відповідно до підпунктів 213.1.9 і 213.1.14 пункту 213.1 статті 213 цього Кодексу, збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).

При цьому база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг не може бути нижче ціни придбання таких товарів/послуг, база оподаткування операцій з постачання самостійно виготовлених товарів/послуг не може бути нижче звичайних цін, а база оподаткування операцій з постачання необоротних активів не може бути нижче балансової (залишкової) вартості за даними бухгалтерського обліку, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), за винятком: товарів (послуг), ціни на які підлягають державному регулюванню; газу, який постачається для потреб населення; електричної енергії, ціна на яку склалася на ринку електричної енергії.

До складу договірної (контрактної) вартості включаються будь-які суми коштів, вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо покупцем або через будь-яку третю особу у зв`язку з компенсацією вартості товарів/послуг. До складу договірної (контрактної) вартості не включаються суми неустойки (штрафів та/або пені), три проценти річних від простроченої суми та інфляційні витрати, відшкодування шкоди, у тому числі відшкодування упущеної вигоди за рішеннями міжнародних комерційних та інвестиційних арбітражів або іноземних судів, що отримані платником податку внаслідок невиконання або неналежного виконання договірних зобов`язань.

Згідно з підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий кредит - це сума, на яку платник ПДВ має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Порядок формування податкового кредиту визначений статтею 198 Податкового кодексу України.

Як установлено п.п.198.1, 198.3, 198,5, 198.6 ст.198 ПК України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, зокрема з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг.

Платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами, придбаними / виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися: г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених п.189.9 ст.189 цього Кодексу).

Пунктом 198.6 статті 198 ПК України передбачено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Згідно статті 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Отже, необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість до податкового кредиту є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання у власній господарській діяльності.

Тобто, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Для бухгалтерського обліку мають значення лише ті документи, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій.

Господарські операції для визначення податкового кредиту мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, та спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає Закон України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 №996-XIV (далі - Закон №996-XIV), у відповідності до статті 1 якого «господарська операція» визначена як - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону №996-XIV Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Отже правові наслідки у вигляді виникнення у покупця права на формування відповідних сум податкових вигод (податкового кредиту) виникають лише за умови фактичного (реального) здійснення оподатковуваних операцій та їх документального підтвердження сукупністю юридично значимих (дійсних) первинних та інших документів, які зазвичай супроводжують операції певного виду; наявності у сторін спеціальної податкової правосуб`єктності, ділової мети, розумних економічних причин для здійснення операції.

Наслідки для податкового обліку створює лише фактичний рух активів, що є обов`язковою умовою для формування податкових вигод.

Недоведеність вказаних умов позбавляє первинні документи юридичної значимості для цілей формування податкових вигод, а покупця - права на їх формування та відображення у бухгалтерському та податковому обліку.

В свою чергу, наявність формально оформлених (складених) первинних документів та/або сплати грошових коштів не може слугувати підставою для формування даних податкового обліку за відсутності факту придбання відповідного активу.

Суд звертає увагу на те, що податковим законодавством не встановлено конкретного переліку первинних документів, які повинні складатися за наслідками тієї чи іншої господарської операції. Будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

З матеріалів справи судом встановлено, що ФОП ОСОБА_1 подано до податкового органу декларацію з податку на додану вартість за грудень 2024 року від 20.01.2025, у якій задекларовано:

податкові зобов`язання 0 грн (рядки 1-9 розділу І Податкові зобов`язання);

дозволений податковий кредит за основною ставкою 54646 грн; (рядок 10.1 розділу ІІ);

від`ємне значення, що включається до складу податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду (значення рядка 21 попереднього звітного (податкового) періоду) 625680 грн (рядок 16.1 розділу ІІ);

усього податкового кредиту 680326 грн (рядок 17 розділу ІІ);

сума від`ємного значення, що включається до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду 680326 грн (рядок 21 розділу ІІ). (а.с.120)

До вказаної декларації позивачем додано додатки, в тому числі, Додаток 1 (Відомості про суми податку на додану вартість, зазначені у податкових накладних/розрахунках коригування до податкових накладних, не зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, та про податковий кредит з урахуванням його коригування, Додаток 2 (Розрахунок суми бюджетного відшкодування та суми від`ємного значення, яка зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду), відповідно до якого позивачем самостійно розраховано та задекларовано бюджетне відшкодування податку на додану вартість (в розрізі постачальників) на загальну суму відшкодування 680326 грн. (а.с.121-122)

Проведеним аналізом наявності залишків товарно матеріальних цінностей у ФОП ОСОБА_1 податковим органом встановлено, що на 31.12.2024 залишок товарно-матеріальних цінностей становить на суму 1336275,91 грн.

Як слідує зі змісту акта перевірки від 27.06.2025 №8292/19-00-24-05/ НОМЕР_1 , проведеною перевіркою в порушення пункту 187.1 статті 187 та пункту 198.5 статті 198 ПК України встановлено заниження податкових зобов`язань на загальну суму 199185 грн, в тому числі за грудень 2024 року на 218185 грн, що призвело до завищення від`ємного значення за грудень 2024 року (рядок 21 Декларації) на 218185 грн.

Такого висновку контролюючий орган дійшов з тих підстав, що відповідно до виписок банку про рух коштів по розрахунковому рахунку, актів списання ТМЦ, актів виконаних робіт, видаткових накладних, письмової довідки ФОП ОСОБА_1 про залишки ТМЦ станом на 31.12.2024, немає підтвердження використання у господарській діяльності, а також встановлено відсутність реалізації та на залишку ТМЦ, а саме дизельного пального, кукурудзи, кутошліфувальної машинки та будівельних матеріалів на загальну суму 1110072,28 грн, у тому числі ПДВ 218185 грн.

У позовній заяві та у ході розгляду справи представник позивача зазначає, що основним чинником виникнення від`ємного значення з податку на додану вартість є придбання ним у травні 2021 року кукурудзи у контрагента ФОП ОСОБА_3 на підставі договору поставки №01/05/2021-1 на придбання зернових та олійних культур і продуктів їх переробки, а також придбання у ТОВ «ВЕСТ МЕТИЗ-КОМПЛЕКТ» кутошліфувальної машинки, яка, як стверджує позивач, використовувалась ним у господарській діяльності.

Також позивач наголошує, що підставою для формування податкового кредиту з податку на додану вартість стало придбання ним та використання у господарській діяльності кутошліфувальної машинки, а також дизельного палива та будівельних матеріалів.

На підтвердження вказаних обставин позивачем до позовної заяви долучено копії договору поставки №01/05/2021-1 на придбання зернових та олійних культур і продуктів їх переробки, видаткової накладної від 01.05.2021 №0001 на придбання зернових та олійних культур (кукурудзи), договір зберігання від 01.05.2021 №001, а також видаткову накладну від 29.02.2024 №598 на придбання кутошліфувальної машинки.

Представник відповідача у відзиві на позовну заяву та в судовому засіданні заперечив факт надання позивачем договору поставки №01/05/2021-1, видаткової накладної від 01.05.2021 №0001 на придбання зернових та олійних культур (кукурудзи) та договору зберігання від 01.05.2021 №001 до перевірки, у зв`язку з чим вважає відсутніми підстави для їх врахуванням судом.

Надаючи правову оцінку вказаним доводам сторін суд враховує, що згiдно вимог пункту 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до пункту 44.3 статті 44 ПК України платники податків зобов`язані забезпечити зберігання документів, визначених у пункті 44.1 цієї статті, а також документів, пов`язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, не менш як 1095 днів з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а у разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності.

Водночас, згідно з пунктом 44.4 статті 44 ПК України, якщо документи, визначені у пункті 44.1 цієї статті, пов`язані з предметом перевірки, проведенням процедури адміністративного оскарження прийнятого за її результатами податкового повідомлення - рішення або судового розгляду, такі документи повинні зберігатися до закінчення перевірки та передбаченого законом строку оскарження прийнятих за її результатами рішень та/або вирішення справи судом, але не менше строків, передбачених пунктом 44.3 цієї статті.

Відповідно до пункту 44.6 статті 44 ПК України, у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в пункті 86.7 статті 86 цього Кодексу платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

Якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає в порядку пункту 86.7 статті 86 цього Кодексу документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки, такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.

Пункт 44.7 статті 44 ПК України встановлює, що у разі якщо посадова особа контролюючого органу, яка здійснює перевірку, відмовляється з будь-яких причин від врахування документів, наданих платником податків під час проведення перевірки, платник податків має право до закінчення перевірки надіслати листом з повідомленням про вручення та з описом вкладеного або надати безпосередньо до контролюючого органу, який проводить перевірку, копії таких документів (засвідчені печаткою платника податків (за наявності печатки) та підписом платника податків - фізичної особи або посадової особи платника податків - юридичної особи).

