Справа № 300/5340/25
Суддя: Тимощук О.Л.
Дата ухвалення: 2026-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" лютого 2026 р. справа № 300/5340/25

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді Тимощука О.Л.,

за участю:

секретаря судового засідання Пшика В.Р.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Козачук Н.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу

за позовною заявою ОСОБА_1 до Недержавної некомерційної професійної організації "Національна асоціація адвокатів України" в особі Ради адвокатів України про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання до вчинення дій,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі, також позивач, ОСОБА_1 ) звернувся в суд з позовною заявою до Недержавної некомерційної професійної організації "Національна асоціація адвокатів України" в особі Ради адвокатів України (далі, також відповідач, РА України), в якій просив:

- визнати рішенням суду відсутність компетенції і повноважень Недержавної некомерційної професійної організації "Національна асоціація адвокатів України" в особі Ради адвокатів України з 2022 року;

- визнати протиправним і скасувати рішення Недержавної некомерційної професійної організації "Національна асоціація адвокатів України" в особі Ради адвокатів України №88 від 13.12.2024;

- визнати протиправною бездіяльність Недержавної некомерційної професійної організації "Національна асоціація адвокатів України" в особі Ради адвокатів України по приведенню адміністративних актів адвокатського самоврядування до вимог Закону України "Про адміністративну процедуру";

- як спосіб захисту порушеного права зобов`язати Недержавну некомерційну професійну організацію "Національна асоціація адвокатів України" в особі Ради адвокатів України привести у відповідність адміністративні акти адвокатського самоврядування до вимог Закону України "Про адміністративну процедуру", Закону України "Про звернення громадян" шляхом внесення змін до свої рішень і актів;

- визнати незаконним і скасувати рішення Недержавної некомерційної професійної організації "Національна асоціація адвокатів України" в особі ради адвокатів України з моменту прийняття, а саме: №120 від 30.08.2014, №86 від 30.07.2015, №143 від 13.11.2015, №151 від 11.06.2016, №57 від 07.04.2017, №92 від 08.04.2017, №203 від 23.09.2017, №257 від 16.11.2017, №66 від 01.06.2018, №86 від 02.06.2018, №176 від 13.10.2018, №6 від 14.02.2019, №73 від 26.06.2019, №149 від 15.11.2019, №37 від 18.06.2020, №23 від 19.03.2021, №64 від 03.07.2021, №93 від 10.09.2021, №34 від 25.03.2022, №144 від 16.11.2022 та 17.11.2022, №84 від 11.08.2023 та 12.08.2023, №122 від 15.12.2023 та 16.12.2023, №22 від 07.06.2024, №23 від 07.06.2024, №28 від 07.06.2024, №45 від 21.06.2024, №61 від 21.09.2024 та №67 від 21.10.2024 як такі, що суперечать Закону України "Про звернення громадян", Закону України №5076 "Про адвокатуру", Закону України "Про адміністративну процедуру" та нормам Конституції України;

- стягнути з Недержавної некомерційної професійної організації "Національна асоціація адвокатів України" в особі Ради адвокатів України на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 35 000,00 євро.

Позовні вимоги мотивовано тим, що згідно з статтею 50 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 05.07.2012 №5076-VI (далі, також Закон №5076-VI) забороняється більше двох п`ятирічних термінів діяльності Ради адвокатів України без переобрання, однак діюча РА України обрана З`їздом адвокатів України в 2012 року, а відтак, на переконання позивача, її повноваження закінчилися в 2022 році. ОСОБА_1 вказує, що відповідач прийняв рішення від 13.12.2024 №88, яке суперечить Закону України "Про адміністративну процедуру" від 17.02.2022 №2073-IX (далі, також Закон №2073-IX) та Закону України "Про звернення громадян" від 02.10.1996 №393/96-ВР (далі, також Закон №393/96-ВР). Також, за доводами позивача, відповідачем внесено низку змін до Положення про порядок прийняття та розгляду скарг щодо неналежної поведінки адвоката, яка може мати наслідком його дисциплінарну відповідальність, затвердженого рішенням Ради адвокатів України від 30.08.2024 №120 (далі, також Положення №120) спрямованих на обмеження прав скаржників у поданні скарг і оскарженні рішень, повідомлення скаржників про прийняті рішення. ОСОБА_1 стверджує, що є скаржником, а відтак такі рішення обмежують його права як скаржника.

Зокрема, позивач наголошує, що відповідач впродовж 3 років не доповнив пункт 1 Положення №120 словами: "Законом України "Про адміністративну процедуру"". За доводами ОСОБА_1 . Закон №2073-IX вимагає реєстрацію скарг, в той час, як в Положення №120 станом на момент звернення до суду із цим позовом, зміни не внесено, а скарги без реєстрації передаються голові КДКА.

Мотивуючи свою позицію ОСОБА_1 наголошує, що рішення №88 є некоректним, а саме, пунктом 1 вирішено внести зміни до пункту 34 Положення №120, після слів "до суду" доповнено з дня його доведення до особи (у відповідності із Законом України "Про адміністративну процедуру" та Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"). Пункт 2 рішення №88 має відсилки на статті 31, 32 та 42 Закону №5076-VI. При цьому, позивач вказує, що статтею 39 Закону №5076-VI передбачено без "відсилок", а пункти 1 та 2 Рішення №88 містять відсилки, що на переконання ОСОБА_1 має наслідком втрату Положенням №120 своєї функції і несе ризики прихованих можливостей для зловживань у формі дискусій відносно відсилочних норм.

Також, на переконання позивача, останньому завдано, моральну травму, що можна оцінити в 35 000 Євро.

Беручи до уваги зазначене, з метою захисту своїх прав, ОСОБА_1 звернувся до суду з цією позовною заявою.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 04.08.2025 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами загального позовного провадження, призначено судовий розгляд справи на 28.08.2025 о 10:30 год (том №1, а.с.15-18).

Пунктом 8 резолютивної частини коментованої ухвали суду витребувано у Недержавної некомерційної професійної організації "Національна асоціація адвокатів України" в особі Ради адвокатів України належним чином засвідчені копії усіх оскаржуваних позивачем рішень, а саме: №120 від 30.08.2014, №86 від 30.07.2015, №143 від 13.11.2015, №151 від 11.06.2016, №57 від 07.04.2017, №92 від 08.04.2017, №203 від 23.09.2017, №257 від 16.11.2017, №66 від 01.06.2018, №86 від 02.06.2018, №176 від 13.10.2018, №6 від 14.02.2019, №73 від 26.06.2019, №149 від 15.11.2019, №37 від 18.06.2020, №23 від 19.03.2021, №64 від 03.07.2021, №93 від 10.09.2021, №34 від 25.03.2022, №144 від 16.11.2022 та від 17.11.2022, №84 від 11.08.2023 та від 12.08.2023, №122 від 15.12.2023 та від 16.12.2023, №22 від 07.06.2024, №23 від 07.06.2024, №28 від 07.06.2024, №45 від 21.06.2024, №61 від 21.09.2024 та №67 від 21.10.2024.

Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву від 14.08.2025, який, разом із додатками надійшов засобами поштового зв`язку 25.08.2025 (том №1, а.с.28-41). Мотивуючи свою позицію РА України зазначає, що у даному випадку, позивач звернувся в суд із даним адміністративним позовом, оскільки вважає, що у відповідача відсутня компетенція (повноваження) приймати будь-які рішення делеговані законом, у зв`язку із закінченням п`ятирічного строку таких повноважень, відповідно до частини 4 статті 55 Закону №5076-VI. При цьому, відповідач наголошує, що позивач не наділений адміністративно-процесуальною дієздатністю пред`являти позов щодо визначення наявності чи відсутності повноважень у відповідача, оскільки не є суб`єктом владних повноважень.

Також, відповідач звернув увагу, що в позовній заяві не вказано, яким саме чином оскаржувані рішення обмежують право позивача на звернення до органів адвокатського самоврядування зі скаргою.

Окрім цього, РА України вказує, що зміст позову є нечітким, в ньому відсутні посилання на конкретні норми законів та Конституції України, яким не відповідають оскаржувані рішення, що не дозволяє зрозуміти в чому полягає суть незаконності рішень РА України та порушених прав позивача, зокрема, як рішення, що прийняті у 2014-2021 роках, суперечать Закону №2073-IX, який набрав чинності 17.02.2022.

Беручи до уваги зазначене, відповідач просив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Також, на виконання ухвали суду відповідач направив до суду заяву від 14.08.2025, що зареєстрована в суді 25.08.2025. До коментованої заяви відповідач долучив копії витребуваних доказів (том №1, а.с.42-109).

ОСОБА_1 28.08.2025 подав до канцелярії суду заяву, у якій зазначив, що відповідач у назві своєї установи використав російську мову та порушив вимоги Закону України "Про засудження та заборону пропаганди російської імперської політики в Україні і деколонізацію топонімії" від 21.03.2023 №3005-IX (далі, також Закон №3005-IX), а тому, позивач просить суд скасувати рішення РА України №18 від 07.06.2024 та зобов`язати відповідача не порушувати Закон (том №1, а.с.111).

