Справа № 826/5032/16
Суддя: Брезіна Тетяна Миколаївна
Дата ухвалення: 2026-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2026 р. м. Чернівці Справа № 826/5032/16

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Брезіної Т.М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

В поданому до суду адміністративному позові позивач просить суд винести рішення, яким визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ДПІ у Святошинському районі міста Києва від 10.12.2015 р. № на суму 82236 гривень.

В обґрунтування позовних вимог позивач стверджує про протиправність оскаржуваного рішення, оскільки жодних правовідносин між позивачем та ПАТ «Дельта Банк» не було. Також позивач вказав, що згідно акту податкової перевірки встановлено списання «Дельта Банк» боргу позивача за умовами додаткового договору №1 від 19.12.2014 р. до кредитного договору №850/ФКВ-07 від 22.06.2007 р., що не відповідає дійсності, оскільки позивачем не укладено жодних договорів з ПАТ «Дельта Банк», а кредитний договір №850/ФКВ-07 від 22.06.2007 р. був укладений з ТОВ «Український промисловий банк», термін дії якого закінчився 20.06.2014 р. і не був пролонгований. Також позивач вказав, що не отримував від ПАТ «Дельта Банк» відповідного рекомендованого листа про прощення боргу, а додатковий договір №1 від 19.12.2014 р. особисто позивач не укладав, а відтак вважає, що у спірних правовідносинах саме ПАТ «Дельта Банк» повинен був виконати всі обов`язки податкового агента та сплатити вказані кошти.

Державна податкова інспекція у Святошинському районі ГУ ДФС у м. Києві подала заперечення проти позову, в яких зазначає, що згідно відомостей з ДРФО ДФС України про суми виплачених доходів та утриманих з них податків (ф.1-ДФ), АТ «Дельта Банк» позивачу було нараховано дохід за ознакою « 126» - додаткове благо, у вигляді анулювання боргу за кредитним договором в сумі 3876628,40 грн згідно з додатковим договором від 19.12.2014 р. №1 підписаним представником позивача за довіреністю. Факт отримання позивачем доходу підтверджено листом АТ «Дельта Банк» від 09.07.2015 р. №4893 про анулювання прощення боргу. Відповідач вказує, що позивачем не подано декларацію про майновий стан за 2014 рік та не задекларовано дохід в сумі 387628,40 грн, а відтак податковим органом правомірно було прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення.

Рух справи у суді

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 06.12.2017 року відкрито провадження по справі.

Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду від 14.03.2025 р. прийнято адміністративну справу до свого провадження. Продовжено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Замінено відповідача - Державну податкову інспекцію у Святошинському районі Головного управління ДФС у м. Києві () на правонаступника - Головне управління ДПС у м. Києві (код ВП44116011).

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Податковим органом проведено документальну позапланову невиїзну перевірку щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати належних сум податків до бюджету платником податків фізичною особою ОСОБА_1 за період з 01.01.2014 р. по 31.12.2014 р. За результатами перевірки складено акт від 04.11.2015 р. №761/26-57-17-01/ НОМЕР_1 . (а.с. 7-13).

В акті перевірки від 04.11.2015 р. №761/26-57-17-01/ зафіксовано порушення пп. 49.18.4, п.49.18 ст. 49 розділу ІІ, п. 176.1 ст. 176, п. 179.1, п. 179.2 ст. 179 розділу IV ПК України, вимог ч. «Д» пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК України.

На підставі акта перевірки від 04.11.2015 р. №761/26-57-17-01/ НОМЕР_1 прийнято податкове повідомлення рішення від 10.12.2015 р. № на загальну суму 82236 гривень. (а.с. 6).

Матеріали справи містять кредитний договір №850/ФКВ-07 від 22.06.2007 р., який був укладений між ОСОБА_1 з ТОВ «Український промисловий банк». (а.с. 14-17).

Також матеріали справи містять копію додаткового договору №1 від 19.12.2014 р. до кредитного договору №850/ФКВ-07 від 22.06.2007 р., в якому сторони - АТ «Дельта Банк» та ОСОБА_1 домовились про прощення (анулювання) боргу за договором на суму 387628,40 гривень. Також зазначено про обов`язок позичальника самостійно сплатити податок на дохід з суми анульованих кредитних коштів. Додатковий договір від імені позивача підписаний Науменко Д.О. (на підставі довіреності). (а.с. 36-37).