У разі якщо під час проведення перевірки платник податків надає документи менше ніж за три дні до дня її завершення або коли надіслані у передбаченому абзацом першим цього пункту порядку документи надійшли до контролюючого органу менше ніж за три дні до дня завершення перевірки, проведення перевірки продовжується на строк, визначений статтею 82 цього Кодексу.

У разі якщо надіслані у передбаченому абзацом першим цього пункту порядку документи надійшли до контролюючого органу після завершення перевірки, контролюючий орган має право не приймати рішення за результатами проведеної перевірки та призначити позапланову документальну перевірку такого платника податків.

Пунктом 85.2 cтатті 85 ПК України передбачено, що платник податкiв зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органiв у повному обсязi вci документи, що належать або пов`язанi з предметом перевiрки. Такий обов`язок виникає у платника податкiв пiсля початку перевiрки.

Вказаному обов`язку платника податків кореспондує визначене пунктом 85.4 статті 85 ПК України право посадових осіб контролюючого органу при проведенні перевірок вимагати і отримувати у платників податків копії первинних фінансово-господарських, бухгалтерських та інших документів, що свідчать про приховування (заниження) об`єктів оподаткування, несплату податків, зборів, платежів, порушення вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Системний аналіз наведених правових норм свідчить про те, що виконання платником обов`язку щодо надання фінансово-господарських документів під час проведення перевірки є необхідною умовою підтвердження правомірності задекларованих ним показників податкового обліку. Обов`язок платника зберігати документи й надавати їх під час перевірки контролюючому органу кореспондує з компетенцією контролюючого органу здійснювати перевірку на підставі документів. Ненадання платником податків документів на підтвердження задекларованих показників податкового обліку прирівнюється нормами пункту 44.6 статті 44 ПК України до їх відсутності.

Як слідує зі змісту пункту 1.13 акту перевірки від 27.06.2025 №8292/19-00-24-05/, при перевірці посадовими особами контролюючого органу використано наступні документи суцільним порядком за період з 01.01.2021 по 31.12.2024:

- реєстри податкових накладних по ПДВ (придбання та реалізація);

- податкові накладні;

- декларації по ПДВ місячні;

- декларація про майновий стан та доходи;

- первинні документи;

- банківські виписки;

- відомості по нарахуванню та виплаті зарплати;

- звіти за формою 1-ДФ;

- первинні документи про прихід товарів (робіт, послуг), одержаних від фізичних осію суб`єктів підприємницької діяльності, копії свідоцтв про державну реєстрацію та свідоцтв про сплату податків;

- накази про прийняття на роботу працівників та накази на звільнення працівників;

- звіти про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, відомості нарахування заробітної плати, винагород за виконану роботу за цивільно-правовими договорами, нарахування допомоги по тимчасовій непрацездатності, допомоги у зв`язку з вагітністю.

Зі змісту пункту 1.15 акта перевірки від 27.06.2025 №8292/19-00-24-05/ слідує, що передбачене пунктом 85.4 статті 85 ПК України право на запит копій первинних фінансово-господарських, бухгалтерських та інших документів при проведенні перевірки посадовими осами контролюючого органу не реалізовано.

Стороною позивача не заперечено, що договір поставки №01/05/2021-1 від 01.05.2021, видаткова накладна від 01.05.2021 №0001 та договір зберігання №001 від 01.05.2021 ним до перевірки не надавались, як і не були долучені до заперечень на акт перевірки від 27.06.2025 №8292/19-00-24-05/.

Обставин та причин, з яких вказані документи не були надані до перевірки, позивачем не зазначено.

Отже, враховуючи, що договір поставки №01/05/2021-1 від 01.05.2021, видаткова накладна від 01.05.2021 №0001 та договір зберігання №001 від 01.05.2021 не були надані позивачем до перевірки, тому в силу вимог пункту 44.6 статті 44 ПК України ненадання таких документів на підтвердження задекларованих показників податкового обліку прирівнюється до їх відсутності.

Разом з тим, оскільки такі документи подані стороною позивача до матеріалів позовної заяви, тому з метою повного з`ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, суд вважає за необхідне надати правову оцінки вказаним документам у межах даної справи.

Так, згідно наданих позивачем доказів, 01.05.2021 між ФОП ОСОБА_1 (покупцем) та ФОП ОСОБА_3 (постачальником) укладеного договір поставки №01/05/2021-1, за умовами якого постачальник зобов`язується поставляти та передавати у власність покупця зернові та олійні культури та продукти їх переробки, у відповідності до Специфікацій, які оформляються на кожну окрему поставку товару у формі додатка до договору і є його невід`ємною частиною, а покупець зобов`язується прийняти цей товар та оплатити його.

Пунктом 1.2 вказаного договору передбачено, що кількість, асортимент та ціна одиниці товару узгоджується сторонами при купівлі кожної партії Товару окремо та зазначаються в Специфікаціях та видаткових накладних на товар, які є невід`ємними частинами даного договору.

Розділом ІІ «Ціна та порядок розрахунків» договору визначено, що ціна за одиницю товару зазначається у специфікаціях. Загальна вартість договору складається з сум, вказаних в специфікаціях, які укладені протягом строку дії договору. Ціна товару узгоджується сторонами шляхом укладення специфікацій. Умови оплати визначаються сторонами у специфікаціях.

Пунктами 4.1-4.2 договору передбачено, що строки та умови поставки товару обумовлюються сторонами у специфікаціях. Датою поставки товару є дата підписання сторонами товаросупровідних документів.

Згідно пункту 5.4 договору разом з товаром постачальник надає покупцю: накладну на товар, товарно-транспорту накладну, документ, що підтверджує якість товару.

Аналіз наведених умов договору свідчить про те, що істотні умови кожної поставленої партії за цим договором мають бути підтверджені специфікацією, видатковою накладною, товарно-транспортною накладною, а також документом про якість товару.

Як слідує з матеріалів справи, позивачем на підтвердження факту отримання товару (кукурудзи) за договором поставки №01/05/2021-1 від 01.05.2021 надано до суду копію видаткової накладної, оформленої постачальником ФОП ОСОБА_3 , щодо поставки кукурудзи у кількості 9-ти тон, за ціною 7091,6666 грн та загальною вартістю 72760,50 грн, у тому числі ПДВ 8935,50 грн. (а.с.80)

Проте інших передбачених умовами договору поставки документів, зокрема специфікації, товарно-транспортної накладної, документу про якість товару, ані до перевірки, ні до суду позивачем не надано, що виключає можливість встановити істотні умови поставки товару, а саме в якій кількості, якої якості та за якою ціною придбавався товар. Додатково щодо способу поставки товару жодним чином у наданих позивачем документах також не зазначено.

У судовому засіданні представник позивача пояснив, що отриманий за умовами поставки товар (кукурудза) перебуває у володінні позивача та зберігається у складському приміщенні у с.Порохова, Чортківського району Тернопільської області, на підтвердження чого надає договір зберігання №001 від 01.05.2021 та акт приймання передачі матеріальних цінностей на відповідальне зберігання від 01.05.2021. (а.с.81-83)

Досліджуючи вказані документи судом встановлено, що згідно умов договору зберігання №001 від 01.05.2021, укладеного між ОСОБА_2 (зберігачем) та ФОП ОСОБА_1 (поклажодавцем), зберігач зобов`язується зберігати майно, передане йому поклажодавцем, і повернути це майно в цілості на першу вимогу поклажодавця.

Детальні кількісні та якісні характеристики, вартісні показники, вартість оплати послуг зберігача за зберігання кожної партії майна, що передається йому на зберігання, термін її зберігання та інші відомості про окремі партії переданого майна зазначаються в підписаних сторонами актах прийому передачі майна на зберігання, які є невід`ємною частиною договору. (пункт 1.2 договору)

Приміщення, в якому здійснюється зберігання майна, розташовується за адресою: с.Порохова, Чортківський район, Тернопільська область. (пункт 1.3 договору)

Умови зберігання: майно зберігається на безоплатній основі. (пункт 1.4. договору)

На підтвердження факту передачі майна (кукурудзи) на зберігання на підставі вказаного вище договору №001 від 01.05.2021, позивачем надано Акт приймання передачі матеріальних цінностей на відповідальне зберігання від 01.05.2021, згідно якого ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підтвердили, що поклажодавцем передано, а зберігачем прийнято на зберігання за адресою с. Порохова, Чортківський район, Тернопільська область, наступні матеріальні цінності: кукурудза 3 кл. у кількості 9 тон, за ціною 8084,50 грн та вартістю 72760,50 грн. (а.с.83)

Однак, у наданому до суду Акті прийому-передачі майна від 01.05.2021 відсутні істотні умови зберігання, наявність яких передбачена договором №001 від 01.05.2021, зокрема щодо терміну зберігання.

