Справа № 120/15260/24
Суддя: Смілянець Е. С.
Дата ухвалення: 2026-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/15260/24

Головуючий у 1-й інстанції: Крапівницька Н. Л.

Суддя-доповідач: Смілянець Е. С.

02 березня 2026 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Смілянця Е. С.

суддів: Драчук Т. О. Полотнянка Ю.П.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 06 червня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідмолення-рішення,

В С Т А Н О В И В :

позивач, ОСОБА_1 , звернувся в суд із позовом до Головного управління ДПС у Вінницькій області (відповідача) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № 0-0209-UA0035159 від 23.02.2024.

Вінницький окружний адміністративний суд рішенням від 06.06.2025 в задоволенні позову відмовив. Суд зробив висновок про те, що позивач, маючи у власності об`єкт нежитлової нерухомості, право власності чи інше речове право на яке не припинено, зобов`язаний сплачувати податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, а тому оскаржуване податкове повідомлення-рішення є законним. Приймаючи їх, контролюючий орган діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, визначений законом.

Не погоджуючись з рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач зазначає, що судом першої інстанції розгляд справи проведено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, повно та всебічно досліджено наявні у справі докази та надано їм належну оцінку, а зроблені висновки у справі є правильними і законними.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі-КАС України), суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Виходячи з приписів ст.ст. 311, 263 КАС України, вищезазначена апеляційна скарга розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що Рішенням Крижопільского районного суду Вінницької області від 20.04.2010 № 2-294/10 визнано дійсним договір купівлі-продажу будівель від 20.08.2008, укладеного в простій письмовій формі між ОСОБА_2 та ПП «Либідь-3» в особі ОСОБА_3 , а також суд визнав за позивачем ОСОБА_1 право власності на об`єкти нерухомого майна, які розташовані по АДРЕСА_1 , а саме адміністративно-побутовий корпус (його частину) зазначеного на плані з літерою «А» у складі: 1-й поверх-приміщення № 1-32 743.3 кв.м корисної площі, й поверх-приміщення №№33-69-1006.3 кв. м. корисної площі, 3-й-поверх-приміщення №№ 70-93-1027,7 кв.м корисної площі, з верандою-літера «а» площею 31 кв.м та вихідними майданчиками літери «а2, а3, а4» загальною площею 2777,3 туалет-літера «Б» площею 8.8 кв.м, ваги з навісом, зазначені на плані літерою «В» та вагові «в», площею 15. кв.м котельня (склад), зазначену на плані літерою «Г» площею 1171.00 кв.м., нежитлова будівля, зазначена на плані літерою «Д», що складає 66% готовності, розташована по АДРЕСА_2 .

Відповідно до договору про виділ в натурі (поділ) від 20.08.2011 ОСОБА_1 , належить 84/100 часток комплексу будівель та споруд, що складається тому числі з нежитлової будівлі, готовністю 66% літ «Д» загальною площею 6123.7 кв.м.

Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав № 219 від 21.05.2024 вказано: об`єкт будівництва, незавершене будівництво, відсоток готовності 68% адреса: АДРЕСА_3 належить позивачу.

Відомості про державну реєстрацію дано об`єкта внесено 15.05.2024 на підставі заяви ОСОБА_1 від 15.05.2024.

Крім того, в матеріалах справи наявний витяг з Держаного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №367083166 від 23.02.2024, з якого слідує, що реєстраційний номер майна 30508029, тип майна комплекс, будівель та споруд, АДРЕСА_2 . Дата прийняття рішення про державну реєстрацію 11.04.2001, власник ОСОБА_1 , форма власності приватна спальна часткова, 84/100 частка власності.

На підставі вищевказаних відомостей, податковим органом визначено податкове зобов`язання по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на 2022 рік та сформовано податкове повідомлення - рішення від 23.02.2024 року № 0-0209-UA0035159 на суму 199579,38 грн. (розрахунок за 2022 р.: 6140,90*(6500*0,5%)= 199579,25 грн.).

Позивач, не погоджуючись із вищевказаним податковим повідомленням-рішенням, звернувся із позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Так, відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає Податковий кодекс України від 02.12.2010 № 2755-VI (далі -ПК України, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до пп. 14.1.129-1 пункту 14.1 статті 14 ПК України об`єктами нежитлової нерухомості є будівлі, приміщення, що не віднесені відповідно до законодавства до житлового фонду.