Мотивувальна частина

Згідно положень ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд перевіряє дотримання вказаних критеріїв суб`єктом владних повноважень при прийнятті оскаржуваного рішення, вчиненні дій чи допущенні бездіяльності.

Відносини, які виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає Податковий кодекс України, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин. (надалі - ПК України).

Згідно з пп. 49.18.4, п.49.18 ст. 49 розділу ІІ ПК України податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб - до 1 травня року, що настає за звітним, крім випадків, передбачених розділом IV цього Кодексу.

Відповідно до пп. «В» п. 176.1 ст. 176, п. 179.1, п. 179.2 ст. 179 розділу IV ПК України платники податку зобов`язані подавати податкову декларацію за встановленою формою у визначені строки у випадках, коли згідно з нормами цього розділу таке подання є обов`язковим.

Платник податку зобов`язаний подавати річну декларацію про майновий стан і доходи (податкову декларацію) відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до цього розділу обов`язок платника податку щодо подання податкової декларації вважається виконаним і податкова декларація не подається, якщо такий платник податку отримував доходи: від податкових агентів, які згідно з цим розділом не включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу; виключно від одного податкового агента незалежно від виду та розміру нарахованого (виплаченого, наданого) доходу, крім випадків, прямо передбачених цим розділом; від операцій продажу (обміну) майна, дарування, при нотаріальному посвідченні договорів за якими був сплачений податок відповідно до цього розділу; у вигляді об`єктів спадщини, які відповідно до цього розділу оподатковуються за нульовою ставкою податку та/або з яких сплачено податок відповідно до пункту 174.3 статті 174 цього Кодексу; зазначені у пунктах 167.2-167.4 статті 167 цього Кодексу, крім випадків, коли декларування таких доходів прямо передбачено відповідними нормами цього розділу; зазначені у підпункті "є" пункту 176.1 статті 176 цього Кодексу від двох і більше податкових агентів, і при цьому загальна річна сума оподатковуваних доходів, нарахованих (виплачених, наданих) такими податковими агентами не перевищує ста двадцяти розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного податкового року.

Відповідно до пп.14.1.47 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України (далі - ПК України) додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку.

Згідно пп.14.1.54 п.14.1 ст.14 ПК України дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні, у тому числі, але не виключно, доходи у вигляді процентів, дивідендів, роялті та будь-яких інших пасивних (інвестиційних) доходів, сплачених резидентами України.

Відповідно до п.164.1 ст.164 ПК України базою оподаткування податком на доходи фізичних осіб є загальний оподатковуваний дохід з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.

Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Згідно пп.164.2.14 п.164.2ст.164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім відсотків, отриманих від боржника внаслідок прострочення виконання ним договірного зобов`язання.

Перелік додаткових благ, які включаються до оподатковуваного доходу, встановлений п.п.164.2.17 п.164.2. ст.164 ПК України.

Так, відповідно до пп. «д» пп. 164.2.17 п. 164.2 статті 164 Податкового кодексу України (в редакції, чинній до 01.01.2015) до оподатковуваного доходу включаються суми боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Якщо кредитор повідомляє платника податку-боржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто про анулювання (прощеного) боргу та включає суму анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано (прощеного), такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.

Відсутність в пп. «д» п. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК України точності щодо визначення додаткового блага у вигляді суми боргу платника податку (процентного), анульованого кредитором за його самостійним рішенням, була усунена шляхом внесення змін Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28.12.2014 №71-VIII, який набрав чинності з 01.01.2015.

Згідно з пп. «д» п. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК України (в редакції, чинній з 01.01.2015) до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов`язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.

Отже законодавець під додатковим благом розуміє тільки основну суму боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, і не включає в цю суму боргу (кредиту) проценти, нараховані за користування кредитом, комісії та/або штрафні санкції (пеню), прощені (анульовані) кредитором.

Згідно з пп. «б» п.164.2 ст. 164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім відсотків, отриманих від боржника внаслідок прострочення виконання ним договірного зобов`язання.

Водночас відносини, що виникають між банком та клієнтом з питань надання кредиту є цивільно-правовими відносинами, які регулюються актами цивільного законодавства України.