Крім того, у ході розгляду справи представником відповідача зазначено, що згідно з інформацією, яка міститься в контролюючого органу, 10.01.2019 р. ОСОБА_2 відповідно до Договору оренди нерухомого майна передав ПП «Агропромислове підприємство «Порохова-Агро» (код 42524866) в строкове користування нежитлові приміщення, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 . Майно передається в оренду з метою використання у господарській діяльності Орендаря.

На підтвердження вказаних обставин представником відповідача подано до суду копію договору оренди нерухомого майна від 10.01.2019, за умовами якого ОСОБА_2 (орендодавець) передає Приватному підприємству «Агропромислове підприємство «Порохова-Агро» у строкове платне користування (оренду) належні йому на праві приватної власності нежитлові приміщення, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , строком на десять років, до 10 січня 2029 року. (а.с.224-225)

Відповідно, надані позивачем первинні документи, які складені на ці операції, не підтверджують факт їх здійснення, оскільки відсутні передбачені умовами договору поставки документи: специфікації, товарно-транспортної накладної, документу про якість товару та відсутні докази оплати товару, а також відсутні необхідні умови для досягнення результатів відповідної підприємницької діяльності, а саме наявні докази передачі приміщень, що розташовані у с.Порохів, Чортківського району Тернопільської області, ОСОБА_2 у користування третіх осіб з 10.01.2019, що в свою чергу виключає можливість надання послуг зі зберігання майна на підставі договору від 01.05.2021.

З огляду на викладене слід дійти висновку, що позивачем не надано доказів на підтвердження факту використання у господарській діяльності, реалізації чи наявності на залишку кукурудзи, за рахунок придбання якої сформовано податковий кредит та збільшено від`ємне значення з податку на додану вартість.

Щодо таких товарно матеріальних цінностей, як дизельне пальне, то як слідує зі змісту акта перевірки від 27.06.2025 №8292/19-00-24-05/ НОМЕР_1 , проведеною перевіркою встановлено, що відповідно до наказів на списання пального №ВП2 від 03.11.2023, №ВП2 від 03.08.2024, реєстру руху автомобілів за період 2021-2024 років ФОП ОСОБА_1 списання пального здійснював з розрахунку 51-56 літрів на 100 км пробігу на завантаженому автомобілі та 31-35 літрів на 100 км пробігу автомобілів без вантажу. Перевезення ФОП ОСОБА_1 здійснював вантажними автомобілями марки MAN TGX 18.440 та DAF 95 XF 105.410. Відповідно до технічних характеристик даних автомобілів та Наказу Міністерства транспорту України від 10.02.1998 №43 максимальні витрати пального даних автомобілів складають 35-41 літрів на 100 км пробігу при завантаженому автомобілі та 27-30 літрів на 100 км пробігу автомобілів без вантажу. Також під час перевірки ФОП ОСОБА_1 не надав шляхових листів та актів списання пального, книги обліку доходів і витрат.

З огляду на викладене податковим органом зроблено висновок, що ФОП ОСОБА_1 зайво включено до складових валових витрат списання пального на загальну суму 995924,78 грн, в тому числі в 2021 році на суму 273195,18 грн, в 2022 році на суму 256616,18 грн, у 2023 році на суму 233556,86 грн, в 2024 році на суму 232556,56 грн.

Заперечуючи висновки податкового органу щодо недоведення факту списання дизельного пального у кількості фактично, використаній у господарській діяльності, позивач посилається, серед іншого, на відсутність законодавчо визначеного обов`язку щодо складання шляхових листів.

Надаючи правову оцінку вказаному твердженню суд зазначає, що обов`язок складати шляховий (подорожній) лист безпосередньо не встановлений жодним законом, проте доцільність складання вказаного документу випливає з необхідності підтвердження господарських операцій та витрат на пальне, що відповідає вимога Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та Податкового кодексу України.

Суд звертає увагу, що метою складання шляхового (подорожнього) листа є документальне підтвердження господарських операцій: обліку роботи автомобіля та водія, списання паливно-мастильних матеріалів (ПММ) на основі пробігу, а також фіксація маршруту для підтвердження того, що використання транспортного засобу пов`язане з господарською діяльністю підприємства.

За відсутності вказаних документів зазначені вище обставини щодо використання паливно-мастильних матеріалів у господарській діяльності мають бути підтверджені іншими первинними та бухгалтерськими документами, які за змістом відповідатимуть поставленій меті.

Таким чином, відсутність законодавчо визначеного обов`язку щодо складання шляхових (подорожніх) листів не свідчить про відсутність у позивача, як суб`єкта господарської діяльності, обов`язку надати будь-яке інше документальне підтвердження господарських операцій та пов`язаних із ними витрат, у тому числі паливно-мастильних матеріалів.

Натомість, як слідує з матеріалів справи, позивачем на підтвердження факту списання дизельного пального надано до перевірки лише накази на списання пального №ВП2 від 03.11.2023, №ВП2 від 03.08.2024 та реєстр руху автомобілів за період 2021-2024 років. При цьому, актів списання пального, книги обліку доходів і витрат, а також документального підтвердження підстав для встановлення норм, за якими здійснювалось списання пального, ФОП ОСОБА_1 до перевірки не надано.

Доводи позивача щодо відсутності зі сторони податкового органу вимоги про надання документів на підтвердження конкретних господарських операцій щодо списання дизельного пального, суд не бере до уваги та вважає необґрунтованими, оскільки позивач був завчасно повідомлений про проведення планової виїзної документальної перевірки, період здійснення господарської діяльності, який буде предметом перевірки, а також з приводу питань, поставлених на перевірку, у зв`язку з чим усвідомлював чи повинен був усвідомлювати необхідність надання контролюючому органу повного пакету документів, що підтверджують його господарську діяльність у спірний період.

Щодо включення платником податку до податкового кредиту витрат, пов`язаних з придбанням та використанням у господарській діяльності будівельних матеріалів та кутошліфувальної машинки, то суд зазначає, що з наявних у матеріалах справи доказів слідує відсутність виконання позивачем обов`язку щодо надання підтверджуючих документів стосовно використання вказаних товарно-матеріальних цінностей до перевірки контролюючому органу.

Посилання позивача видаткову накладну від 29 лютого 2024 №598, як на документальне підтвердження використання кутошліфувальної машинки у господарській діяльності, суд вважає необґрунтованим, оскільки сама по собі наявність видаткової накладної, за відсутності інших підтверджуючих документів, не є підставою для віднесення витрат, пов`язаних з придбання товарно-матеріальних цінностей, до податкового кредиту з податку на додану вартість.

Позивачем ані до перевірки, ані до суду не надано доказів придбання, транспортування вказаних товарно-матеріальних цінностей, їх безпосереднього використання у господарській діяльності або наявності у залишках на момент проведення перевірки.

З огляду на викладене, за сукупністю встановлених обставин суд дійшов висновку, що ФОП ОСОБА_1 не підтверджено реалізації, фактичного використання у господарській діяльності та наявності у залишку товарно-матеріальних цінностей, а саме дизельного палива, кукурудзи, кутошліфувальної машинки та будівельних матеріалів на загальну суму 1110072,28 грн, не спростовані викладені в актах перевірки висновки щодо заниження задекларованих позивачем показників у рядку 1-9 декларацій „Операції на митній території України, що оподатковуються за основною ставкою, крім імпорту товарів в сумі 218185,00 грн, що призвело до завищення від`ємного значення за грудень 2024 року (рядок 21 Декларації) на 218185 грн.

Згідно підпункту 54.3.2 пункту 54.3 статті 54 ПК України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, або зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларовану до повернення з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, якщо дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов`язань та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, або завищення суми податку на доходи фізичних осіб, що підлягає поверненню з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках.

Пунктом 58.1 статті 58 ПК України передбачено, що контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення, якщо сума грошового зобов`язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян) або якщо за результатами перевірки контролюючим органом встановлено факт завищення розміру задекларованого від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованої платником податків відповідно до розділу V цього Кодексу.

Таким чином, встановивши за результатами перевірки факт завищення розміру від`ємного значення з податку на додану вартість на 218185,00 грн відповідачем правомірно прийнято податкове повідомлення рішення від 21.07.2025 №5, яким зменшено від`ємне значення суми податку на додану вартість на 218185,00 грн.

Щодо правомірності податкового повідомлення-рішення №5 від 25.08.2025, яким збільшено ФОП ОСОБА_1 суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, суд зазначає наступне.