У підготовче судове засідання, призначене на 28.08.2025, належним чином повідомлений представник відповідача не з`явився, заяв чи клопотань на адресу суду не надходило, причини неявки суду не відомі.

В підготовчому судовому засіданні позивач заявив усне клопотання про зобов`язання відповідача надіслати йому належним чином завірені копії додатків до відзиву, в тому числі - рішень Ради адвокатів України на 66 аркушах, наявних в матеріалах справи. Своє клопотання обґрунтував тим, що відповідачем направлено йому тільки відзив, однак без перелічених в ньому додатків, чим порушено частину 9 статті 44 КАС України.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28.08.2025 клопотання позивача задоволено, зобов`язано Недержавну некомерційну професійну організацію "Національна асоціація адвокатів України" в особі Ради адвокатів України надіслати на адресу ОСОБА_1 додатки долучені до відзиву, в тому числі належним чином завірені копії рішень Ради адвокатів України на 66 аркушах (том №1, а.с.114-116).

В цьому ж підготовчому судовому засіданні 28.08.2025, протокольною ухвалою суду оголошено перерву.

Позивач 01.09.2025 подав до канцелярії суду заяву, в якій зазначив, що відкликає позовні вимоги щодо скасування рішень №143 від 13.11.2015 та №34 від 25.03.2022, оскільки забув, що заявив такі вимоги у іншій адміністративні справі, та відкликає позовні вимоги щодо скасування рішення №18 від 07.06.2024, для вирішення цього питання компетентним органом (том №1, а.с.120).

Відповідач, на виконання ухвали Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28.08.2025, сформував в підсистемі "Електронний суд" Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи заяву, до якої долучив докази виконання ухвали суду (том №1, а.с.121-124).

ОСОБА_1 , через канцелярію суду, 03.09.2025 подав до суду заяву, у якій повідомив суд, що на 17.09.2025 о 10:00 год призначено одразу два судові засідання у адміністративних справах №300/1651/25 та №300/5340/25, у яких позивач є стороною, з огляду на що просив суд врегулювати можливість участі останнього у двох судових засіданнях (том №1, а.с.129).

На адресу суду, від представника відповідача, 08.09.2025 надійшло клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, з використанням власних технічних засобів (том №1, а.с.130-131).

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 09.09.2025 заяву представника відповідача про проведення судового засідання, призначеного на 17.09.2025 о 10:00 год, в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду задоволено (том №1, а.с.133-135).

Суд, в підготовчому судовому засіданні призначеному на 17.09.2025, протокольною ухвалою суду, прийняв уточнені позовні вимоги, зобов`язав відповідача повторно направити на адресу позивача додатки, долучені до відзиву, в тому числі належним чином завірені копії рішень Ради адвокатів України на 66 аркушах, продовжив строк підготовчого провадження строком на 1 місяць та оголосив перерву в підготовчому судовому засіданні.

Представник відповідача, на виконання протокольної ухвали суду від 17.09.2025, сформував в підсистемі "Електронний суд" Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи заяву, до якої долучив докази виконання ухвали суду (том №1, а.с.148-150).

ОСОБА_1 13.10.2025, подав до суду заяву, в якій повідомив суд, що станом на 13.10.2025 не отримав від відповідача доказів, надати які суд зобов`язав відповідача (том №1, а.с.151).

В підготовчому судовому засіданні, призначеному на 15.10.2025, позивач заявив усне клопотання про виготовлення копій рішень РА України долучених до відзиву у кількості 28 рішень.

Івано-Франківський окружний адміністративний суд протокольною ухвалою суду постановив: задовольнити клопотання позивача, виготовити копії рішень РА України долучених до відзиву у кількості 28 рішень та вручити позивачу, оголосити перерву в підготовчому судовому засіданні та призначити судове засідання на 05.11.2025 о 14:00 год.

Від ОСОБА_1 до суду надійшла заява від 17.10.2025 (том №1 а.с.160-171). У коментованій заяві позивач зазначив, що визнає необхідність надати докази того, що саме останній постраждав від рішень відповідача при подачі скарг на адвокатів до КДКА. Зокрема, позивач вказує, що неодноразово подавав скарги до КДКА на адвокатів, однак йому відмовляли у прийнятті таких скарг до розгляду з підстав не відповідності скарг вимогам, зокрема, пункту 14 та інших пунктів Положення №120. ОСОБА_1 наголошує, що первинна редакція Положення №120 відповідала вимогам Закону №393/96-ВР, та не мала жодних обмежень щодо подання скарг, однак відповідачем було внесено низку змін до Порядку №120, що призвело до процедурних обмежень на подання скарг. За доводами позивача, усі внесені зміни ускладнили можливість подання скарг, що порушує приписи статті 40 Конституції України.

ОСОБА_1 05.11.2025 подав до канцелярії суду заяву (том №1, а.с.172-176). У коментованій заяві позивач конкретизував позовні вимоги, та просив суд:

- визнати судом Положення РАУ №120 від 30 серпня 2014 року із змінами таким, що суперечить статтям 3, 36, частині 4 статті 57 Закону України №5076-ІХ "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", статтям 5, 21 Закону України "Про звернення громадян", положенням Закону України "Про адміністративну процедуру", статті 40 Конституції України в наступному:

1) пункт 1 Положення №120 РАУ стає у конфлікт з Законом України "Про адміністративну процедуру" ігнорує Закон України і не згадує про необхідність виконання вимог Закону України;

2) пункт 9 Положення №120 РАУ нейтралізується пунктом 14 цього Положення, який нівелює право подачі скарги гарантованого статтею 40 Конституції, що полягає у протиправних процедурних обмеженнях подачі скарги, а процедурні обмеження порушують положення статті 5 Закону України "Про звернення громадян";

- визнати протиправними і скасувати в Положенні №120:

1) пункт 14, який протиправно встановлює форму скарги письмово (п/п 1);

2) пункт 14 частину 2 Положення №120 про зазначення у скарзі - посади, місця роботи, номера засобу зв`язку та електронної пошти;

3) вимоги надати докази на підтвердження особи на підтвердження обставин, а в разі неможливості обов`язково зазначити причини та прохання до КДКА витребувати;

4) вимоги надання копії скарги, копії усіх доказів що приєднані до скарги;

5) вимоги до представника зазначити електронну адресу і телефон;

6) пункт 14 підпункт 9 вимоги надання доказу надіслання таких документів іншій стороні листом з описом вкладення (рішення 15-16.12.2023 №122);

7) пункт 15 скарга яка без дотримання вимог статті 14 цього Положення повертається заявникові;

8) пункт 18 не підлягає розгляду і повертається без розгляду повторні скарги з одного і того ж питання якщо вирішено по суті;

9) пункт 19 рішення про повернення скарги чи залишення без розгляду приймає одноособово голова КАДК, суперечить процедурі колегіального розгляду відкрито з повідомленням осіб про розгляд;

10) пункт 20 усі заяви підлягають прийняттю без здійснення їх реєстрації;

11) пункт 21 заяви які відповідають вимогам до заяви реєструються;

12) пункт 23 в частині відмови розгляду скарги головою КДКА;

13) пункт 26 позбавлено прав скаржника;

14) пункт 31 рішення приймається більшістю голосів членів палати які беруть участь у засіданні, вимоги про отримання електронного сертифікату про підвищення кваліфікації адвокатів (рішення РАУ №86; №73, 22 (2024));

15) пункт 36-1 подачі скарги до КДКА у письмовій формі і за місцем знаходження;

16) пункт 36.2 вимоги до скарги про зазначення місця роботи, посади, електронної пошти + телефон; про вимогу зазначити про адвоката поштова адреса, номер засобу зв`язку та електронну пошту;

17) пункт 36.5 про вимоги до скарги надати рішення КДКА, докази надіслання скаржникам копії скарги та доданих документів і іншій стороні, КДКА листом з описом вкладення;

18) пункт 36.7 до скарги додається письмова згода на обробку персональних даних скаржника розповсюдження;

19) пункт 36-8 вимоги від скаржника надати доказ направлення копій документів іншій стороні з описом вкладення листом.

20) пункт 37 про відмову розглянути скаргу;

21) пункт 38 не виконує ст. 75 Закону "Про адміністративну процедуру" доведення рішення до відома скаржника;

22) пункт 38-1 скарги на протиправні рішення голів КДКА без процедури адміністративного розгляду;

23) пункт 44 про належне повідомлення особи скаржника суперечить статтям 74-75 Закону України "Про адміністративну процедуру".

У підготовчому судовому засіданні призначеному на 05.11.2025 оголошено перерву у зв`язку із необхідністю ознайомлення відповідачем із уточненою позовною заявою та надання уточненого відзиву на позовну заяву.

