Справа № 758/17478/25
Суддя: Левицька Я. К.
Дата ухвалення: 2026-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 березня 2026 року м. Київ

Подільський районний суд міста Києва у складі головуючої судді Левицької Я.К., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2025 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 про скасування постанови начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі- ІНФОРМАЦІЯ_2 ) № 05/03-25/08 від 05.03.2025 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення, закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування вимог вказано, що у жовтні 2025 року через мобільний застосунок «ДІЯ» позивач дізнався про відкриття 17.07.2025 року виконавчого провадження Подільським відділом державної виконавчої служби у місті Києві, яке було розпочато з метою примусового виконання постанови ІНФОРМАЦІЯ_3 про стягнення з нього штрафу у розмірі 25 500 грн за порушення правил військового обліку.

Разом з тим, з березня 2025 року позивач перебуває на військовій службі та постійно виконує бойові завдання у зоні ведення бойових дій, у зв`язку з чим був позбавлений можливості особисто звернутись до Подільського відділу державної виконавчої служби для з`ясування обставин відкриття виконавчого провадження та ознайомлення з матеріалами адміністративної справи у ІНФОРМАЦІЯ_4 . Про факт існування виконавчого провадження та самої постанови позивач дізнався через декілька місяців після їх винесення, що стало наслідком неналежного інформування його уповноваженими органами та з об`єктивних обставин, пов`язаних з проходженням військової служби. З постановою відповідача ОСОБА_1 не погоджується, вважає її безпідставною, прийнятою з порушенням норм КУпАП та такою, що підлягає скасуванню з підстав відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210 КУпАП. Зокрема, зі змісту постанови не можливо зрозуміти за якою частиною (2 чи 3) ст. 210 КУПАП виявлено порушення. Крім того, в оскаржуваній постанові стверджується, що позивач не проходив військово-лікарської комісії у встановлені законодавством строки. Разом з тим, в матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що мені надсилалась повістка (виклик) або вручалось направлення для проходження військово-лікарської комісії. Самостійно пройти ВЛК позивач не мав можливості, оскільки її проходження здійснюється виключно за направленням територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки. Більше того, у день винесення постанови, 05.03.2025 року позивач пройшов військово-лікарську комісію, що підтверджується витягом із системи «РЕЗЕРВ+». Також у постанові відсутні будь-які докази того, що позивач раніше вже вчиняв адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 210 КУПАП та що до нього застосовувалось адміністративне стягнення. Також посилається на те, що розгляд справи відповідачем відбувся без його участі та неналежного повідомлення про такий розгляд.

Ухвалою суду від 10.11.2025 року вказану позовну заяву залишено без руху з підстав її невідповідності вимогам ст.160, 161 КАС України та надано позивачу строк для усунення виявлених недоліків позовної заяви протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвалою суду від 17.11.2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Після відкриття провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін позивач з будь-якими клопотаннями до суду не звертався.

Відповідачем ухвала суду отримана 15.01.2026 року, однак своїм правом на подання відзиву та доказів відповідач не скористався.

Відповідно до ч. 6 ст. 162 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

05.03.2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 винесено постанову № 05/03-25/08, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , задеклароване зареєстроване місце проживання (перебування): АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено штраф у сумі 25 500 грн.

Як вбачається з постанови № 05/03-25/08 від 05.03.2025 року ІНФОРМАЦІЯ_6 05.03.2025 року виявлено, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП, а саме своєчасно не пройшов військово-лікарську комісію, чим порушив норми статті 38 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (Додаток 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 року № 1487).

При цьому, орна військового управління установив, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 210 КУпАП.

Позивач з таким рішенням посадової особи органу військового управління не погоджується, а тому звернувся до суду з цим позовом.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог в контексті цієї спірної ситуації, суд керується такими мотивами.

В силу вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок та підстави притягнення до адміністративної відповідальності регулюються КУпАП.