Згідно підпункту 162.1.1. пункту 162.1 статті 162 ПК України платником податку на доходи фізичних осію є фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.

Об`єктом оподаткування резидента є: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України. (пункт 163.1 статті 163 ПК України)

Базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. (пункт 164.1 статті 164 ПК України)

Загальний річний оподатковуваний дохід дорівнює сумі загальних місячних оподатковуваних доходів, іноземних доходів, отриманих протягом такого звітного податкового року, доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності згідно із статтею 177 цього Кодексу, та доходів, отриманих фізичною особою, яка провадить незалежну професійну діяльність згідно із статтею 178 цього Кодексу. (підпункт 164.1.3. пункту 164.1 статті 164 ПК України)

Доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставкою, визначеною пунктом 167.1 статті 167 цього Кодексу. (пункт 177.1 статті 177 ПК України)

Об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця. (пункт 177.2 статті 177 ПК України)

Згідно пункту 177.4. статті 177 ПК України до переліку витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів, належать:

- витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об`єкта витрат;

- витрати на оплату праці фізичних осіб, що перебувають у трудових відносинах з таким платником податку (далі - працівники), які включають витрати на оплату основної і додаткової заробітної плати та інших видів заохочень і виплат виходячи з тарифних ставок, у вигляді премій, заохочень, відшкодувань вартості товарів (робіт, послуг), витрати на оплату за виконання робіт, послуг згідно з договорами цивільно-правового характеру, будь-яка інша оплата у грошовій або натуральній формі, встановлена за домовленістю сторін (крім сум матеріальної допомоги, які звільняються від оподаткування згідно з нормами цього розділу);

- обов`язкові виплати, а також компенсація вартості послуг, які надаються працівникам у випадках, передбачених законодавством, внески платника податку на обов`язкове страхування життя або здоров`я працівників у випадках, передбачених законодавством;

- суми податків, зборів, пов`язаних з проведенням господарської діяльності такої фізичної особи - підприємця (крім податку на додану вартість для фізичної особи - підприємця, зареєстрованого як платник податку на додану вартість, та акцизного податку, податку на доходи фізичних осіб з доходу від господарської діяльності, податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, з об`єктів житлової нерухомості); суми єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірах і порядку, встановлених законом; платежі, сплачені за одержання ліцензій на провадження певних видів господарської діяльності фізичною особою - підприємцем, роялті на користь правовласників, як винагорода за використання об`єктів авторського права і (або) суміжних прав чи як відрахування на користь правовласників на підставі договорів, укладених таким платником податку з організаціями колективного управління відповідно до Закону України "Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав", одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, пов`язаних з господарською діяльністю фізичної особи - підприємця;

- інші витрати, до складу яких включаються витрати, що пов`язані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1-177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги зв`язку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов`язані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо пов`язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг.

Підпунктом 177.4.5 пункту 177.4 статті 177 ПК України передбачено, що не включаються до складу витрат підприємця:

витрати, не пов`язані з провадженням господарської діяльності такою фізичною особою - підприємцем;

витрати на придбання, самостійне виготовлення основних засобів та витрати на придбання нематеріальних активів, які підлягають амортизації;

витрати на придбання та утримання основних засобів, визначених абзацами восьмим - десятим підпункту 177.4.6 цього пункту;

документально не підтверджені витрати.

Як слідує зі змісту акта перевірки від 05.08.2025 №11254/19-00-24-05/ НОМЕР_1 (аркуш 11), проведеною перевіркою на підставі первинних документів на придбання ТМЦ, накладних, даних виписок банку про рух коштів на розрахунковому рахунку, даних актів виконаних робіт, даних поданих декларацій за період 2021-2024 роки та додатків Ф2, даних форми 1-ДФ встановлено, що ФОП ОСОБА_1 до складу документально підтверджених витрат за 2021-2024 роки включено витрати, які не підтверджені первинними документами та оплатою на загальну суму 2341671,00 грн, в тому числі за 2021 рік в сумі 504365,26 грн, за 2022 рік в сумі 101423,43 грн, за 2023 рік в сумі 1353274,00 грн, за 2024 рік в сумі 382608,31 грн.

Вказані висновки контролюючого органу ґрунтуються на тому, що за твердженням ФОП ОСОБА_1 протягом 2021-2024 років ним за готівку придбавались у контрагентів ПП «РАРОГ» () та ПП «Виробничо-комерційна фірма «Трансбудсервіс» () запасні частини до транспортних засобів (коробки передач, задні мости з редуктором, супорта гальмівні, осі SAF б/у, двигуни до вантажних автомобілів, турбіни передня балка, комплект зчеплення з маховиком, насос ПГУ, компресор, віськомуфрта).

На підтвердження платником до перевірки були надані копії квитанцій до прибуткових касових ордерів та накладні, а саме:

- за 2021 рік на загальну суму 504365,26 грн (накладні №15 від 21.01.2021, №33 від 02.09.2021, №47 від 23.11.2021);

- за 2022 рік на загальну суму 101423,43 грн (накладна №115 від 15.11.2022);

- за 2023 рік на загальну суму 1349274,00 грн (накладні №13 від 10.02.2023, №29 від 21.03.2023, №41 від 24.05.2023, №53 від 13.07.2023, №64 від 19.10.2023, №67 від 19.10.2023);

- за 2024 рік на загальну суму 340108,31 грн (накладні №45 від 16.05.2024, №56 від 03.06.2024, №74 від 31.10.2024).

За результатом аналізу вказаних документів, виписаних контрагентами позивача ПП «РАРОГ» та ПП «Виробничо-комерційна фірма «Трансбудсервіс», податковим органом встановлено, що відповідно до відомостей, що містяться в інформаційній базі даних ІС «Податковий блок», інформація з яких використовувалась під час перевірки по ПП «Виробничо-комерційна фірма «Трансбудсервіс» () до ЄДР внесено запис про відсутність за місцезнаходженням. Також дані підприємства не подають звітності та не сплачують податки з 2011 року. Основний вид діяльності даних підприємств «Будівництво будівель» (КВЕД 45.21.1.)

Крім того, податковим органом зазначено, що відповідно до інформаційних баз даних органів податкової служби юридична адреса ПП «РАРОГ» () м.Київ, Дарницький район, вул. Драгоманова, 42, кв.146, ПП «Виробничо-комерційна фірма «Трансбудсервіс» () м. Київ, Печерський район, вул. Кіквідзе, 11. На наданих платником копіях первинних документів стоять печатки, на яких адресою ПП «Виробничо-комерційна фірма «Трансбудсервіс» та ПП «РАРОГ» зазначено м.Львів. Однак ПП «РАРОГ» 30.04.2013 перейшло з ГУ ДПС у Львівській області до ГУ ДПС у м.Києві.

Згідно відомостей про об`єкти оподаткування не вказано місць здійснення господарської діяльності, тобто відсутні складські та торгівельні приміщення, неможливо встановити факт використання праці найманих працівників.

З питань взаємовідносин з іншими суб`єктами контрагентами за період, що перевірявся, були надіслані запити до ГУ ДПС у м.Києві про проведення зустрічних звірок з ПП «Виробничо-комерційна фірма «Трансбудсервіс» () та ПП «РАРОГ» (). Станом на 05.08.2025 відповідь не отримана. (пункт 1.15 акта перевірки від 05.08.2025 №11254/19-00-24-05/.

Також податковим органом зазначено, що ФОП ОСОБА_1 не надано первинних документів, які підтверджують факт транспортування даних запчастин (коробки передач, задні мости з редуктором, супорта гальмівні, осі SAF б/у, двигуни до вантажних автомобілів, турбіни передня балка, комплект зчеплення з маховиком, насос ПГУ, компресор, віськомуфта) та їх заміну, а також утилізацію замінених агрегатів (ТТН, шляхові листи, акти виконаних робіт).

Крім цього, контролюючим органом вказано, що до заперечення ФОП ОСОБА_1 надано документи, які підтверджують витрати на відрядження найманих працівників (накази, посвідчення про відрядження, звіт використання коштів/електронних грошей, виданих на відрядження) в сумі 188200 грн, в тому числі за 2023 рік в сумі 131000 грн, за 2024 рік в сумі 57200 грн, а також документи, які підтверджують списання пального (накази «Про затвердження норм витрат пального» від 03.01.2021 №01/21, від 03.01.2021 №02/21, від 03.01.2022 №01/22, від 03.01.2022 №02/22, від 03.01.2023 №01/23, від 03.01.2023 №02/23, від 03.01.2024 №01/24, від 03.01.2024 №02/24; реєстри руху списання дизпалива автомобіля за 2024, 2023, 2022, 2021 роки, акти списання пального) на загальну суму 995924,00 грн, в тому числі за 2021 рік на суму 273195,18 грн, за 2022 рік на суму 256616,18 грн, за 2023 рік на суму 233556,86 грн, за 2024 рік на суму 232556,56 грн.