Представник відповідача, 28.11.2025, сформував у підсистемі "Електронний суд" Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи уточнений відзив на позовну заяву (том №1, а.с.181-188). Заперечив щодо позовних вимог, та навів аргументи по кожному з оскаржуваних пунктів Положення №120.

У підготовчому судовому засіданні, призначеному на 02.12.2025, судом закрито підготовче провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 23.12.2025 о 14:30 год.

Позивач 23.12.2025 подав до суду заяву, в якій просив оголосити перерву в судовому засіданні з підстав того, що він хворіє і 23.12.2025 з 14:15 год у нього призначені медичні процедури (том №1, а .с.199).

Згідно з довідкою від 23.12.2025 складеною секретарем судового засідання, у судове засідання призначене на 23.12.2025 учасники справи не з`явилися (том №1, а.с.200).

До канцелярії суду 08.01.2026 ОСОБА_1 було подано заяву, в якій останній просив оголосити перерву у розгляді справи, у зв`язку із участю у судовому засіданні у адміністративній справі №300/1651/25 (том №1 а.с.205).

В судовому засіданні, призначеному на 08.01.2026 проведено судовий розгляд справи за участі представника відповідача, за наслідками чого, витребувано у відповідача додаткові докази та оголошено перерву.

На виконання протокольної ухвали суду від 08.01.2026, представник відповідача сформував в підсистемі "Електронний суд" Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи заяву, до якої долучив копії витребуваних доказів (том №2, а.с.1-56).

Представник відповідача 20.01.2026 подав до суду, через підсистему "Електронний суд" Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи заяву (том №2, а.с.57-60). В коментованій заяві зазначено, що позивач не конкретизував які саме його права порушені пунктом 20 Порядку №120. Окрім цього, представник відповідача наголосив, що приписи пункту 20 Положення №120 кореспондуються з пунктами 143, 147, 148 Інструкції з діловодства у регіональних органах адвокатського самоврядування, затвердженої наказом заступника голови Національної асоціації адвокатів України, Ради адвокатів України №32/1/3-13 від 20.06.2013 (далі, також Інструкція №32/1/3-13).

В судове засіданні призначене на 22.01.2026 з`явилися позивач та представник відповідача.

За наслідками судового розгляду зобов`язано відповідача надати додаткові пояснення щодо пунктів 37 та 38-1 Положення №120 та оголошено перерву в судовому засіданні.

ОСОБА_1 26.01.2026 подав до канцелярії суду заяву, в які просив видати із матеріалів справи копії документів поданих відповідачем (том №2, а.с.76).

Від позивача до суду надійшла заява від 28.01.2026, до якої останній долучив додаткові докази (том №2, а.с.78-79).

Згодом, ОСОБА_1 разом із заявою від 29.01.2026, долучив до матеріалів справи титульну сторінку Положення №120 із зазначенням змін внесених до такого Положення (том №2, а.с.80-81).

Представник відповідача, 30.01.2026, сформував у підсистемі "Електронний суд" Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи заяву (том №2, а.с.82-86). В коментованій заяві зазначено, що пункт 37 Положення №120 не містить прямої відмови у розгляді скарги. Натомість, за доводами представника відповідача, речення друге даного пункту містить наступний зміст: "Порушення (пропущення/пропуск) строку на оскарження рішення дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури без поважних причин є підставою для залишення скарги без задоволення". Вказано, що у разі пропуску строку на оскарження рішення КДКА без поважних причин, ВКДКА приймає рішення про залишення скарги без задоволення, а рішення КДКА без змін. Однак, представник відповідача наголошує, що дана обставина не виключає права особи оскаржити рішення КДКА шляхом повторного подання відповідної скарги з клопотанням про поновлення строку на його оскарження та подати докази поважності причин пропуску строку звернення до ВКДКА.

Також, представник відповідача не погоджується з доводами позивача, щодо пункту 38-1 Положення №120, а саме щодо не відповідності вимогам Закону України "Про адміністративну процедуру" скарги на протиправні рішення голів КДКА без процедури адміністративного розгляду. Наголошує, що у зв`язку з набранням чинності Законом України "Про адміністративну процедуру", законодавцем внесено зміни до профільного закону, якими передбачено випадки застосування приписів Закону №2073-IX у відносинах щодо прийняття, набрання чинності, оскарження в адміністративному порядку, виконання, припинення дії адміністративних актів у сфері адвокатури та адвокатської діяльності, до яких встановлення правомірності/чи не правомірності дій/бездіяльності голови та членів КДКА не входить.

Позивач, 02.02.2026 подав до суду заяву про закрите судове засідання (том №2, а.с.87-88). В коментованій заяві позивач просив суд здійснювати розгляд справи в закритому судовому засіданні.

В судовому засіданні призначеному на 03.02.2026, суд протокольною ухвало, відповідно до вимог статті 10 КАС України, враховуючи те, що відкритий судовий розгляд не буде мати наслідком розголошення будь-якої таємниці, в тому числі лікарської, а саме лікарської картки позивача з діагнозом, оскільки не є предметом дослідження, не впливає на підстави та не впливає на предмет спору, були подані додатково як підстави для звільнення від сплати судового збору, дані обставини досліджувались при вирішення питання про відкриття провадження, ухвалив відмовити в задоволенні клопотання позивача щодо проведення закритого судового засідання.

У зв`язку з необхідністю витребування додаткових пояснень у відповідача, в судовому засіданні призначеному на 03.05.2026 оголошено перерву, наступне судове засідання призначено на 18.02.2026 на 10:00 год.

ОСОБА_1 05.02.2026 звернувся до суду із заявою, в якій просив суд видати останньому резолютивну частину рішення суду від 03.02.2026, а пізніше і повний текст рішення, диск відеозапис судового засідання від 03.02.2026, надати можливість ознайомитися з матеріалами справи 06.02.2026, видати ухвалу суду за результатами розгляду його клопотання про закрите судове засідання (том №2, а.с.98).

Представник відповідача, 11.02.2026 подав через підсистему "Електронний суд" Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи заяву (том №2, а.с.99-104), в якій зазначив, що з метою виконання вимог професійного закону та законодавства про захист персональних даних, для належного здійснення дисциплінарного провадження необхідна письмова згода на обробку персональних даних органом адвокатського самоврядування. Представник відповідача стверджує, що надання письмової згоди на обробку персональних даних узгоджується з вимогами Закону №5076-VI та актів НААУ, відповідає приписам Закону України "Про захист персональних даних" від 01.06.2010 №2297-VI (далі, також Закон №2297-VI) та враховуючи визначену законом процедуру здійснення дисциплінарного провадження, не призводить до порушення прав позивача.

Від позивача, на адресу суду, надійшла заява від 17.02.2026, в якій останній просив суд зобов`язати відповідача розмістити оголошення у визначених законом способах (пресі, інтернеті) про факт оскарження в суді низки рішень відповідача. Окрім цього, у коментованій заяві, ОСОБА_1 наголошує, що збір персональних даних відповідачем при розгляді скарги на порушення адвоката жодним чином не пов`язаний з розглядом і прийняттям рішення по такій скарзі (том №2, а.с.106).

Позивач, 18.02.2026, подав до суду заяву, в якій збільшив позовні вимоги, а саме, просив суд скасувати рішення Ради адвокатів №149 від 13 грудня 2025 року "Про впровадження плати за організаційно-технічне забезпечення розгляду дисциплінарних заяв (скарг) та удосконалення нормативного регулювання ведення електронних реєстрів". Також, у коментованій заяві, ОСОБА_1 , просив суд залишити позовну заяву без розгляду в частині позовних вимог про стягнення з Недержавної некомерційної професійної організації "Національна асоціація адвокатів України" в особі Ради адвокатів України на користь ОСОБА_1 моральної шкоди в сумі 35 000,00 євро (том №2 а.с.107-109).

Івано-Франківський окружний адміністративний суд, ухвалою суду від 18.02.2026 постановив заяву ОСОБА_1 від 18.02.2026 про збільшення позовних вимог в частині скасування рішення Ради адвокатів №149 від 13 грудня 2025 року "Про впровадження плати за організаційно-технічне забезпечення розгляду дисциплінарних заяв (скарг) та удосконалення нормативного регулювання ведення електронних реєстрів", в адміністративній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Недержавної некомерційної професійної організації "Національна асоціація адвокатів України" в особі Ради адвокатів України про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання до вчинення дій, стягнення моральної шкоди - повернути заявнику без розгляду.

Також ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 18.02.2026 заяву ОСОБА_1 від 18.02.2026 задоволено, позовну заяву ОСОБА_1 до Недержавної некомерційної професійної організації "Національна асоціація адвокатів України" в особі Ради адвокатів України про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання до вчинення дій, стягнення моральної шкоди в частині позовних вимог про стягнення з Недержавної некомерційної професійної організації "Національна асоціація адвокатів України" в особі Ради адвокатів України на користь ОСОБА_1 моральної шкоди в сумі 35 000,00 євро залишено без розгляду.