Відповідно до вимог ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Як вбачається з матеріалів справи, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 210 КУпАП.

Статтею 210 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність, за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку.

Частиною другою статті 210 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню.

Частиною 3 статті 210 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період.

Згідно з приміткою до цієї статті положення ст. 210 КУпАП не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

19.05.2024 набув чинності Закон № 3696-ІХ «Про внесення змін до КУпАП щодо удосконалення відповідальності за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію», яким ст. 210 КУпАП було доповнено частиною 3, а саме: щодо порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку в особливий період. Після оприлюднення Указу Президента України від 24.02.2024 №65/2022 «Про загальну мобілізацію» в Україні розпочато проведення загальної мобілізації, тому діє особливий період.

Отже, з 19.05.2024 встановлено 60-денний строк для уточнення громадянам України своїх даних щодо виконання військового обов`язку, що включає виконання правил військового обліку, й одночасно введено норму, яка передбачає адміністративну відповідальність за невиконання цих правил в умовах особливого періоду.

Згідно з абз. 11 ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Так, 17.03.2014 оприлюднено Указ Президента України від 17.03.2014 № 303/2014 «Про часткову мобілізацію», Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 в Україні введено воєнний стан, який в подальшому продовжувався та триває на теперішній час.

Відповідно до ст. 1, 3 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (в редакції, чинній на момент винесення оскаржуваної постанови) військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України. Виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування в межах їх повноважень.

Згідно зі ст. 33 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовий облік громадян України поділяється на облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Військовий облік усіх призовників, військовозобов`язаних та резервістів ведеться за місцем їх проживання і відповідно до обсягу та деталізації поділяється на персонально-якісний, персонально-первинний та персональний. Військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів ведеться в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» взяттю на військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, у відповідних підрозділах розвідувальних органів України підлягають громадяни України:

1) на військовий облік призовників (крім Служби безпеки України, розвідувальних органів України) віком до 25 років: які відповідно до статті 14 цього Закону взяті на військовий облік; які є призовниками, що прибули з інших місцевостей (адміністративно-територіальних одиниць) України або з-за кордону на нове місце проживання; які набули громадянство України; які прибули після відбування покарання з установ виконання покарань, якщо раніше не перебували на військовому обліку; які припинили альтернативну (невійськову) службу достроково і відповідно до Закону України "Про альтернативну (невійськову) службу" підлягають взяттю на військовий облік призовників; які відраховані із закладів фахової передвищої військової освіти, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти та не пройшли базову загальновійськову підготовку; жінки, які виявили бажання проходити базову військову службу, безпосередньо перед направленням на базову військову службу;

2) на військовий облік військовозобов`язаних: які звільнені з військової служби в запас та не зараховані до військового оперативного резерву; призовники, які пройшли базову загальновійськову підготовку з додержанням умов, передбачених статтею 10-1 цього Закону; які припинили альтернативну (невійськову) службу в разі закінчення строку її проходження або достроково відповідно до Закону України "Про альтернативну (невійськову) службу" та підлягають взяттю на військовий облік військовозобов`язаних; військовозобов`язані, які прибули з інших місцевостей (адміністративно-територіальних одиниць) України або з-за кордону на нове місце проживання; які набули громадянство України і згідно з цим Законом підлягають взяттю на облік військовозобов`язаних; зняті з військового обліку Збройних Сил України, Служби безпеки України, розвідувальних органів України відповідно за рішенням Міністерства оборони України, Служби безпеки України, розвідувальних органів України; які відповідно до статті 18 цього Закону звільнені від направлення для проходження базової військової служби; які досягли 25-річного віку під час перебування на військовому обліку призовників; які звільнені із служби у військовому резерві та не досягли граничного віку перебування в запасі; які старші 25 років і раніше не перебували на військовому обліку; які прибули після відбування покарання з установ виконання покарань; призовники, які отримали спеціальні звання рядового, сержантського, офіцерського (начальницького) складу; жінки з дотриманням умов, передбачених частиною одинадцятою статті 1 цього Закону; які отримали військові звання офіцерського складу після проходження військової підготовки за програмою підготовки офіцерів запасу;

3) на військовий облік резервістів: які зараховані до військового оперативного резерву; які уклали контракт про проходження служби у військовому резерві Збройних Сил України та інших військових формувань; резервісти, які прибули з інших місцевостей (адміністративно-територіальних одиниць) України на нове місце проживання.