Оскільки до складу документально підтверджених витрат можуть бути включені тільки ті витрати, які безпосередньо пов`язані з одержанням доходу протягом періоду, що перевіряється, та документально підтвердженою оплатою, тому податковий орган дійшов висновку, що платником податків ФОП ОСОБА_1 в порушення вимог пункту 177.4 статті 177 ПК України у період з 2021 по 2024 роки завищено витрати на загальну суму 2341671,00 грн.

Перевіркою правильності визначення суми чистого оподатковуваного доходу, відображеного в додатку Ф2 до податкової декларації про майновий стан і доходи за 2021-2024 поки, встановлено його заниження в сумі 2341671,00 грн.

Перевіркою правильності проведення остаточного розрахунку податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, отриманих фізичною особою підприємцем від провадження господарської діяльності за період з 01.01.2021 по 31.12.2024, що підлягає сплаті до бюджету ФОП ОСОБА_1 , встановлено його заниження всього на суму 421500,79 грн, в тому числі за 2021 рік в сумі 90785,75 грн, за 2022 рік в сумі 18256,22 грн, за 2023 рік в сумі 243589,32 грн, за 2024 рік в сумі 68869,50 грн.

Заперечуючи висновки податкового органу щодо відсутності документального підтвердження витрат, позивач зазначає, що наданими ним до позапланової перевірки документами, зокрема видатковими накладними та квитанціями до прибуткових касових ордерів, повністю підтверджено правомірність формування витрат у 2021-2024 роках на придбання запчастин, що використані у господарській діяльності.

Крім того, позивач вважає, що будучи добросовісним платником податків, він не може нести відповідальність за порушення податкової дисципліни, допущені його контрагентами.

Надаючи правову оцінку вказаним доводам сторін суд враховує наступне.

Перевіркою встановлено, що фактично по даних обліку за період з 01 січня 2021 по 31 грудня 2024 року суб`єкт підприємницької діяльності ОСОБА_1 здійснював такі види господарської діяльності: 49.41 Вантажний автомобільний транспорт.

Згідно пункту 1.8 акта перевірки від 05.08.2025 №11254/19-00-24-05/ НОМЕР_1 податковим органом встановлено перелік об`єктів, де позивачем здійснюється господарська діяльність, а також транспортних засобів, що перебувають у ФОП ОСОБА_1 на праві власності та користування.

Так, контролюючим органом встановлено та не заперечується стороною позивача, що господарська діяльність ФОП ОСОБА_1 здійснюється за місцем знаходження гаража за адресою м.Тернопіль, вул. Текстильна, 1, що перебуває у користуванні позивача на правах оренди.

Крім того, на правах оренди позивач користується такими транспортними засобами: сідловий тягач DAF FT XF 105/410, напівпричіп цистерна MAGYAR SR34ESA.

Також на праві власності позивачу належать: сідловий тягач MAN TGX 18.440, сідловий тягач DAF 95 XF 105.410, напівпричіп-цистерна MAGYAR SR3MEB, напівпричіп-цистерна MAGYAR SR34EB, напівпричіп-цистерна BSLT STC-1, напівпричіп-цистерна MAGYAR SR3, напівпричіп-цистерна MAISONNEUVE S-385PB.

У ході розгляду даної справи встановлено, що формуючи суму чистого оподатковуваного доходу позивач у період, який охоплювався перевіркою, на підставі видаткових накладних та квитанцій до прибуткового касового ордера визначав суми документально підтверджених витрат за рахунок придбання та подальшого списання запчастин, придбаних у контрагентів ПП «Виробничо-комерційна фірма «Трансбудсервіс» () та ПП «РАРОГ» ().

Щодо господарських операцій із ПП «РАРОГ» (), в результаті яких позивачем сформовано витрати, безпосередньо пов`язані з отриманням доходів, судом встановлено такі обставини.

Згідно відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань Приватне підприємство «РАРОГ» () зареєстроване за адресою м. Київ, Дарницький р-н., вул. Драгоманова, буд 42, кв.146.

Основним видом діяльності підприємства є 45.21.1 Будівництво будівель, до інших видів діяльності належать: 51.19.0 Посередництво в торгівлі товарами широкого асортименту, 74.20.1 Діяльність у сфері інжинірингу, 51.90.0 Інші види оптової торгівлі.

Крім того відповідачем повідомлено, що за інформацією, що міститься в інформаційній базі даних «ІС Податковий блок», ПП «РАРОГ» не подає податкової звітності з 2011 року, згідно відомостей про об`єкти оподаткування не вказано місць здійснення господарської діяльності, що свідчить про відсутність складських та торгівельних приміщень.

Натомість, позивачем на підтвердження факту придбання запчастин у ПП «РАРОГ» протягом періоду, за який здійснено перевірку, надано до податкового органу наступні документи:

- накладна №15 від 21.01.2021 з найменуванням товару «коробка передач ZF118 1 шт. за ціною 113148,75 грн; задній міст з редуктором 1 шт. за ціною 92216,51 грн, всього 205365,26 грн; (а.с.85)

- квитанція до прибуткового касового ордера №15 від 21.01.2021, згідно якої ПП «РАРОГ» прийнято від ФОП ОСОБА_1 205365,26 грн; (а.с.84)

- накладна №33 від 02.09.2021 з найменуванням товару «супорт гальмівний Knorr» 4 шт. за ціною 23750,00 грн, всього 95000 грн; (а.с.87)

- квитанція до прибуткового касового ордера №33 від 02.09.2021, згідно якої ПП «РАРОГ» прийнято від ФОП ОСОБА_1 95000 грн; (а.с.86)

- накладна №47 від 23.11.2021 з найменуванням товару «осі SAF б/у» 3 шт. за ціною 68000 грн, всього 204000 грн; (а.с.89)

- квитанція до прибуткового касового ордера №47 від 23.11.2021, згідно якої ПП «РАРОГ» прийнято від ФОП ОСОБА_1 204000 грн; (а.с.88)

- накладна №13 від 10.02.2023 з найменуванням товару «двигун MAN б/у» 1 шт. за ціною 335000 грн, «турбіна VFN» 1 шт. за ціною 34000 грн, всього 304000 грн; (а.с.93)

- квитанція до прибуткового касового ордера №13 від 10.02.2023, згідно якої ПП «РАРОГ» прийнято від ФОП ОСОБА_1 304000 грн; (а.с.92)

- накладна №29 від 21.03.2023 з найменуванням товару «осі BPW б/у» 3 шт. за ціною 75000 грн, всього 225000 грн; (а.с.95)

- квитанція до прибуткового касового ордера №29 від 21.03.2023, згідно якої ПП «РАРОГ» прийнято від ФОП ОСОБА_1 225000 грн; (а.с.94)

- накладна №41 від 24.05.2023 з найменуванням товару «задній міст в зборі» 1 шт. за ціною 116000 грн, «передня балка» 1 шт. за ціною 66674,00 грн, всього 182674,00 грн; (а.с.97)

- квитанція до прибуткового касового ордера №41 від 24.05.2023, згідно якої ПП «РАРОГ» прийнято від ФОП ОСОБА_1 182674,00 грн; (а.с.96)

- накладна №53 від 13.07.2023 з найменуванням товару «коробка передач ZF 116» 1 шт. за ціною 127000.00 грн, «комплект зчеплення з маховиком» 1 шт. за ціною 35000,00 грн, «насос ПГУ» 1 шт. за ціною 16600,00 грн, всього 178600,00 грн; (а.с.99)

- квитанція до прибуткового касового ордера №53, згідно якої ПП «РАРОГ» прийнято від ФОП ОСОБА_1 178000,00 грн; (а.с.98)

- накладна №67 від 19.10.2023 з найменуванням товару «супорт гальмівний» 6 шт. за ціною 32000,00 грн, «віськомуфта» 1 шт. за ціною 21000,00 грн, «компресор» 1 шт. за ціною 12000,00 грн, всього 225000 грн; (а.с.103)

- квитанція до прибуткового касового ордера №67 від 19.10.2023, згідно якої ПП «РАРОГ» прийнято від ФОП ОСОБА_1 225000,00 грн; (а.с.102)

Дослідивши зміст вказаних документів судом встановлено наявність розбіжностей у вартісних показниках. Так, у накладній №13 від 10.02.2023 (а.с.93) зазначено найменуванням товару «двигун MAN б/у» 1 шт. за ціною 335000 грн, «турбіна VFN» 1 шт. за ціною 34000 грн, що разом має становити 369000грн, натомість загальну вартість запчастин вказано у сумі 304000 грн, що не відповідає дійсності. Також у накладній №53 від 13.07.2023 (а.с.99) зазначено загальну вартість запчастин в сумі 178600,00 грн, а у виданій на її підставі квитанції до прибуткового касового ордера №53 - 178000,00 грн. (а.с.98)

Суд враховує, що згідно частини другої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Однак, щодо наданих позивачем видаткових накладних та квитанцій до прибуткового касового ордера відсутня можливість ідентифікувати обсяг господарської операції, що не може вважатися неістотним недоліком документу в силу прямої вказівки закону.