В судове засідання, призначене на 18.02.2026 з`явилися належним чином повідомлені позивач та представник відповідача.

Позивач підтримав заявлені позовні вимоги.

Представник відповідача проти заявлених позовних вимог заперечив.

Суд, розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу, заслухавши позиції сторін, дослідивши в сукупності позовну заяву, відзив на позов, додаткові пояснення та докази, наявні в матеріалах цієї адміністративної справи, встановив такі обставини.

Рішенням Ради адвокатів України від 30.08.2014 №120 затверджено Положення про порядок прийняття та розгляду скарг щодо неналежної поведінки адвоката, яка може мати наслідком його дисциплінарну відповідальність (том №1, а.с.44-зворотній бік а.с.50).

Відповідно до пункту 1 цього Положення, в первинній редакції, воно розроблено відповідно до Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", Закону України "Про звернення громадян", Правил адвокатської етики, затверджених Установчим З?їздом адвокатів України 17 листопада 2012 року, Регламенту кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури регіону, затвердженого рішенням Ради адвокатів України від 17 грудня 2013 року №268 (нова редакція) та інших актів законодавства України і Національної асоціації адвокатів України, з метою офіційного тлумачення відповідності поведінки адвокатів вимогам законодавства України про адвокатуру та адвокатську діяльність та етичним стандартам, а також регламентації дисциплінарного провадження стосовно адвокатів.

Після чого, рішеннями Ради адвокатів України було внесено низку змін до Положення №120.

За доводами позивача, останній неодноразово звертався до кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатів (далі, також КДКА) із скаргами стосовно адвокатів, однак їх повертали, з підстав невідповідності вимогам Положення №120.

На підтвердження вищезазначених обставин позивач долучив до матеріалів справи:

- лист КДКА Івано-Франківської області від 14.10.2024 №85, згідно з яким, 07.10.2024 до КДКА Івано-Франківської області надійшла скарга позивача від 07.10.2024 стосовно адвоката Лотоцького Михайла Васильовича. Вказано, що для її прийняття та розгляду скарга повинна відповідати вимогам Положення №120, з урахуванням змін та доповнень. Зазначено, що скарга позивача не відповідає вимогам статті 14 Положення №120, а саме: частині 3 (на підтвердження обставин, якими обґрунтовується скарга, скаржник надає докази вчинення адвокатом дисциплінарного проступку); частині 4 пункту 2 (згоду на обробку персональних даних), тому на підставі статті 15 Положення №120 скаргу повернуто (том №1, а.с.165-166);

- лист КДКА Київської області від 23.12.2024 №1246, згідно з яким, на скаргу позивача від 09.12.2024 стосовно адвоката ОСОБА_2 повідомлено, що відповідно до пункту 2 статті 14 Положення №120 у заяві має бути зазначено ПІБ (найменування) заявника (скаржника), посада, місце роботи для посадової та службової особи, поштова адреса, а також номер засобу зв`язку та адреса електронної пошти, згідно з пунктом 4 статті 14 Положення №120 до заяви (скарги) додається її копія та копії всіх документів, що приєднуються до неї для вручення адвокату щодо поведінки якого подається заява (скарга), за винятком випадку коли заява (скарга) подається електронною поштою. Вказано, що заява (скарга) позивача не відповідає зазначеним вимогам, оскільки в ній не зазначено не вказано адресу електронної пошти заявника, до заяви не додано копії всіх документів, що приєднуються до неї для вручення адвокату щодо поведінки якого подається заява (скарга). У зв`язку з чим заяву позивача повернуто (том №1, а.с.167);

- лист Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатів (далі, також ВКДКА) від 18.11.2024 №2790, згідно з яким 04.11.2024 на адресу ВКДКА надійшла заява позивача від 30.10.2024 на рішення КДКА Запорізької області №5/64-2024 від 23.05.2024. Вказано, що згідно з підпунктом 2 пункту 36.2 статті 36 Положення №120 в скарзі мають бути зазначені ПІБ (найменування) заявника, посада, місце роботи для посадової та службової особи, поштова адреса, а також номер засобу зв`язку посада, електронна адреса, однак у скарзі позивача не зазначена адреса електронної пошти ОСОБА_1 , не надано копії рішення КДКА регіону та не надано підтвердження направлення зазначеної копії заяви скарги) та доданих до неї письмових матеріалів першопочатковому скаржнику, у зв`язку із чим така скарга повернута позивачу (том №1, а.с.168-169);

- лист ВКДКА від 23.12.2024 №3149, згідно з яким 11.12.2024 вдруге надійшла скарга позивача на рішення КДКА Запорізької області №5/64-2024 від 23.05.2024. Вказано, що у скарзі не зазначена електронна адреса позивача, не надано копію рішення КДКА регіону, у зв`язку із чим заяву (скаргу) позивача повернуто (том №1, а.с.170-171).

З метою захисту своїх порушених прав, позивач звернувся до суду з цією позовною заявою.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з таких підстав та мотивів.

У відповідності до вимог пункту 3 частини 1 статті 244 КАС України, визначаючи яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин суд зазначає, що при вирішенні даної справи керується нормами Законів та підзаконних нормативно-правових актів в тій редакції, яка чинна на момент виникнення чи дії конкретної події, обставини і врегулювання відповідних відносин.

Згідно із частиною другою статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Позивач в позовній заяві, серед іншого, просить суд визнати рішенням суду відсутність компетенції і повноважень Недержавної некомерційної професійної організації "Національна асоціація адвокатів України" в особі Ради адвокатів України з 2022 року, стосовно чого суд зазначає таке.

Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначає Закон України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 05.07.2012 №5076-VI.

Відповідно до пункту 1 Положення про Раду адвокатів України, затвердженого Установчим з`їздом адвокатів України 17.11.2012 Рада адвокатів України діє у системі органів Національної асоціації адвокатів України, є національним органом адвокатського самоврядування, на який державою покладено виконання у період між з`їздами адвокатів України публічно-представницьких функцій недержавного самоврядного інституту, що забезпечує здійснення захисту, представництва та надання правової допомоги на професійній основі адвокатури України.

Велика Палата Верховного Суду, в постанові від 22.02.2024 у справі №990/150/23 зазначила, що, звертаючись до суду, позивач самостійно визначає в позовній заяві, яке його право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред?явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. Своєю чергою, суд мас перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, в тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах.

Адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин; вирішуючи спір суд повинен встановити, що у зв?язку з прийнятим рішенням, вчиненням дії чи повноважень порушуються права, свободи чи інтереси особи у сфері публічно-правових відносин; при цьому, обставини дійсного (фактичного) порушення відповідачем прав, свобод чи інтересів має довести належними та допустимими доказами саме позивач.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, між суб?єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень.

При цьому слід зазначити, що при зверненні до суду позивачу необхідно обирати такий спосіб захисту, який би міг відновити його становище та захистити порушене, на його думку право.

Застосування конкретного способу захисту права залежить як від змісту суб?єктивного права, за захистом якого звернулась особа, так і від характеру його порушення. З цією метою суд повинен з?ясувати характер спірних відносин (предмет та підстави позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

При цьому, суд наголошує, що у публічно-правового спору про встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб?єкта владних повноважень існують особливості предмета і суб?єктного складу.

Компетенційні спори виникають виключно в межах реалізації функцій публічно-правового характеру суб?єктами владних повноважень. Особливість судового розгляду компетенційних спорів зумовлена необхідністю вирішення питання про те, чи належним чином реалізована компетенція відповідача та чи не порушена при реалізації повноважень відповідача компетенція позивача: розмежування компетенції різних органів має ґрунтуватися, зокрема, на положенні щодо недопущення дублювання їхніх повноважень; такі спори можуть виникати на підставі прийняття рішення, вчинення дій суб?єктом владних повноважень, які, з позиції іншого суб?єкта владних повноважень, не відповідають закону, виходять за межі компетенції відповідача або прийняті з порушенням встановленої процедури тощо.

Правові висновки щодо порядку застосування наведених норм права викладено, зокрема у постановах Великої Палати Верховного Суду від 26.02.2019 у справі №915/478/18 та від 13.11.2019 у справі №826/3115/17, а також у постановах Верховного Суду від 04.12.2019 у справі №826/16228/17 та від 19.09.2023 у справі №823/1090/18.

В подальшому, зазначені висновки були застосовані та деталізовані Верховним Судом в постанові від 16.08.2023 у справі №440/3862/18, в якій сформований правовий висновок, відповідно до якого "компетенційний спір" - це спір за позовом одного суб?єкта владних повноважень до іншого, в якому позивач захищає свої права шляхом доведення в суді, що певні повноваження за законом належать йому (встановлення судом наявності компетенції), але протиправно привласнюються відповідачем, або шляхом доведення, що певні повноваження за законом, належать відповідачу (встановлення судом відсутності компетенції), який не визнає цього та наполягає на тому, що такі повноваження покладені законом на позивача. Метою вирішення такого спору є гарантування принципу правової визначеності, унеможливлення дублювання однакових повноважень декількома суб?єктами владних повноважень або ухилення держави в особі створених нею органів від виконання певних функцій. Вирішуючи такий спір, адміністративний суд втілює в життя конституційну норму, згідно з якою "органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов?язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України" (частина друга статті 19 Основного Закону України).