Частиною 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно зі ст. 605 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов`язків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що додаткове благо визначається як дохід у разі приросту показників фінансового та/або майнового стану платника податку. Грошова сума, яка надана в кредит, підлягає поверненню, тому сама по собі ця сума не збільшує дохід платника податку. Разом із тим, у разі коли відпадуть встановлені законом та/або договором підстави для витребування кредитором у боржника грошової суми, наданої на умовах повернення, у платника податку - боржника виникає приріст фінансових показників за рахунок суми, взятої в борг.

Таким чином, сума кредиту, прощена (анульована) банком, збільшує дохід платника податку і включається до його оподатковуваного доходу. При цьому, суми процентів або пені, які нараховані банком за умовами договору за користування кредитом, не є доходом, який призводить до приросту показників фінансового та/або майнового стану платника податку. Відповідно, у разі прощення (анулювання) процентів або пені, нарахованих за користування кредитом, відсутні підстави вважати їх додатковим благом платника податку.

Зазначене підтверджується і абз. 2 пп.165.1.55 п. 165.1 ст.165 Податкового кодексу України, згідно якого сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені), прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності не підлягають включенню до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку.

Отже, законодавець під додатковим благом розуміє тільки основну суму боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, і не включає в цю суму боргу (кредиту) нараховані суми процентів, пені, штрафів тощо.

З огляду на викладене, визначення природи боргу (основна частина, проценти, штрафні санкції, пеня), прощеного банком, є однією із визначальних обставин, які підлягають з`ясуванню для встановлення дійсного податкового обов`язку платника в межах певних правовідносин.

Зазначені висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постановах від 08.11.2019 по справі № 826/6780/16, від 29.01.2020 по справі № 808/1087/16, від 08.09.2020 по справі № 820/19262/14.

Судом встановлено, що 22.06.2007 р. укладено кредитний договір №850/ФКВ-07 між ОСОБА_1 з ТОВ «Український промисловий банк». Сума кредиту склала 24990 доларів США.

Поряд із цим, матеріали справи містять копію додаткового договору №1 від 19.12.2014 р. до кредитного договору №850/ФКВ-07 від 22.06.2007 р., в якому правонаступник ТОВ «Український промисловий банк» - АТ «Дельта Банк» та ОСОБА_1 домовились про прощення (анулювання) боргу за договором на суму 387628,40 гривень. Також зазначено про обов`язок позичальника самостійно сплатити податок на дохід з суми анульованих кредитних коштів. Додатковий договір від імені позивача підписаний Науменко Д.О. (на підставі довіреності).

Однак, суд звертає увагу, що у додатковому договорі №1 від 19.12.2014 р. відсутня інформація щодо складових суми заборгованості та анульованої (прощеної) банком суми, а відтак нарахування податковим органом податкових зобов`язань з податку на дохід фізичних осіб на загальну суму прощеного (анульованого) боргу в сумі 387628,40 грн здійснено необґрунтовано та безпідставно. З акту перевірки та наданих суду доказів неможливо встановити, чи складається сума прощено боргу лише з тіла кредиту, чи включає в себе нараховані проценти та/або штрафні санкції, а тому відповідачем не підтверджено правомірності винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення. На підставі вказаного податкове повідомлення-рішення підлягає скасуванню.

Крім того, судом також враховано, що позивач заперечує щодо уповноваження ОСОБА_2 на підписання додаткового договору від свого імені, а також зазначає, що про укладений додатковий договір йому не було нічого відомо. У свою чергу, податковий орган на надав суду жодного доказу на підтвердження того, що Науменко Д.О. був уповноважений на підписання правочинів від імені позивача. Вказані доводи позивача залишені податковим органом не спростованими.

Висновки за результатами розгляду справи

Відповідно до ч.1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч.1 та ч. 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем не доведено суду правомірність податкового повідомлення-рішення, у зв`язку із чим суд дійшов висновку про задоволення позову у повному обсязі.

Судові витрати

Відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

У зв`язку із задоволенням позову, суд стягує на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача сплачений судовий збір.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 6, 9, 14, 72, 73, 77, 90, 139, 241, 250 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ДПІ у Святошинському районі міста Києва від 10.12.2015 р. № на суму 82236 гривень.

3. Стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір в сумі 822,38 гривень.

У відповідності до статей 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України та пункту 2 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду"" рішення може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його складання.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повне найменування учасників процесу:

позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 );

відповідач: Головне управління ДПС у м. Києві (вул. Шолуденка, 33/19, м. Київ, 04116, код ВП44116011).

Суддя Т.М. Брезіна