Щодо господарських операцій із ПП «Виробничо-комерційна фірма «Трансбудсервіс» (), в результаті яких позивачем сформовано витрати, безпосередньо пов`язані з отриманням доходів, судом встановлено такі обставини.

Згідно відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань Приватне підприємство «Виробничо-комерційна фірма «Трансбудсервіс» () зареєстроване за адресою м. Київ, Печерський р-н., вул. Кіквідзе, 11.

Основним видом діяльності підприємства є 45.21.1 Будівництво будівель. До інших видів діяльності належать: 26.61.1 Виробництво збірних бетонних та залізобетонних виробів, 52.12.0 Роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах без переваги продовольчого асортименту, 52.72.1 Ремонт радіотелевізійної аудіо- та відеоапаратури.

За даними з податкових реєстрів України по ПП «Виробничо-комерційна фірма «Трансбудсервіс» () до ЄДР внесено запис про відсутність за місцезнаходженням, анульовано свідоцтво ПДВ в реєстрі платників ПДВ з підстав вiдсутності поставок та ненадання декларацiй.

Крім того, відповідачем повідомлено, що за інформацією, що міститься в інформаційній базі даних «ІС Податковий блок», ПП «Виробничо-комерційна фірма «Трансбудсервіс» не подає податкової звітності з 2011 року, згідно відомостей про об`єкти оподаткування не вказано місць здійснення господарської діяльності, що свідчить про відсутність складських та торгівельних приміщень.

Натомість, позивачем на підтвердження факту придбання запчастин у ПП «Виробничо-комерційна фірма «Трансбудсервіс» протягом періоду, за який здійснено перевірку, надано до податкового органу наступні документи:

- накладна №115 від 15.11.2022 з найменуванням товару «коробка передач КП ZF на DAF XF 105» 1 шт. за ціною 101423,43 грн, всього 101423,43 грн; (а.с.91)

- квитанція до прибуткового касового ордера №115 від 15.11.2022, згідно якої ПП «ВКФ «Трансбудсервіс» прийнято від ФОП ОСОБА_1 101423,43 грн; (а.с.90)

- накладна №64 від 19.10.2023 з найменуванням товару «осі SAF в повній комплектації б/у» 3 шт. за ціною 78000,00 грн, всього 234000 грн; (а.с.101)

- квитанція до прибуткового касового ордера №64 від 19.10.2023, згідно якої ПП «ВКФ «Трансбудсервіс» прийнято від ФОП ОСОБА_1 234000 грн; (а.с.100)

- накладна №74 від 31.10.2024 з найменуванням товару «віськомуфта на MAN» 1 шт. за ціною 31108,31 грн, всього 31108,31 грн; (а.с.105)

- квитанція до прибуткового касового ордера №99 від 31.10.2024, згідно якої ПП «ВКФ «Трансбудсервіс» прийнято від ФОП ОСОБА_1 31108,31 грн; (а.с.104)

- накладна №56 від 03.06.2024 з найменуванням товару «осі SAF в повній комплектації б/у» 3 шт. за ціною 71000,00 грн, всього 213000 грн; (а.с.107)

- квитанція до прибуткового касового ордера №56 від 03.06.2024, згідно якої ПП «ВКФ «Трансбудсервіс» прийнято від ФОП ОСОБА_1 213000 грн; (а.с.106)

- накладна №45 від 16.05.2024 з найменуванням товару «задній міст DAF XF 105 б/у» 3 шт. за ціною 96000,00 грн, всього 96000 грн; (а.с.109)

- квитанція до прибуткового касового ордера №45 від 16.05.2024, згідно якої ПП «ВКФ «Трансбудсервіс» прийнято від ФОП ОСОБА_1 96000 грн; (а.с.108)

Судом встановлено, що у всіх накладних, виписаних від імені ПП «РАРОГ» та ПП «ВКФ «Трансбудсервіс», зазначено, що такі сформовані без договору, без замовлення, за умовою готівкового розрахунку. При цьому, місцезнаходження постачальника ПП «РАРОГ» зазначено: Україна, м.Львів, вул. Зелена, 37, а постачальника ПП «ВКФ «Трансбудсервіс»: м.Львів, вул. Городецька, 44, у той час як згідно відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань місцем знаходження вказаних юридичних осію є місто Київ. Окрім того, як свідчить нумерація накладних та квитанцій, така повністю збігається, що викликає обґрунтований сумнів у здійсненні між контрагентами таких господарських операцій, за виключенням випадку проведення абсолютно всіх операцій ПП «РАРОГ» та ПП «ВКФ «Трансбудсервіс» шляхом готівкового розрахунку.

Наведені обставини, з урахуванням встановленої податковим органом у ході перевірки інформації щодо відсутності ознак діяльності ПП «РАРОГ» та ПП «ВКФ «Трансбудсервіс» з 2011 року, створюють обґрунтовані сумніви щодо реальності господарських операцій, на підтвердження яких складено зазначені вище документи.

У судовому засіданні представник позивача підтримав викладену у позовній заяві позицію про те, що позивач, який вважає себе добросовісним платником податків, не може нести відповідальність за порушення податкової дисципліни, допущені його контрагентами.

Суд критично оцінює вказаний довід сторони позивача та зазначає, що чинне податкове законодавство не ставить у залежність право платника податків на витрати та/або податковий кредит від виконання податкового обов`язку іншими платниками постачальниками товарів (послуг), однак, у разі встановлення в судовому процесі обставин, які свідчать, що платник податків був чи міг бути обізнаний щодо протиправної діяльності його контрагента, яка полягає в незаконній мінімізації податкових зобов`язань, зокрема, у створенні штучних підстав для збільшення витрат та/чи податкового кредиту, або у разі коли платник податків діяв без належної обачності чи обережності при виборі контрагента, який не виконує податкового обов`язку, при встановлених обставинах, які спростовують реальність господарських операцій, отримана таким платником податків податкова вигода у вигляді права на витрати та податковий кредит є безпідставною.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 05.05.2023 у справі №160/15514/20.

Враховуючи обставини щодо характеру діяльності ПП «РАРОГ» та ПП «ВКФ «Трансбудсервіс», а також те, що позивач не навів обґрунтованих доводів щодо економічної та ділової доцільності придбання запчастин для автомобільного транспорту у контрагентів-постачальників, які не є виробниками цієї продукції та основним видом діяльності яких є будівництво будівель, а також за встановлених розбіжностей у місцезнаходженні постачальників (юридичній адресі та адресі, зазначеній у видаткових накладних) та за наявності відомостей про ненадання ними податкової звітності з 2011 року, стверджувати, що позивач проявив належну обачність при виборі цих контрагентів, а також що у позивача не могло бути обґрунтованих підстав сумніватись у добросовісності зазначених суб`єктів господарювання, не можна. Позивач, здійснюючи діяльність, пов`язану з вантажним автомобільним транспортом, повинен бути зацікавлений в постачанні якісних запчастин, що обумовлювало його зацікавленість у належному постачальнику та передбачало прояв відповідної обачності у виборі контрагентів.

Як підсумок, у суду відсутні підстави для застосування принципу індивідуальної відповідальності платника податку, адже на противагу доводам ГУ ДПС у Тернопільській області позивач не довів, що він діяв з належною обачністю при виборі контрагентів та розумними заходами пересвідчився у достовірності первинних документів, на підставі яких сформував показники свого бухгалтерського та податкового обліку.

Крім того, суд зазначає, що сам факт наявності у позивача видаткових накладних не є безумовним доказом реальності господарських операцій, тоді як для податкового обліку значення має саме факт постачання товарів тим виконавцем (постачальником), який вказаний в первинних документах, наданих платником податків на підтвердження віднесення сплачених сум до витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів.

Щодо наданих стороною позивача квитанцій до прибуткового касового ордера, як доказів на підтвердження реальності понесених ФОП ОСОБА_1 витрат, суд зазначає наступне.

Законом України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 №265/95-ВР (далі -Закон №265, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг; дія його поширюється на усіх суб`єктів господарювання, їх господарські одиниці та представників (уповноважених осіб) суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції у готівковій та/або безготівковій формі.