Громадянам України, взятим на військовий облік, роз`яснюються права та обов`язки, правила військового обліку та відповідальність за порушення цих правил.

Відповідно до ч. 11 ст. 38 зазначеного Закону призовники, військовозобов`язані, резервісти в разі зміни їх сімейного стану, стану здоров`я, адреси місця проживання (перебування), номерів засобів зв`язку та адреси електронної пошти (за наявності електронної пошти), освіти, місця роботи, посади зобов`язані особисто в семиденний строк повідомити про такі зміни відповідні органи, де вони перебувають на військовому обліку, у тому числі у випадках, визначених Кабінетом Міністрів України, через центри надання адміністративних послуг та інформаційно-телекомунікаційні системи.

Механізм організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - військовий облік) визначено Порядком організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 року № 1487 (далі Порядок № 1487), додатком 2 до якого затверджені Правила військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі також - Правила військового обліку) (в редакції, чинній на момент винесення оскаржуваної постанови).

Відповідно до положень підпункту 4 пункту 1 Правил військового обліку призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні, зокрема: проходити медичний огляд та лікування в закладах охорони здоров`я згідно з рішеннями комісій з питань взяття на військовий облік, направлення для проходження базової військової служби або військово-лікарських комісій районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я СБУ, а у розвідувальних органах - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії розвідувальних органів.

Згідно з п. 22 Порядку № 1487 взяття на військовий облік, зняття та виключення з військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів у районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, органах СБУ, відповідних підрозділах розвідувальних органів здійснюється відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Під час воєнного стану направлення призовників на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду здійснюється лише у разі їх прийняття на військову службу у добровільному порядку.

Пунктом 19 Порядку № 1497 встановлено, що призовники, військовозобов`язані та резервісти, винні в порушенні вимог правил військового обліку, несуть відповідальність згідно із законом.

Так, у ході судового розгляду встановлено, що підставою притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності стало своєчасне не проходження військово-лікарської комісії.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема довідки командира військової частини НОМЕР_2 від 11.04.2025 року № 3826 та довідки командира військової частини НОМЕР_3 солдат ОСОБА_1 перебуває на військовій службі по мобілізації з 06.03.2025 року.

Відповідно до витягу з «Резерв+» ОСОБА_1 перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_4 , дані уточнено вчасно, дата ВЛК - 05.03.2025 року.

Водночас, жодних доказів на підтвердження того, що позивач отримував виклик (направлення) для проходження медичного огляду і не прибув у призначений час, суду не надано.

Так, матеріали справи не містять доказів того, що повістка з вимогою ОСОБА_1 прибути до ІНФОРМАЦІЯ_7 , направлялась позивачу поштою чи вручалася в інший спосіб, визначений законодавцем.

Відповідач не надав суду копію повістки/розпорядження/виклику, яка б доводила, що ОСОБА_1 викликався до ІНФОРМАЦІЯ_7 на конкретну дату та час для проходження військово-лікарської комісії, не надав доказів, що ОСОБА_1 отримав вказану повістку особисто або відмовився від отримання, про що зроблене відповідне застереження про відмову від її отримання та не надав суду доказів, що факт неявки останнього зафіксовано відповідним актом, більше того, що такий виклик позивача вчинено повторно протягом року і він ухилився від проходження військово-лікарської комісії.