У нежитловій нерухомості виділяють: а) будівлі готельні - готелі, мотелі, кемпінги, пансіонати, ресторани та бари, туристичні бази, гірські притулки, табори для відпочинку, будинки відпочинку; б) будівлі офісні - будівлі фінансового обслуговування, адміністративно-побутові будівлі, будівлі для конторських та адміністративних цілей; в) будівлі торговельні - торгові центри, універмаги, магазини, криті ринки, павільйони та зали для ярмарків, станції технічного обслуговування автомобілів, їдальні, кафе, закусочні, бази та склади підприємств торгівлі й громадського харчування, будівлі підприємств побутового обслуговування; г) гаражі - гаражі (наземні й підземні) та криті автомобільні стоянки; х) будівлі промислові та склади; д) будівлі для публічних виступів (казино, ігорні будинки); е) господарські (присадибні) будівлі - допоміжні (нежитлові) приміщення, до яких належать сараї, хліви, гаражі, літні кухні, майстерні, вбиральні, погреби, навіси, котельні, бойлерні, трансформаторні підстанції тощо; є) інші будівлі.

Згідно з підпунктом 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 ПК України встановлено, що платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Об`єктом оподаткування згідно з положеннями підпункту 266.2.1 пункту 266.2 цієї статті є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Згідно з пунктом 266.3 статті 266 Податкового кодексу України встановлена база оподаткування цим податком, за підпунктом 266.3.1 якого базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

Відповідно до підпункту 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 цього Кодексу база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Згідно з підпунктом 266.6.1 пункту 266.6 статті 266 цього Кодексу базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Відповідно до підпункту 266.5.1 пункту 266.5 статті 266 ПК України ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним плавним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 % розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) періоду, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.

Відповідно до підпункту 266.7.1. пункту 266.6 статті 266 ПК України обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.

Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються платнику податку контролюючим органом у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком) (пп.266.7.2. пункту 266.6 статті 266 ПК України).

Наведеним нормами ПК України визначено, що платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, а база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відвідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, розміщене на території України, та обтяжень таких прав регулюються Законом України від 01.07.2004 № 1952-IV "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (далі - Закон № 1952-IV)

За нормами ч. 2 ст. 18 цього Закону перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127 (далі - Порядок № 1127).

Цей Порядок визначає умови, підстави та процедуру проведення відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, об`єкти незавершеного будівництва, майбутні об`єкти нерухомості та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав), перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов`язки суб`єктів у сфері державної реєстрації прав, а також умови, підстави та процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна.

За загальним порядком проведення державної реєстрації прав, державна реєстрація прав проводиться за заявою заявника шляхом звернення до суб`єкта державної реєстрації прав або нотаріуса.

Згідно ч. 13 т. 18 Закону № 1952-IV датою і часом державної реєстрації прав вважається дата і час реєстрації відповідної заяви, за результатом розгляду якої державним реєстратором прийнято рішення про державну реєстрацію прав.

Отже, наведені норми свідчать про обов`язок особи провести державну реєстрацію прав на об`єкт нерухомого майна, зокрема внесення у встановленому законом порядку відомостей про речові права на нерухоме майно до Державного реєстру прав, що, власне, є підставою для виникнення відповідних прав. Відомості, внесені до Державного реєстру прав, вважаються достовірними за винятком випадків невідповідності таких даних первинним документам, на підставі яких проводяться реєстраційні дії.

Як встановлено судом першої інстанції, об`єктом оподаткування є належний позивачу на праві власності комплекс, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 7310,60 кв. м. (частка власності 84/100 складає 6140,90 кв.м.), згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно.

В той же час, як слідує з матеріалів справи, відповідно до витягу з Держаного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №367083166 від 23.02.2024, з якого слідує, що реєстраційний номер майна 30508029, тип майна комплекс, будівель та споруд, АДРЕСА_2 . Дата прийняття рішення про державну реєстрацію 11.04.2001, власник ОСОБА_1 , форма власності приватна спальна часткова, 84/100 частка власності.

При цьому, суд першої інстанції не взяв до уваги долучений до матеріалів справи витяг з Державного реєстру речових прав № 219 від 21.05.2024, в якому вказано: об`єкт будівництва, незавершене будівництво, відсоток готовності 68% адреса: АДРЕСА_3 , оскільки по перше, такий був відсутній на момент винесення спірних рішень, та до податкового органу не подавався.