Згідно термінів, які визначені Законом №265:

розрахунковий документ - документ встановленої форми та змісту (касовий чек, товарний чек, видатковий чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, операцій з видачі готівкових коштів держателям електронних платіжних засобів, отримання (повернення) коштів, торгівлю валютними цінностями в готівковій формі, створений в паперовій та/або електронній формі (електронний розрахунковий документ) у випадках, передбачених цим Законом, зареєстрованим у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій або програмним реєстратором розрахункових операцій, чи заповнений вручну;

розрахункова книжка - належним чином зброшурована та прошнурована книжка, зареєстрована в контролюючих органах, що містить номерні розрахункові квитанції, які видаються покупцям у визначених цим Законом випадках, коли не застосовуються реєстратори розрахункових операцій або програмні реєстратори розрахункових операцій;

книга обліку розрахункових операцій - прошнурована і належним чином зареєстрована в контролюючих органах книга, що містить щоденні звіти, які складаються на підставі відповідних розрахункових документів щодо руху готівкових коштів, товарів (послуг).

Пунктом 1 статті 9 Закону №265 передбачено, що реєстратори розрахункових операцій та/або програмні реєстратори розрахункових операцій, та розрахункові книжки не застосовуються: при здійсненні торгівлі продукцією власного виробництва (крім технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, лікарських засобів, виробів медичного призначення, ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння) підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, крім підприємств торгівлі та громадського харчування, у разі проведення розрахунків у касах цих підприємств, установ і організацій з оформленням прибуткових і видаткових касових ордерів та видачею відповідних квитанцій, підписаних уповноваженою особою відповідного суб`єкта господарювання.

Однак, суд звертає увагу, що ПП «РАРОГ» та ПП «Виробничо комерційна фірма «Трансбудсервіс» згідно основних та додаткових видів своєї діяльності не можуть бути виробниками запасних частин до транспортних засобів, а тому при продажі таких товарів зобов`язані були мати зареєстровані реєстратори розрахункових операцій та здійснювати реалізацію товарів із проведенням розрахункових операцій на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій, доказів чого ані до перевірки позивача, ані до суду не надано.

З наведеного слідує, що здійснення позивачем придбання автомобільних запчастин за готівкові кошти без надання розрахункового документу, проведеного через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій, - не є належним способом здійснення купівлі товарів, а тому надані квитанції до прибуткових касових ордерів не є тими первинними документами, що підтверджують придбання товару у ПП «РАРОГ» та ПП «Виробничо комерційна фірма «Трансбудсервіс».

Крім того, аналізуючи надані копії квитанцій до прибуткових касових ордерів слід звернути увагу на наступне.

Порядок ведення касових операцій у національній валюті України юридичними особами (крім банків) та їх відокремленими підрозділами незалежно від організаційно-правової форми та форми власності (далі - підприємства), органами державної влади та органами місцевого самоврядування під час здійснення ними діяльності з виробництва, реалізації, придбання товарів чи іншої господарської діяльності (далі - установи), фізичними особами, які здійснюють підприємницьку діяльність (далі - фізичні особи - підприємці) (далі разом у тексті - суб`єкти господарювання), фізичними особами визначає Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затверджене Постановою Правління Національного банку України від 29.12.2017 №148 (далі-Положення).

Відповідно до підпункту 10 пункту 3 розділу І вказаного Положення, касовий ордер - первинний документ (прибутковий або видатковий касовий ордер), що застосовується для оформлення надходжень (видачі) готівки з каси.

Згідно пункту 32 розділу ІІІ Положення, прибуткові касові ордери і квитанції до них, а також видаткові касові ордери і видаткові відомості заповнюються бухгалтером (відповідальною особою установи/підприємства, на яку покладено обов`язок з оформлення цих документів) у будь-який спосіб, який забезпечив би належне збереження цих записів протягом установленого для зберігання документів терміну.

У касових ордерах зазначається підстава для їх складання і перелічуються додані до них документи. Видача касових ордерів і видаткових відомостей на руки особам, які вносять або одержують готівку, забороняється.

Приймання і видача готівки за касовими ордерами проводиться тільки в день їх складання.

Виправлення в касових ордерах та видаткових відомостях забороняються.

Реквізити у видатковому ордері "Одержав", "Дата", "Сума", "Підпис одержувача", дані документа, що засвідчує особу отримувача [які заповнюються отримувачем готівки (додаток 3 до цього Положення)] та в прибутковому ордері "Прийнято від" не заповнюються в касових ордерах, які оформляються на загальну суму проведених установою/підприємством касових операцій (видача готівки за видатковими відомостями, платіжними інструментами, здавання готівки до банку, отримання готівки з банку за чеком та оприбуткування її в касі). Інші реквізити в касових ордерах та видаткових відомостях є обов`язковими до заповнення.

Відповідно до пунктів 6-7 розділу І Положення суб`єкти господарювання мають право здійснювати розрахунки готівкою протягом одного дня за одним або кількома платіжними документами:

1) між собою - у розмірі до 10000 (десяти тисяч) гривень включно;

2) з фізичними особами - у розмірі до 50000 (п`ятдесяти тисяч) гривень включно.

Фізичні особи мають право здійснювати розрахунки готівкою:

1) із суб`єктами господарювання протягом одного дня за одним або кількома платіжними документами - у розмірі до 50 000 (п`ятдесяти тисяч) гривень уключно.

Платежі на суму, що перевищує 50000 гривень, проводяться через надавачів платіжних послуг шляхом переказу коштів із рахунку на рахунок або внесення коштів до кас надавачів платіжних послуг для подальшого їх переказу на рахунки;

Платежі на суму, яка перевищує 50000 гривень, здійснюються шляхом переказу коштів із рахунку на рахунок або внесення та/або переказу коштів на рахунки.

З досліджених судом копії квитанцій до прибуткових касових ордерів, виданих ПП «РАРОГ» та ПП «Виробничо комерційна фірма «Трансбудсервіс», слідує, що кожна з них складена на суму, що перевищує 50000 грн, а відтак належним способом оформлення розрахунку було б здійснення переказу коштів із рахунку на рахунок або внесення коштів на рахунок отримувача.

За наведених обставин суд доходить висновку, що надані позивачем квитанції до прибуткових касових ордерів за контрагентами ПП «РАРОГ» та ПП «Виробничо комерційна фірма «Трансбудсервіс» не є належним доказом здійснення витрат на придбання запчастин.

Також слід зазначити що ФОП ОСОБА_1 не надано до перевірки первинних документів, які підтверджують факт транспортування даних запчастин (коробки передач, задні мости з редуктором, супорта гальмівні, осі SAF б/у, двигуни до вантажних автомобілів, турбіни передня балка, комплект зчеплення з маховиком, насос ПГУ, компресор, віськомуфта) та їх заміну, а також утилізацію замінених агрегатів (ТТН, шляхові листи, акти виконаних робіт), що унеможливлює висновок про їх використання позивачем у господарській діяльності та, як наслідок, віднесення до витрат, пов`язаних з отриманням доходів.

З огляду на викладене суд вважає обґрунтованим висновок податкового органу щодо заниження позивачем чистого оподатковуваного доходу за 2021-2024 роки на загальну суму 2341671,00 грн внаслідок включення витрат, які не підтверджені первинними документами та оплатою.

Згідно з пунктом 177.1 статті 177 ПК України доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставкою, визначеною пунктом 167.1 статті 167 цього Кодексу.

Згідно пункту 167.1 статті 167 ПК України у редакціях, чинних протягом періоду, за який здійснено перевірку, ставка податку на доходи фізичних осіб складає 18% від бази оподаткування.

Отже, за результатами правильності проведення остаточного розрахунку податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, отриманих фізичною особою підприємцем від провадження господарської діяльності за період з 01.01.2021 по 31.12.2024, що підлягає сплаті до бюджету ФОП ОСОБА_1 , податковим органом правильно встановлено його заниження в сумі 421500,79 грн (18% від 2341671,00 грн).

Крім того, згідно акту перевірки від 05.08.2025 №11254/19-00-24-05/ НОМЕР_1 , предметом перевірки контролюючого органу була також сплата позивачем податку на доходи фізичних осіб з окремих видів доходів, відмінних від здійснення господарської діяльності, за результатом якої встановлено його заниження в сумі 12935,00 грн. (аркуш акта 17).

Проте, вказані обставини не є предметом оскарження у межах даної справи, а тому суд не надає їм правової оцінки.

Як зазначено вище, обов`язок контролюючого органу самостійно визначити суму грошових зобов`язань за результатами перевірки діяльності платника податків передбачений підпунктом 54.3.2 пункту 54.3 статті 54 ПК України.