Верховний Суд зазначив, що усі позови, які не підлягають судовому розгляду, умовно можна поділити на чотири категорії:

1) позови до Президента України або Верховної Ради України як політичних органів, які формуються шляхом всеукраїнських виборів, з позовною вимогою, яка не стосується безпосередньої управлінської діяльності цих суб?єктів владних повноважень;

2) позови, в яких заявник обрав неефективний (передчасний) спосіб захисту за наявності альтернативного ефективного способу захисту;

3) позови, в яких заявник обрав неправовий (штучний) спосіб захисту;

4) позови, в яких заявник обрав спосіб захисту, для якого законом визначено спеціальний порядок або встановлено обмеження стосовно суб?єкта звернення з відповідним позовом.

Зі змісту норм процесуального закону вбачається, що компетенційний спір виникає між суб?єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління (публічної адміністрації), у тому числі делегованих повноважень.

Відповідну правову позицію викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 06 лютого 2019 року в справі №705/748/17, від 13 березня 2019 року в справі №820/3713/17 та від 12 червня 2019 року в справі №9901/70/19, в постановах Верховного Суду від 05 липня 2019 року в справі №802/833/17-а, від 29 квітня 2020 року в справі №160/1106/19.

У постанові Верховного Суду від 05.07.2019 у справі №802/833/17-а сформульовано висновок, відповідно до якого, компетенція - це сукупність повноважень, прав та обов`язків державного органу, установи або посадової особи, які вони зобов`язані використовувати для виконання своїх функціональних завдань.

Компетенцію державного органу чи посадової особи становлять їхні повноваження, визначені законом. Внаслідок різного тлумачення законодавства компетенція суб`єктів владних повноважень може перетинатися, внаслідок чого виникає компетенційний спір.

Завданням суду в компетенційних спорах, з урахуванням загального завдання адміністративного судочинства, є вирішення законодавчої колізії, а також усунення наслідків дублювання повноважень.

Згідно з позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові 13.03.2019 у справі №820/3713/17, спір, у якому особа, яка не є суб?єктом владних повноважень, заявляє вимоги про визнання наявності чи відсутності компетенції (повноважень) у суб`єкта владних повноважень, не є компетенційним, тому не може бути розглянутий у порядку адміністративного судочинства.

Велика Палата Верховного Суду виходила з того, що за змістом положень пункту 3 частини 2 статті 17 та пункту 6 частини 4 статті 105 КАС України, компетенційними є спори між суб`єктами владних повноважень з приводу реалізації їх компетенції у сфері управління (публічної адміністрації), у тому числі делегованих повноважень. Особливістю таких спорів є те, що сторонами у них - як позивачем, так і відповідачем - є суб`єкти владних повноважень. Тобто позивачем у компетенційних спорах є суб`єкт владних повноважень, якщо він вважає, що інший суб`єкт владних повноважень (відповідач) своїм рішенням або діями втрутився у його компетенцію або, що прийняття такого рішення чи вчинення дій є його прерогативою.

Зі змісту позовної заяви слідує, що ОСОБА_1 звернувся до суду із даною позовною заявою, оскільки вважає, що у відповідача відсутня компетенція (повноваження) приймати будь-які рішення делеговані законодавством, у зв`язку з закінченням 5-річного строку таких повноважень.

В той же час, суд наголошує, що у даному випадку позивач не є суб`єктом владних повноважень, а отже, не наділений адміністративною процесуальною дієздатністю звертатися до суду з позов щодо визнання наявності чи відсутності повноважень у відповідача.

Таким чином, беручи до уваги зазначене вище по тексту судового рішення, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в цій частині.

Щодо позовних вимог про визнання протиправним і скасування рішення Недержавної некомерційної професійної організації "Національна асоціація адвокатів України" в особі Ради адвокатів України №88 від 13.12.2024, визнання незаконним і скасування рішення Недержавної некомерційної професійної організації "Національна асоціація адвокатів України" в особі Ради адвокатів України з моменту прийняття, а саме: №120 від 30.08.2014, №86 від 30.07.2015, №151 від 11.06.2016, №57 від 07.04.2017, №92 від 08.04.2017, №203 від 23.09.2017, №257 від 16.11.2017, №66 від 01.06.2018, №86 від 02.06.2018, №176 від 13.10.2018, №6 від 14.02.2019, №73 від 26.06.2019, №149 від 15.11.2019, №37 від 18.06.2020, №23 від 19.03.2021, №64 від 03.07.2021, №93 від 10.09.2021, №144 від 16.11.2022 та 17.11.2022, №84 від 11.08.2023 та 12.08.2023, №122 від 15.12.2023 та 16.12.2023, №22 від 07.06.2024, №23 від 07.06.2024, №28 від 07.06.2024, №45 від 21.06.2024, №61 від 21.09.2024 та №67 від 21.10.2024 як такі, що суперечать Закону України "Про звернення громадян", Закону України №5076 "Про адвокатуру", Закону України "Про адміністративну процедуру" та нормам Конституції України, визнання протиправною бездіяльності Недержавної некомерційної професійної організації "Національна асоціація адвокатів України" в особі Ради адвокатів України по приведенню адміністративних актів адвокатського самоврядування до вимог Закону України "Про адміністративну процедуру" та зобов`язання Недержавну некомерційну професійну організацію "Національна асоціація адвокатів України" в особі Ради адвокатів України привести у відповідність адміністративні акти адвокатського самоврядування до вимог Закону України "Про адміністративну процедуру", Закону України "Про звернення громадян" шляхом внесення змін до своїх рішень і актів, суд вважає за необхідне наголосити на такому.

Так, за змістом частини 1 статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Конституційний Суд України офіційно розтлумачив цю конституційну норму і вирішив, що частина 1 статті 55 Конституції України треба розуміти так, що кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку. Суд не може відмовити у правосудді, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства вважають, що їх права і свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод (пункт 1 рішення №9-зп від 25.12.1997).

З наведеного офіційного тлумачення частини 1 статті 55 Конституції України слідує, що суд не може відмовити у правосудді якщо людина звернулася за захистом прав і свобод, які належать їй особисто, а не будь-яким іншим особам.

Ця умова випливає також із співставлення частини 1 статті 55 Конституції України та частин 3, 5, 6 цієї статі, в яких ідеться про захист "своїх" прав тобто прав, які належать особі, яка їх захищає.

Гарантоване статтею 55 Конституції України право на захист можливе лише у разі його порушення, тому логічною вимогою при захисті такого права є обґрунтування такого порушення. Порушення права має бути реальним, стосуватися індивідуально вираженого права або інтересів особи, яка стверджує про його порушення.

Таким чином, конституційне право на доступ до правосуддя не є абсолютним. Метою суду (правосуддя) є захист порушених прав, свобод та інтересів, належних безпосередньо особі, яка звертається за захистом (її суб`єктивних прав).

КАС України, передбачає, що право на звернення до суду з оскарженням дії суб`єкта владних повноважень має лише особа, чиї права безпосередньо порушені рішенням, дією чи бездіяльністю такого суб`єкта владних повноважень.

Суд наголошує, що в позовній заяві необхідно обґрунтувати порушення прав позивача діями/бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або застосування до нього нормативно-правового акту, чи належність до правовідносин, у яких застосовується оскаржений акт.

Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду в ухвалі від 13.02.2020 прямо зазначив: "чинне законодавство не передбачає можливості подання позову в "інтересах правопорядку", "в інтересах суспільства".

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (стаття 2 КАС України).

У статті 5 КАС України зазначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Отже, завдання адміністративного судочинства не можуть бути зреалізовані у разі звернення особи до суду за захистом прав, свобод та інтересів, які не належать їй особисто.

Право на оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб, складовою якого є право звернення до суду (право на доступ до судової процедури), не є абстрактним, а пов`язане з правом конкретної особи, в інтересах якої виникає судовий процес, і з її переконанням у тому, що держава (в особі органів державної влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб) протиправно втрутилася у її права або свободи.

Позивач повинен чітко вказати, яке саме право, свобода чи законний інтерес були порушені рішенням, дією чи бездіяльністю суб?єкта владних повноважень, щоб суд міг зрозуміти предмет позову і встановити, чи є підстави для задоволення вимог позивача.

Суд наголошує, що таке порушення має бути реальним, обґрунтованим, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи - позивача з боку відповідача, який стверджує про їх порушення.

