Справа № 716/194/26
Суддя: Сірик І. С.
Дата ухвалення: 2026-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 716/194/26
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.03.2026 м. Заставна

Заставнівський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючої судді Сірик І.С.,

за участю секретаря Барабащук О.А.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Міняйло Я.В.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Заставна справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, в якому просив скасувати постанову серії ЕНА №6600676 від 01.02.2026 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та закрити провадження у справі.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що вказаною постановою його притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що 01.02.2026 водій здійснив зупинку транспортного засобу ближче 10 м від виїзду з прилеглої території, а саме безпосередньо в місті виїзду, чим порушив п.15.9 ПДР порушення зупинок, ближче 10 м від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місті виїзду, чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП, за що накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень.

Вважає дану постанову протиправною,оскільки відсутній склад адміністративного правопорушення. Зазначив, що 01.02.2026 орієнтовно о 18.22 год. керуючи власним транспортним засобом KIA CERATO, д.н.з. НОМЕР_1 здійснював виїзд з прилеглої території у м. Чернівці по вул. Коломийська, 9 Г. Безпосередньо на виїзді з прилеглої території на проїзну частину він виявив перешкоду для руху службовий автомобіль патрульної поліції, який було розташовано таким чином, що він фізично унеможливлював, як вільний виїзд, так і заїзд на вказану територію. У зв`язку із наявною перешкодою, створеною екіпажем поліції, був змушений припинити рух свого транспортного засобу, щоб уникнути зіткнення та з`ясувати можливість подальшого проїзду.

Ухвалою судді Заставнівського районного суду Чернівецької області від 16 лютого 2026 відкрито спрощене позовне провадження в справі з повідомленням сторін.

18 лютого 2026 від відповідача Департаменту Патрульної поліції на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить відмовити у задоволенні позову. Ввважає, що оскаржувана постанова є правомірною та не підлягає скасуванню. На підтвердження вчинення адміністративного правопорушення є відео з нагрудного відео реєстратора поліцейського. Позивач, керуючи транспортним засобом зупинився ігноруючи вимоги ПДР щодо заборони зупинки транспортного засобу ближче 10 метрів від виїзду з прилеглої території, а саме безпосередньо в місті виїзду, що свідчить факт невиконання вимог п.15.9 ПДР .

23 лютого 2026 від представника позивача на адресу суду надійшов відповідь на відзив, відповідно до якого вважає викладені у відповіді на відзив доводи представника відповідача є необгрутованими та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи і спростовується наявними матеріалами відео фіксації.

Позивач ОСОБА_1 та представник позивача адвокат Міняйло Я.В. в судовому засіданні позов підтримали та просили задовольнити з підстав, викладених у ньому.

Представник відповідача Департаменту патрульної поліції в судове засідання не з`явився будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, клопотань що відкладення судового засідання до суду не надходило.

Суд, заслухавши позивача, представника позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, вважає що позовні вимоги не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 01.02.2026 інспектором 1 взводу 2 роти Управління Патрульної поліції в Чернівецькій області старшим лейтенантом поліції Чернишовим Д.О., винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №6600676 відносно ОСОБА_1 .

Вказаною постановою, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн.

За змістом постанови, ОСОБА_1 , 01.02. 2026 о 18 год. 22 хв. в м. Чернівці вул. Коломийська 9Г, здійснив зупинку транспортного засобу ближче 10 м від виїзду з прилеглої території, а саме безпосередньо в місті виїзду, чим порушив п.15.9 и. ПДР України. До постанови додається відео з нагрудної камери 476894.

Позивач вважає, що дії відповідача щодо винесення постанови про накладення адміністративного стягнення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, є протиправними, постанову складено незаконно, вимог ПДР не порушував.

Вирішуючи заявлені позовні вимоги, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно з ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Відповідно до ст.23 Закону України Про Національну поліцію поліція відповідно до покладених на неї завдань виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

До основних повноважень поліції входить регулювання дорожнього руху та здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. У випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Стаття 14 Закону України "Про дорожній рух" зобов`язує учасників дорожнього руху знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» визначається Правилами дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (ПДР України), згідно з п.1.9 яких особи, які порушують ці правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п.15.9 «И». Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (далі по тексту - ПДР України), зупинка забороняється ближче 10 м від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду.

Частиною 1 ст. 122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Згідно п.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні данні, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчинені та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосується забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають, крім іншого, справи про адміністративні правопорушення щодо порушення правил зупинки ч. 1 ст. 122 КУпАП.

У Рішенні Конституційним судом України 26.05.2015 р. по справі №5-рп/2015 (п. 2.3) зазначено, що у частинах першій, другій статті 258 Кодексу (у редакціїЗакону №767-VII від 23.02.2014) визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом. Скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування посадовою особою процедури скороченого провадження в інших випадках, які не визначені законом, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності

Таким чином, КСУ зазначив, що перелік адміністративних правопорушень, які підлягають розгляду у скороченому провадженні (тобто фіксація адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення) є вичерпним і може бути змінений лише законом, зокрема, такий перелік порушень передбачений ч. 1 та ч. 2 ст. 258 Кодексу (у редакціїЗаконами № 767-VII від 23.02.2014)

Разом з тим, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» від 14.07.15р. № 596-VIII, внесено зміни дост. 258 КУпАПта передбачено, що скорочене провадження у справах про адміністративне правопорушення застосовується і до правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 КУпАП(в редакції Закону від 14.07.2015 № 596-VIII), протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції.