Суд звертає увагу, що положення ч. 2 ст. 77 КАС України перекладають обов`язок доказування правомірності оскаржуваного рішення на відповідача, однак у цій справі таких доказів відповідачем суду не надано.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень.

Таким чином, судом встановлено, що відповідачем, в порушення вимог ст. 77 КАС України не доведено обставин вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210 КУпАП.

Щодо тверджень позивача про розгляд ІНФОРМАЦІЯ_6 справи про адміністративне правопорушення за його відсутності, а відтак і не дотримання його прав, суд зазначає наступне.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо удосконалення відповідальності за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію» №3696-ІХ від 09.05.2024 року статтю 258 КУпАП після частини четвертої доповнено новою частиною такого змісту: "Протокол не складається у разі вчинення в особливий період адміністративних правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, розгляд яких віднесено до компетенції територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіональних органів Служби безпеки України (у частині правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України), якщо особа не з`явилася без поважних причин або не повідомила причину неприбуття на виклик територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце виклику, та за наявності у територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України підтвердних документів про отримання особою виклику".

Зазначена норма закону передбачає, що в особливий період відповідний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки не складає протокол про адміністративне правопорушення у разі вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 КУпАП. Разом з тим, жодних змін щодо спрощення процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення у випадку притягнення особи до адміністративної відповідальності за статтями 210, 210-1 КУпАП в особливий період законодавцем не було внесено.

Розгляд справ про адміністративне правопорушення повинен відбуватись відповідно до вимог глав 21, 22 КУпАП.

Так, згідно з ч. 1 ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Статтею 279 КУпАП визначено, що розгляд справи розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу. Головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Відповідно до ч. 1 ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Установлена законом процедура є важливою гарантією недопущення зловживань з боку суб`єктів владних повноважень під час прийняття рішень та вчинення дій, яка повинна забезпечувати, передусім, справедливе ставлення до особи, а також дотримання загального принципу юридичної визначеності, складовою якого є принцип легітимних очікувань.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що 05.03.2025 року відповідач виявив порушення щодо несвоєчасного проходження позивачем військово-лікарської комісії і цього ж дня розглянув справу про адміністративне правопорушення. При цьому, доказів своєчасного сповіщення ОСОБА_1 про такий розгляд справи відповідачем суду не представлено.

Суд зауважує, що обов`язок доказування цієї обставини несе відповідач як суб`єкт владних повноважень

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що в порушення вимог ч. 1 ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядалась за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

У п. 33 рішення по справі «ТОВ «Фріда» проти України» від 08.12.2016 (заява № 24003/07) Європейський Суд з прав людини визначив, що при застосуванні процедурних правил, національні суди повинні уникати як надмірного формалізму, який буде впливати на справедливість процедури, так і зайвої гнучкості, яка призведе до нівелювання процедурних вимог, встановлених законом.

Отже, враховуючи викладене суд зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_6 не дотримано процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , а відтак відповідач діяв не на підставі та у спосіб, визначений КУпАП, що призвело до порушення прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, визначених ст. 268 КУпАП.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене, суд вважає за необхідне скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 № 05/03-25/08 від 05.03.2025 і закрити справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , а відтак адміністративний позов підлягає задоволенню.

Частиною 1 статті 139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

ОСОБА_1 сплатив судовий збір за подання позовної заяви в сумі 1 211,20 грн, отже такі судові витрати позивача стягуються на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст. 2, 77, 90, 139, 241-246, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, - задовольнити.

Скасувати постанову, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 № 05/03-25/08 від 05.03.2025, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 25 500 грн.

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 210 КУпАП - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору за подання позову в загальній сумі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп.

Рішення може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення судового рішення.

Учасник справи, якому копія повного судового рішення не була вручена в день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому копії повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано протягом встановленого законом строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Інформація про учасників справи:

позивач - ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_2 ;

відповідач - ІНФОРМАЦІЯ_8 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 , юридична адреса: АДРЕСА_3 .

Суддя Я.К. Левицька