Суд, в свою чергу, повинен встановити, яким чином суб`єкт владних повноважень порушив зазначені права, встановити фактичні обставини справи, які свідчать про порушення права. Це включає аналіз доказів, наданих сторонами, та встановлення причинно-наслідкового зв`язку між дією (бездіяльністю) суб`єкта владних повноважень та порушенням прав позивача.

Верховний Суд у постанові від 28 лютого 2019 року у справі №522/3665/17 сформулював загальні підходи до визначення законного інтересу як предмета судового захисту в адміністративному судочинстві. Суд дійшов висновку, якщо очевидні ознаки відсутності матеріально-правової заінтересованості виявлені після відкриття провадження, суд має право закрити провадження.

Позивач повинен довести, шо він є потерпілим від порушення з боку суб`єкта владних повноважень, зокрема має місце безпосередній негативний суттєвий вплив порушення на позивача або обґрунтована ймовірність негативного впливу на позивача у майбутньому.

Якщо позивач не довів факту порушення особисто своїх прав чи інтересів, то навіть у разі, якщо дії суб`єкта владних повноважень є протиправними, підстав для задоволення позову немає.

Отже, наведене вище не дозволяє оскаржувати рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, без реального порушення прав, свобод чи інтересів позивача у спірних правовідносинах, тільки тому, що заявник вважає, що начебто певні обставини впливають на його правове становище.

Таким чином, для захисту права чи охоронюваного інтересу, необхідний факт його порушення.

Водночас, задоволення відповідних вимог особи можливе лише в разі об`єктивної наявності порушення, тобто встановлення, що рішення, дія або бездіяльність протиправно породжують, змінюють або припиняють права та обов`язки у сфері публічно-правових відносин.

У спірному випадку, позивач стверджує, що нібито оскаржувані ним рішення відповідача, суперечать нормам Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", Закону України "Про адміністративну процедуру", Закону України "Про звернення громадян", а також, що відповідач вчиняє протиправну бездіяльність, яка полягає у не приведенню адміністративних актів адвокатського самоврядування до вимог Закону України "Про адміністративну процедуру", як наслідок відбувається обмежуння його права на подання скарги до КДКА, що в свою чергу є порушенням права.

При цьому суд наголошує, що з тексту позову не вбачається яким саме чином оскаржувані рішення та бездіяльність відповідача обмежують право позивача на звернення до органів адвокатського самоврядування зі скаргою, а також не надано відповідних доказів на підтвердження порушення прав останнього.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в цій частині також не підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 33 Закону №5076-VI адвоката може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності у порядку дисциплінарного провадження з підстав, передбачених цим Законом (частина 1).

Дисциплінарне провадження - процедура розгляду письмової скарги, яка містить відомості про наявність у діях адвоката ознак дисциплінарного проступку (частина 2).

Дисциплінарне провадження стосовно адвоката здійснюється кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури за адресою робочого місця адвоката, зазначеною в Єдиному реєстрі адвокатів України (частина 3).

За змістом статті 36 Закону №5076-VI право на звернення до кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури із заявою (скаргою) щодо поведінки адвоката, яка може бути підставою для дисциплінарної відповідальності, має кожен, кому відомі факти такої поведінки (частина 1).

Не допускається зловживання правом на звернення до кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, у тому числі ініціювання питання про дисциплінарну відповідальність адвоката без достатніх підстав, і використання зазначеного права як засобу тиску на адвоката у зв`язку із здійсненням ним адвокатської діяльності. Дисциплінарну справу стосовно адвоката не може бути порушено за заявою (скаргою), що не містить відомостей про наявність ознак дисциплінарного проступку адвоката, а також за анонімною заявою (скаргою) (частина 2).

Рішенням Ради адвокатів України від 30.08.2014 №120 затверджено Положення про порядок прийняття та розгляду скарг щодо неналежної поведінки адвоката, яка може мати наслідком його дисциплінарну відповідальність, до якого рішеннями Ради адвокатів України неодноразово вносилися зміни та доповнення.

Надаючи правову оцінку доводам ОСОБА_1 щодо визнання протиправними і скасування оскаржуваних позивачем пунктів Положення №120, суд керується наступним.

1) пункт 1 Положення №120 стає у конфлікт з Законом України "Про адміністративну процедуру" ігнорує Закон України і не згадує про необхідність виконання вимог Закону України.

Так, відповідно до пункту 1 Положення №120, в чинній редакції, розроблено відповідно до Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", Правил адвокатської етики, Регламенту кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури регіону та Регламенту Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, рішень Ради адвокатів України з метою офіційного тлумачення відповідності поведінки адвокатів вимогам законодавства України про адвокатуру та адвокатську діяльність та етичним стандартам, а також регламентації правильності оформлення та подання дисциплінарної скарги, розгляду дисциплінарного провадження стосовно адвокатів.

Справді, в пункті 1 Положення №120 не згадується про Закон України "Про адміністративну процедуру".

Водночас, як вже зазначалося вище по тексту судового рішення порушення має бути реальним, обґрунтованим, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи - позивача з боку відповідача, що стверджує про їх порушення.

Позивачем не обґрунтовано, яким чином пункт 1 Положення №120 зокрема, та відсутність покликання на Закон України "Про адміністративну процедуру" в пункті 1 Порядку №120, порушує його права, свободи чи законні інтереси.

При цьому, суд звертає увагу, що пункт 1 Положення №120, за своєю сутністю є преамбулою, яка не може порушувати прав людини, оскільки вона є вступною частиною правового документа, що проголошує його мету, принципи та основні положення.

Таким чином, на переконання суду позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

2) пункт 9 Положення №120 та пункт 14, який протиправно встановлює форму скарги письмово (п/п 1).

Так, за доводами позивача, пункт 9 Положення №120 нейтралізується пунктом 14 цього Положення, який нівелює право подачі скарги гарантованого статтею 40 Конституції України, що полягає у протиправних процедурних обмеженнях подачі скарги, а процедурні обмеження порушують положення статті 5 Закону України "Про звернення громадян".

Приписами пункту 9 Положення №120 передбачено, що право на звернення до кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури із заявою (скаргою) щодо поведінки адвоката, яка може бути підставою для дисциплінарної відповідальності, має кожен, кому відомі факти такої поведінки.

В свою чергу, пункт 14 Положення №120 визначає вимоги до заяви (скарги).

Зокрема, згідно з підпунктом 1 пункту 14 "Вимоги до заяви (скарги)" Положення №120 в чинній редакції, заява (скарга) подається в письмовій формі особисто заявником (скаржником) або його представником. Заява (скарга) може бути подана безпосередньо за місцезнаходженням кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури регіону або надіслана поштою (в тому числі електронною поштою із застосуванням електронно цифрового підпису).

Статтею 5 Закону №393/96-ВР визначено вимоги до звернення, серед яких - звернення може бути усним чи письмовим.

Звернення, оформлене без дотримання зазначених вимог, повертається заявнику з відповідними роз`ясненнями не пізніш як через десять днів від дня його надходження, крім випадків, передбачених частиною першою статті 7 цього Закону (частина 9 статті 5 Закону №393/96-ВР).

За змістом частини 2 статті 33 Закону №5076-VI дисциплінарне провадження - процедура розгляду письмової скарги, яка містить відомості про наявність у діях адвоката ознак дисциплінарного проступку.

Таким чином, із аналізу наведеного слідує, що самими ж приписами Закону №5076-VI передбачено, подання заяви (скарги) щодо поведінки адвоката саме в письмовій формі, що не суперечить приписам статті 5 Закону №393/96-ВР, оскільки такою, серед іншого, передбачено письмову форму звернення.

На переконання суду, вимоги до заяви (скарги) про подання такої в письмовій формі жодним чином не обмежують право на звернення до кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури із заявою (скаргою) на дії адвоката.

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги в цій частині також не підлягають задоволенню.

3)пункт 14 частину 2 Положення №120 про зазначення у скарзі - посади, місця роботи, номера засобу зв`язку та електронної пошти.

Так, підпункт 2 пункту 14 "Вимоги до заяви (скарги)" Положення №120 в чинній редакції, встановлено, що у заяві (скарзі) обов`язково має бути зазначено:

- найменування кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури регіону, до якої подається заява (скарга);

- ПІБ (найменування) заявника (скаржника), посада, місце роботи - для посадової та службової особи, поштова адреса, а також номер засобу зв?язку та адреса електронної пошти;

- ПІБ адвоката щодо поведінки якого подається заява (скарга), поштова адреса, а також номер засобу зв?язку та адреса електронної пошти, якщо такі відомі;

- виклад обставин, якими заявник обґрунтовує факт наявності в діях адвоката дисциплінарного проступку;

- вимоги заявника (скаржника).

Із аналізу зазначеної норми слідує, що в заяві (скарзі) обов`язково має бути зазначено: ПІБ (найменування) заявника (скаржника), посада, місце роботи - для посадової та службової особи, поштова адреса, а також номер засобу зв?язку та адреса електронної пошти.