Крім того, пунктом 123.1 статті 123 ПК України передбачено, що вчинення платником податків діянь, що зумовили визначення контролюючим органом суми податкового зобов`язання та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2 (крім випадків зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларованої до повернення з бюджету у зв`язку із використанням права на податкову знижку), 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, - тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 10 відсотків суми визначеного податкового зобов`язання та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Діяння, передбачені пунктом 123.1 (крім діянь, передбачених пунктом 123.2-1) цієї статті, вчинені умисно, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків від суми визначеного податкового зобов`язання та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, завищеної суми бюджетного відшкодування. (пункт 123.2. статті 123 ПК України)

Абзацом 1 статті 52-1 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень ПК України передбачено, що за порушення податкового законодавства, вчинені протягом періоду з 1 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), штрафні санкції не застосовуються, крім санкцій за:

порушення вимог до договорів довгострокового страхування життя чи договорів страхування в межах недержавного пенсійного забезпечення, зокрема страхування додаткової пенсії;

відчуження майна, що перебуває у податковій заставі, без згоди контролюючого органу;

порушення вимог законодавства в частині:

обліку, виробництва, зберігання та транспортування пального, спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів;

цільового використання пального, спирту етилового платниками податків;

обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами - лічильниками;

здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального;

здійснення суб`єктами господарювання операцій з реалізації пального або спирту етилового без реєстрації таких суб`єктів платниками акцизного податку;

порушення нарахування, декларування та сплати податку на додану вартість, акцизного податку, рентної плати.

Таким чином, встановивши за результатами перевірки факт заниження грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується за результатами річного декларування, в загальній сумі 434435,79 грн (421500,79 грн + 12935,00 грн), відповідачем правомірно збільшено суму грошового зобов`язання за вказаним платежем та застосовано штрафні санкції в сумі 85912,52 грн, а відтак податкове повідомлення рішення від 25.08.2025 №5 є правомірним.

Щодо правомірності податкового повідомлення-рішення №5 від 25.08.2025, яким збільшено ФОП ОСОБА_1 суму грошового зобов`язання з військового збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, суд зазначає наступне.

Відповідно до підпунктів 1.1-1.4 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір. Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу. Об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу. Ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту.

Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються в порядку, встановленому розділом IV ПК України, з урахуванням особливостей, визначених підрозділом 1 цього розділу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту.

Розділом IV ПК України врегульовано підстави і порядок сплати податку на доходи фізичних осіб.

Згідно підпункту 162.1.1 пункту 162.1 статті 162 ПК України платником податку на доходи є, зокрема, фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.

Згідно з пунктом 163.1 статті 163 ПК України об`єктом оподаткування резидента є: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

Пункт 164.2 статті 164 ПК України деталізує види доходів, які включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податків.

В свою чергу, стаття 165 ПК України визначає види доходів, які не включаються до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу.

Таким чином, з аналізу наведених вище норм податкового законодавства слідує, що у фізичної особи - платника податків виникає обов`язок сплатити податок на доходи фізичних осіб та військовий збір за наслідками отримання будь-якого виду доходу, що визначений пунктом 164.2 статті 164 ПК України. У разі отримання доходів, що не включені до бази оподаткування та окремий перелік яких наведено у статті 165 ПК України, підстави для сплати податку на доходи фізичних осіб відсутні.

Враховуючи, що за результатом перевірки, оформленої актом від 05.08.2025 №11254/19-00-24-05/, контролюючим органом встановлено заниження позивачем чистого оподатковуваного доходу від господарської діяльності за період з 01.01.2021 по 31.12.2024 на загальну суму 2341671 грн, а також доходу від іншої діяльності, відмінної від господарської в сумі 94900 грн, тому з урахуванням наведених вище положень, керуючись підпунктом 54.3.2 пункту 54.3 статті 54 ПК України, абзацами 1,2 пункту 123.2 статті 123, абзацом 1 статті 52-1 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень ПК України, податковим органом правомірно збільшено позивачу суму грошового зобов`язання за платежем військовий збір, що сплачується за результатами річного декларування, на 36548,06 грн та застосовано штрафні санкції в сумі 7245,78 грн, а відтак податкове повідомлення-рішення №5 від 25.08.2025 слід визнати правомірним.

Щодо правомірності вимоги про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування №Ф- від 25.08.2025 та рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № від 25.08.2025, суд зазначає наступне.

Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 8 липня 2010 року № 2464-VI (далі - Закон № 2464-VI) визначаються правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку.

Частиною 1 статі 4 Закону № 2464-VI визначено, що платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 6 Закону № 2464-VI платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 7 Закону № 2464-VI єдиний внесок нараховується, для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному періоді або окремому місяці звітного періоду, такий платник має право самостійно визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 7 Закону №2264-VI для платників, зазначених у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, - на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Нарахування єдиного внеску здійснюється в межах максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. (частина 3 статті 7 Закону №2264-VI)

Максимальна величина бази нарахування єдиного внеску - максимальна сума доходу застрахованої особи на місяць, що дорівнює п`ятнадцяти розмірам мінімальної заробітної плати, встановленої законом, на яку нараховується єдиний внесок. (пункт 4 частини 1 статті 1 Закону №2264-VI)

Єдиний внесок нараховується на суми, зазначені в частинах першій і другій цієї статті, не зменшені на суму відрахувань податків, інших обов`язкових платежів, що відповідно до закону сплачуються із зазначених сум, та на суми утримань, що здійснюються відповідно до закону або за договорами позики, придбання товарів та виплат на інші цілі за дорученням отримувача. (частина 4 статті 7 Закону №2264-VI)

Єдиний внесок для платників, зазначених у статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 22 відсотки до визначеної статтею 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску. У разі якщо база нарахування єдиного внеску не перевищує розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на місяць, за який отримано дохід, сума єдиного внеску розраховується як добуток розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на місяць, за який отримано дохід (прибуток), та ставки єдиного внеску. (частина 5 статті 8 Закону №2264-VI)

Обчислення єдиного внеску податковими органами у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до податкових органів, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок. (частина 3 статті 9 Закону №2264-VI)

Відповідно до частини восьмої статті 9 Закону №2264-VI платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

Сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені Законом № 2464 є недоїмкою та стягується з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

Відповідно до частин 4 статті 25 Закону № 2464-VI орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Податковий орган застосовує до платника єдиного внеску такі штрафні санкції: за донарахування податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску накладається штраф у розмірі 10 відсотків зазначеної суми за кожний повний або неповний звітний період, за який донараховано таку суму, але не більш як 50 відсотків суми донарахованого єдиного внеску. (пункт 3 частини 11 статті 25 Закону №2264-VI)

Згідно пункту 9-21 Прикінцевих та перехідних положень Закону №2264-VI тимчасово за порушення, вчинені у період з початку дії воєнного стану на території України, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, до 1 серпня 2023 року, штрафні санкції, визначені частиною одинадцятою статті 25 цього Закону, не застосовуються.

Враховуючи, що згідно акта перевірки від 05.08.2025 №11254/19-00-24-05/ за результатами перевірки правильності визначення суми чистого оподатковуваного доходу, на який нараховується єдиний внесок з урахуванням максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, податковим органом встановлено заниження позивачем суми такого доходу на 1953968,88 грн, тому з урахуванням встановленої законом ставки 22% контролюючим органом правомірно винесено вимогу про сплату недоїмки з єдиного внеску на загальнообов`язкове соціальне страхування в сумі 429873,15 грн та у відповідності до вимог пункту 3 частини 11 статті 25 та з урахуванням пункту 9-21 Прикінцевих та перехідних положень Закону №2264-VI прийнято рішення про застосування штрафних санкцій в сумі 80562,51 грн.

Згідно з частиною першою статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини другої статті 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Оцінивши зібрані у справі докази кожен окремо та в їх сукупності, встановивши обставини даної справи у межах предмета доказування суд вважає, що відповідачем доведено, а позивачем не спростовано правомірність прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, вимоги про сплату боргу (недоїмки) та рішення про застосування штрафних санкцій та, як наслідок, відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.

Оскільки суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, тому підстави для розподілу судових витрати згідно статті 139 КАС України відсутні.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволені позовних вимог фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Тернопільській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішень від 21 липня 2025 року №5, від 25 серпня 2025 року №5, №5, вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 25 серпня 2025 року №Ф-, рішення про застосування штрафних санкцій № від 25 серпня 2025 року, - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 02 березня 2026 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_2 , код РНОКПП НОМЕР_1 );

відповідач:

- Головне управління ДПС у Тернопільській області (місцезнаходження: вул. Білецька, 1, м.Тернопіль, Тернопільський р-н, Тернопільська обл., 46003, ).

Головуючий суддя Мірінович У.А.