При цьому, відповідно до ч. 5 ст. 258 КУпАП, навіть якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа не складає протокол про адміністративне правопорушення про притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху.

Згідно з ч. 4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Таким чином, згідно з положеннями ч.ч. 2,3,4,5 вказаної статті Законом встановлені випадки здійснення скороченого провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення, в тому числі, справи відносно позивача.

Зазначені норми права вказуютьна те, що постанова у справі про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.122 КУпАП виноситься на місці вчинення правопорушення. У такому випадку не здійснюється провадження у справі про адміністративне правопорушення у порядку та за правилами, встановленими розділом IV КУпАП.

Таким чином, за наявності в діях особи складу адміністративного правопорушення та притягнення до відповідальності на місці вчинення правопорушення, не передбачено складання працівниками органів і підрозділів Національної поліції протоколу про адміністративне правопорушення, надання особі строку для підготовки до розгляду справи, в таких випадках право на захист в повній мірі реалізується під час оскарження винесеної на місці зупинки постанови. Отже, працівник поліції розглянувши справу про адміністративне правопорушення на місці зупинки транспортного засобу позивача діяв в межах своїх повноважень.

Відповідно частиною 2 статті 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис.

Водночас, процедуру оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція (далі - поліцейський), матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, визначає Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, що затвердженаНаказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 №1395, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 10.11.2015 за №1408/27853 (далі - Інструкція).

За приписами пункту 5 розділу IV Інструкції, постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (додаток 5), складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимог пункту 8 розділу ХІІІ цієї Інструкції) або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції.

Зразок постанови про накладення адміністративного стягнення, наведений у додатку 5 до Інструкції, не передбачає внесення до нього відомостей про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис. Тому, такі відомості зазначаються у постанові, що виноситься у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі.

Зазначена правова позиція висловлена в постановах Верховного Суду у справі від 14 лютого 2018 року у справі №536/583/17, від 29 травня 2018 року у справі № 727/6565/17 та від 11 липня 2019 року у справі №686/15730/16-а. А також викладена у постанові Сьомого апеляційного адміністративного суду у справі №674/1472/23 від 22 січня 2024 року.

Крім того, у постанові Верховного Суду від 14.03.2018 р. у справі № 760/2846/17 зазначено, що обов`язок доказування в адміністративному судочинстві розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову.

З наданих відповідачем до відзиву відеозаписів, вбачається, що транспортний засіб під керуванням позивача, KIA CERATO, д.н.з. НОМЕР_1 здійснив зупинку безпосередньо в місці виїзду. Метою зупинки транспортного засобу є намагання зробити зауваження працівникам поліції, які в момент зупинки перебували на автодорозі (що вбачається із відеозапису). При цьому будь яких перешкод для подальшого руху транспортного засобу відповідача, або перешкоди для здійснення зупинки відповідно до вимог ПДР України для позивача з відеозапису не вбачається. У зв`язку із такими діями працівниками поліції відреагували, та вказали на порушення вимог зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 .

Тобто, водій ОСОБА_1 своїми діями порушив п.15.9 «И» ПДР, яким забороняється зупинка ближче 10 м від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду.

Отже, не відповідають дійсним обставинам справи доводи позивача, що він здійснив вимушену зупинку у зв`язку із виявленням перешкоди для руху. Слід зазначити, що позивач ОСОБА_1 в своїй позовній заяві зазначає, що підставою зупинки його транспортного засобу є наявність створеної перешкоди для подальшого руху це розташований автомобіль патрульної поліції, з відеозапису вбачається, що зупинка була зумовлена зробити зауваження працівникам поліції, а вже з поданого відповіді на відзив позивач зазначає, що причиною його зупинки була вимоги п. 10.2 ПДР України, а саме надаючи перевагу в русі автомобілю, що рухався головною дорогою. Такі аргументи викладені позивачем для уникнення відповідальності у справі про адміністративне правопорушення.

В даному випадку позивачем не надано суду жодного доказу на спростування обставин, які викладені в оскаржуваній постанові відповідача, а також доказів відсутності факту вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

У відповідності до ч.ч. 1, 4 ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Приймаючи рішення в цій справі, суд керується принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» та у рішенні «Авшар проти Туреччини». Зокрема, доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях вказує також на те, що при застосуванні процедурних правил національні суди повинні уникати як надмірного формалізму, який буде впливати на справедливість процедури, так і зайвої гнучкості, яка призведе до нівелювання процедурних вимог, встановлених законом (рішення від 26 липня 2007 року у справі «Walchli v. France», від 8 грудня 2016 року «ТОВ «Фріда» проти України»).

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

З урахуванням вищевикладеного, позовні вимоги не знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, вони не ґрунтуються на законі і не підлягають задоволенню в повному обсязі, підстави для скасування оскаржуваної постанови відсутні.

Керуючись ст.ст.1, 9, ч.1 ст. 122 ч.2,280,283,288,293,294 КУпАП, ст.ст.9,10,11,77,79,241-246,286 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - відмовити.

Згідно ч. 4 ст. 286 КАС України апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом 10-ти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками, якщо вона не булаподанау встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної силипісля закінчення апеляційного розгляду справи.

Повне найменування учасників справи:

- позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ;

- представник позивача Міняйло Ярослав Володимирович, ордер №1357304 Серї ВІ від 01.12.2025

- відповідач Департамент Патрульної поліції (, місцезнаходження: м.Київ вул. Ф.Ернеста буд. 3, 03048).

Суддя Сірик І.С.