При цьому, приписами пункту 15 Положення №120 передбачено, що заява (скарга), оформлена без дотримання вимог статті 14 цього Положення, повертається заявникові (скаржникові) з відповідним роз`яснення не пізніше десяти днів від дня її надходження.

Як встановлено судом вище по тексту судового рішення, позивачу неодноразово повертали заяви (скарги), зокрема, із підстави не зазначення адреси електронної пошти позивача.

Суд зазначає, що згідно з частиною 1 статті 40 "Вимоги до змісту заяви" Закону №2073-ІХ заява повинна містити:

1) найменування адміністративного органу, до якого вона подається;

2)відомості, достатні для встановлення особи заявника, його контактні дані (прізвище, власне ім`я, по батькові (за наявності) або найменування особи, адреса місця проживання/перебування, місцезнаходження, номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, інші контактні дані). У разі подання заяви представником заявника в ній додатково зазначаються такі самі відомості стосовно представника;

3) зміст вимоги заявника;

4) дату складення заяви.

Суд погоджується з тим, що заява (скарга) повинна містити відомості, достатні для ідентифікації особи заявника, зокрема ПІБ (найменування) заявника (скаржника), посада, місце роботи - для посадової та службової особи, поштова адреса, а також контактні дані, які забезпечують можливість належного зв`язку з такою особою.

При цьому суд зазначає, що вимога щодо обов`язкового зазначення адреси електронної пошти як умови прийняття та розгляду заяви (скарги) є надмірною та такою, що може призвести до необґрунтованого обмеження права особи на оскарження поведінки адвоката. Зокрема, суд наголошує, що не всі особи мають фінансову чи технічну можливість створити та використовувати електронну пошту, зокрема у зв`язку з відсутністю відповідних технічних засобів або доступу до мережі Інтернет, в тому числі у зв`язку із війною та її наслідками.

За таких обставин, на переконання суду, формальне невказання адреси електронної пошти в заяві (скарзі) саме по собі не може бути підставою для повернення такої заяви (скарги), якщо інші відомості дають можливість встановити особу заявника та забезпечити з ним комунікацію.

З огляду на викладене суд дійшов висновку про протиправність вимоги в частині обов`язкового зазначення в заяві (скарзі) адреси електронної пошти заявника (скаржника).

Таким чином, суд вважає за необхідне, визнати протиправним та скасувати абзац другий підпункту 2) пункту 14 Положення про порядок прийняття та розгляду скарг щодо неналежної поведінки адвоката, яка може мати наслідком його дисциплінарну відповідальність №120, в редакції рішення Ради адвокатів України від "13" грудня 2025 року №149, в частині обов`язкового зазначення адреси електронної пошти.

4)вимоги надати докази на підтвердження особи, на підтвердження обставин, а в разі неможливості обов`язково зазначити причини та прохання до КДКА витребувати.

Так, за змістом підпункту 3 пункту 14 Положення №120, на підтвердження обставин, якими обґрунтовується заява (скарга), заявник (скаржник) надає докази, а в разі неможливості - зазначає докази, надання яких самостійно є неможливим, із обов`язковим зазначенням причин на прохання до кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатів про їх витребування.

Суд наголошує, що відповідно до пункту 57 Положення №120, Дисциплінарна палата кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури та її члени зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати заяви (скарги), перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства України і забезпечувати їх виконання. Об`єктивний розгляд справи означає всебічне, повне та неупереджене дослідження всіх обставин, що стосуються справи, із залученням усіх необхідних доказів та дотриманням встановлених процедур.

Згідно з абзацу 6 статті 16 Закону №393/96-ВР до скарги додаються наявні у громадянина рішення або копії рішень, які приймалися за його зверненням раніше, а також інші документи, необхідні для розгляду скарги, які після її розгляду повертаються громадянину.

За змістом абзацу 3 статті 7 Закону №393/96-ВР у разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обґрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз`ясненнями.

Таким чином, вимога щодо надання заявником (скаржником) доказів на підтвердження викладених в заяві (скарзі) обставин не є порушенням прав заявника (скаржника), а навпаки відповідає принципу офіційного з`ясування всіх обставин справи і полягає у повному і всебічному з`ясуванні КДКА усіх обставин справи для її об`єктивного вирішення та кореспондується із вимогами Закону №393/96-ВР.

З огляду на викладене, на переконання суду позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

5)вимоги надання копії скарги, копії усіх доказів що приєднані до скарги.

Приписами підпункту 4 пункту 14 Положення №120 встановлено, що до заяви (скарги) додається її копія та копії всіх документів, що приєднуються до неї, для вручення адвокату щодо поведінки якого подається заява (скарга), за винятком випадку коли заява (скарга) подається електронною поштою.

До заяви (скарги) також додається письмова згода на обробку персональних даних органами адвокатського самоврядування, в тому числі, збирання, зберігання, використання і поширення.

До заяви (скарги) додається документ, що підтверджує внесення за організаційно-технічне забезпечення розгляду дисциплінарної заяви дисциплінарною палатою кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури регіону, або рішення Голови відповідної кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури про зменшення розміру плати чи звільнення від її сплати.

Суд зазначає, що ЄСПЛ неодноразово висловлювався щодо статусу національних органів, які провадять спеціальні процедури, у контексті статті 6 Конвенції. Зокрема, ЄСПЛ зазначав, що орган влади, який не є судом держави, для виконання статті 6 § 1, може розглядатися як "суд" у змістовному значенні цього терміна (рішення у справі "Sramek v. Austria" від 22 жовтня 1984 року). Суд або трибунал у змістовному значенні визначається за судовими функціями, тобто визначенням питань, що знаходяться у межах повноважень органу, що засновані на нормах права, і після проведення провадження у передбаченому законом порядку (рішення у справі "Sramek v. Austria" від 22 жовтня 1984 року та у справі "Cyprus v. Turkey" від 10 травня 2001 року, § 233). Право винесення рішення входить у визначення поняття "суд". Провадження повинні забезпечувати "визначення судом проблем у спорі" відповідно до статті 6 § 1 (рішення у справі "Benthem v. the Netherlands" від 23 жовтня 1985 року).

У контексті наведеного КДКА є квазісудовим органом, який наділений повноваженнями щодо проведення спеціальної дисциплінарної перевірки.

Слід звернути увагу на те, що у постанові від 08 жовтня 2020 року у справі №826/3443/18 Верховний Суд досліджував правову природу діяльності КДКА регіону та сформував висновок про те, що відповідно до завдань, які визначенні в статті 50 Закону №5076-VI, з урахуванням практики ЄСПЛ (рішення "Sramek v. Austria", пункт 36) КДКА регіону має всі ознаки "суду" у розумінні частини першої статті 6 Конвенції. Під час виконання своїх функцій є належним судом, встановленим законом, саме як квазісудовий орган у системі Національної асоціації адвокатів України.

Цю позицію щодо статусу КДКА у розумінні частини першої статті 6 Конвенції Верховний Суд застосовував неодноразово і в подальшому, зокрема у справах №№ 816/2353/17, 640/20599/19, 640/20588/21, 140/7518/21, 140/7522/21.

Є беззаперечним, що КДКА регіону має усі ознаки "суду" в силу того, що цей квазісудовий орган розглядає скарги, відкриває дисциплінарні провадження проводить квазісудовий розгляд, витребовує докази, викликає свідків, досліджує докази, опитує свідків, а головне застосовує суворі дисциплінарні стягнення, які за певних обставин можуть дорівнювати рівню "покарання" за статтею 6 Конвенції про захист прав людини.

При цьому принципи судового розгляду закладені в саму основу діяльності КДКА регіону (пункт 7 Положення №120).

Вимоги про надання особою копії скарги та копії всіх документів, що приєднуються до неї, для вручення адвокату щодо поведінки якого подається заява, відповідають загальним процесуальним вимогам, що стосуються порядку здійснення та оформлення юридичних дій та є аналогічними (тобто схожими) вимогам, які висувають до подання позовної заяви.

Окрім цього, суд звертає увагу, що відповідно до статті 40 Закону №5076-VI, розгляд дисциплінарної справи здійснюється на засадах змагальності. Під час розгляду справи дисциплінарна палата заслуховує повідомлення члена дисциплінарної палати, який проводив перевірку, про результати перевірки, пояснення адвоката, стосовно якого порушено дисциплінарну справу, особи, яка ініціювала питання про дисциплінарну відповідальність адвоката, та пояснення інших заінтересованих осіб.

Адвокат, стосовно якого порушено дисциплінарну справу, та особа, яка ініціювала питання про дисциплінарну відповідальність адвоката, мають право надавати пояснення, ставити питання учасникам провадження, висловлювати заперечення, подавати докази на підтвердження своїх доводів, заявляти клопотання і відводи, користуватися правничою допомогою адвоката.