Разом із тим, судом першої інстанції не враховано, що 20.04.2010 Крижопільський районний суд Вінницької області прийняв рішення у справі № 2-294/10 визнав дійсним договір купівлі-продажу будівель від 20.08.2008 укладеного в простій письмовій формі між ОСОБА_1 та ПП «Либідь-3» в особі ОСОБА_3 та визнав за позивачем позивачем право власності на об`єкти нерухомого майна, які розташовані по АДРЕСА_2 , а саме адміністративно-побутовий корпус (його частину) зазначеного на плані з літерою «А» у складі: 1-й поверх-приміщення № 1-32-743.3 кв.м. корисної площі, 2-й поверх-приміщення №№33-69-1006.3 кв. м. корисної площі, 3-й-поверх-приміщення №№ 70-93-1027,7 кв. м. корисної площі, з верандою літера «а» площею 31 кв. м. та вихідними майданчиками літери «а2, а3, а4» загальною площею 2777,3 кв.м., - туалет -літера «Б» площею 8.8 кв.м., -ваги з навісом, зазначені на плані літерою «В» та вагов літера «в», площею 15.9 кв.м., котельня (склад), зазначену на плані літерою «Г», площею 1171.00 кв.м., - нежитловава будівля, зазначена на плані літерою «Д», що складає 66% готовності, розташована по АДРЕСА_2 .

Відповідно до договору про виділ в натурі (поділ) від 20.08.2011 ОСОБА_1 , належить 84/100 часток комплексу будівель та споруд, що складається в тому числі нежитлової будівлі, готовністю 66% літ Д загальною площею 6123.7 кв.м.

Згідно із витягом з Державного реєстру речових прав № 219 об`єкт будівництва, незавершене будівництво, відсоток готовності 68%, адреса: АДРЕСА_3 належить позивачу.

Таким чином, всі документи, які підтверджують право власності ОСОБА_1 на об`єкт (комплекс), який знаходиться за адресою АДРЕСА_2 , вказують на те, що вказаний об`єкт є об`єктом незавершеного будівництва.

Платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками житлової та/або нежитлової нерухомості - пп. 266.1.1 п. 266.1 ст. 266 ПКУ.

Об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, у тому числі його частка - пп. 266.2.1 п. 266.2 ст. 266 ПКУ.

Відповідно до частини першої ст. 182 Цивільного кодексу України (далі - ЦКУ) право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

При цьому, пунктом 1 частини першої ст. 2 Закону № 1952 встановлено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру прав.

Згідно з частиною другою ст. 331 ЦКУ право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди, тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна).

До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). У разі необхідності така особа може укласти договір щодо об`єкта незавершеного будівництва після проведення державної реєстрації права власності на нього відповідно до закону (частина третя ст. 331 ЦКУ).

Враховуючи викладене, об`єкти незавершеного будівництва не визначені ПКУ як об`єкти оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Крім того, 03.03.2025 ОСОБА_1 , звернувся до контролюючого органу із заявою про проведення звірки щодо суми податку по об`єкту нерухомого майна, оскільки податковим органом прийнято серед іншого податкові повідомлення-рішення № 1-0209UA003519 від 10.05.2024 на суму 147381.70 грн та за 2023 рік № 1-0209-UA003519 від 10.05.2024 на суму 205720.28 грн по об`єкту, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

У відповідь на вказану заяву Головне управління ДПС у Вінницькій області відкликало прийняті податкові повідомлення-рішення №1- 0209UA003519 від 10.05.2024 на суму 147381.70 грн та за 2023 рік № 1-0209-UA003519 від 10.05.2024 на суму 205720.28 грн, оскільки погодилось, що об`єкт будівництва адреса: АДРЕСА_3 , є незавершене будівництво, відсоток готовності 68%.

Таким чином, всі документи, які підтверджують право власності ОСОБА_1 на об`єкт (комплекс), який знаходиться за адресою АДРЕСА_2 , вказують на те, що вказаний об`єкт є об`єктом незавершеного будівництва.

Враховуючи викладене, а також те, що суб`єктом владних повноважень проігноровано надані позивачем документи щодо об`єкту незавершеного будівництва, колегія суддів вважає, що податкове повідомлення-рішення є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Відповідно до вимог ч. 1 та 2 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю та ухвалення нового рішення є, зокрема, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається, крім іншого, неправильне тлумачення закону.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при вирішенні справи порушені норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, тому, керуючись статтею 315 КАС України, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови, якою адміністративний позов задовольнити.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 06 червня 2025 року скасувати.

Прийняти нове рішення, яким позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 0-0209-UA0035159 від 23.02.2024.

Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених пп. "а"-"г" п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Головуючий Смілянець Е. С.

Судді Драчук Т. О. Полотнянко Ю.П.