У разі неможливості з поважних причин брати участь у засіданні кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури адвокат, стосовно якого розглядається справа, може надати по суті порушених питань письмові пояснення, які додаються до матеріалів справи. Письмові пояснення адвоката оголошуються на засіданні дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури.

Відтак, подання разом із заявою (скаргою), її копії та копій всіх документів, що приєднуються до неї, для вручення адвокату щодо поведінки якого подається заява (скарга), забезпечую можливість реалізації принципу змагальності сторін.

Таким чином, на переконання суду, позовні вимоги в цій частині також не підлягають задоволенню.

6)вимоги до представника зазначити електронну адресу і телефон.

Так, згідно з підпунктом 5 пункту 14 Положення №120 заява (скарга) підписується заявником (скаржником) або його представником, із зазначенням дати її подання. У разі подання заяви (скарги) представником, у ній зазначаються ПІБ представника, його поштова адреса, а також номер засобів зв?язку та адреса електронної пошти. Одночасно з заявою (скаргою) подається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника.

Як вже зазначалося судом вище по тексту судового рішення, згідно з частиною 1 статті 40 "Вимоги до змісту заяви" Закону №2073-ІХ заява повинна містити:

1) найменування адміністративного органу, до якого вона подається;

2) відомості, достатні для встановлення особи заявника, його контактні дані (прізвище, власне ім`я, по батькові (за наявності) або найменування особи, адреса місця проживання/перебування, місцезнаходження, номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, інші контактні дані). У разі подання заяви представником заявника в ній додатково зазначаються такі самі відомості стосовно представника;

3) зміст вимоги заявника;

4) дату складення заяви.

Суд погоджується з тим, що заява (скарга) повинна містити відомості, достатні для ідентифікації представника заявника (скаржника), зокрема ПІБ представника, його поштова адреса, а також контактні дані, які забезпечують можливість належного зв`язку з такою особою.

При цьому, суд наголошує, що відповідна норма встановлює перелік відомостей, які зазначаються у заяві (скарзі), однак її буквальний зміст не містить імперативної вказівки щодо обов`язковості виконання цієї вимоги саме представником сторони. Зокрема, у відповідному підпункті відсутнє формулювання "обов`язково", що свідчить про відсутність безумовного характеру такої вимоги.

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

7)пункт 14 підпункт 9 вимоги надання доказу надіслання таких документів іншій стороні листом з описом вкладення (рішення 15-16.12.2023 №122).

За змістом підпункту 9 пункту 14 Порядку №120 при поданні до КДКА скаржником, адвокатом або представником однієї зі сторін документів до заяви (скарги) (пояснень, заперечень, клопотань про долучення доказів) також додається доказ надіслання копій таких документів іншій стороні листом з описом вкладення.

Відповідно до статті 40 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", розгляд дисциплінарної справи здійснюється на засадах змагальності. Під час розгляду справи дисциплінарна палата заслуховує повідомлення члена дисциплінарної палати, який проводив перевірку, про результати перевірки, пояснення адвоката, стосовно якого порушено дисциплінарну справу, особи, яка ініціювала питання про дисциплінарну відповідальність адвоката, та пояснення інших заінтересованих осіб.

Адвокат, стосовно якого порушено дисциплінарну справу, та особа, яка ініціювала питання про дисциплінарну відповідальність адвоката, мають право надавати пояснення, ставити питання учасникам провадження, висловлювати заперечення, подавати докази на підтвердження своїх доводів, заявляти клопотання і відводи, користуватися правничою допомогою адвоката.

У разі неможливості з поважних причин брати участь у засіданні кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури адвокат, стосовно якого розглядається справа, може надати по суті порушених питань письмові пояснення, які додаються до матеріалів справи. Письмові пояснення адвоката оголошуються на засіданні дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури.

В оскаржуваному підпункті 9 пункту 14 Положення №120 зазначено вимогу професійної етики та процесуального порядку, що забезпечує рівність сторін та їхнє право на ознайомлення з усіма матеріалами справи. В описі вкладення до листа зазначається поіменний перелік документів, що надсилались відповідачу з оголошеною цінністю, що дає можливість перевірити вміст поштового відправлення.

Таким чином, на переконання позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

8)пункт 15 скарга яка подана без дотримання вимог статті 14 цього Положення повертається заявникові.

Так, приписами пункту 15 Положення №120 передбачено, що заява (скарга), оформлена без дотримання вимог статті 14 цього Положення, повертається заявникові (скаржникові) з відповідним роз`яснення не пізніше десяти днів від дня її надходження.

При цьому, суд наголошує, що частиною 9 статті 5 Закону №393/96-ВР закріплено, що звернення, оформлене без дотримання зазначених вимог, повертається заявнику з відповідними роз`ясненнями не пізніше як через десять днів від дня його надходження.

Таким чином, зміст пункту 15 Положення №120 відповідає вимогам встановленим статтею 5 Закону №393/96-ВР.

З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

9)пункт 18 не підлягає розгляду і повертається без розгляду повторні скарги з одного і того ж питання якщо вирішено по суті.

У відповідності до пункту 18 Положення №120 не підлягають розгляду і повертаються повторні заяви (скарги) до однієї і тієї ж кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури від одного і того ж заявника (скаржника) з одного і того ж питання, якщо перша заява (скарга) вирішена по суті; заяви (скарги), подані до неналежної кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури регіону, а також заяви (скарги) осіб, визнаних судом недієздатними.

Суд наголошує, що за змістом абзацу 2 статті 8 Закону №393/96-ВР не розглядаються повторні звернення одним і тим же органом від одного і того ж громадянина з одного і того ж питання, якщо перше вирішено по суті, а також ті звернення, терміни розгляду яких передбачено статтею 17 цього Закону, та звернення осіб, визнаних судом недієздатними.

Таким чином, зміст пункту 18 Положення №120 відповідає вимогам встановленим статтею 8 Закону №393/96-ВР.

З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

10)пункт 19 рішення про повернення скарги чи залишення без розгляду приймає одноособово голова КАДК, суперечить процедурі колегіального розгляду відкрито з повідомленням осіб про розгляд.

Згідно з пунктом 19 Положення №120 рішення про повернення та залишення без розгляду заяви (скарги) приймає Голова кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, якій/якому адресована заява (скарга), про що повідомляється особа, яка її подала, крім анонімних заяв (скарг).

Відповідно до абзацу 2 частини 2 статті 50 Закону №5076-VI, Голова кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури організовує і забезпечує ведення діловодства кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури.

Рада адвокатів України, відповідно до свого Положення, наділена повноваженнями затверджувати регламенти роботи рад адвокатів регіонів та кваліфікаційно дисциплінарної комісії адвокатури Автономної Республіки Крим, області, міста Києва, міста Севастополя, ревізійної комісії адвокатури регіону.

Згідно з пунктом 5.1.1. Регламенту КДКА, затвердженого рішенням РА України №268 від 17.12.2013 зі змінами (далі, також Регламент КДКА), Голова КДКА, зокрема, проводить попередній розгляд документів, які надійшли до КДКА, для вирішення питання про їх розгляд кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури безпосередньо або окремими її палатами; організовує і забезпечує ведення діловодства кваліфікаційно дисциплінарної комісії адвокатури.

При цьому, суд наголошує, що відповідно до частини 1 статті 41 Закону №5076-VI за результатами розгляду дисциплінарної справи дисциплінарна палата кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури приймає рішення про притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності за вчинення дисциплінарного проступку і застосування до нього дисциплінарного стягнення або про закриття дисциплінарної справи. Рішення дисциплінарної палати приймається більшістю голосів від її загального складу, крім рішення про припинення права на заняття адвокатською діяльністю, яке приймається двома третинами голосів від її загального складу.

В контексті викладеного, можна дійти обґрунтованого висновку, що притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності вирішують виключно Дисциплінарні палати КДКА колегіально.

Натомість, рішення, прийняте не по суті скарги, як то залишення без розгляду заяви, яка оформлена без дотримання вимог, може розглядатися одноособово головою КДКА.

Пункт 19 Положення №120 не стосується прийняття рішення по суті скарги, а відтак, не суперечить процедурі колегіального розгляду відкрито з повідомленням осіб про розгляд.

Таким чином, беручи до уваги зазначене вище по тексту судового рішення, суд вважає, що позовні вимоги в цій частині також не підлягають задоволенню.

11)пункт 20 усі заяви підлягають прийняттю без здійснення їх реєстрації та пункт 21 заяви які відповідають вимогам до заяви реєструються.

За змістом пункту 20 Положення №120 усі заяви (скарги) підлягають обов?язковому прийняттю без здійснення їх реєстрації. Заяви (скарги), що відповідають вимогам до заяви (скарги), підлягають обов?язковій реєстрації та розгляду. Забороняється відмова в прийнятті, реєстрації та розгляді заяви (скарги) з посиланням на політичні погляди, партійну належність, стать, вік, віросповідання, національність громадянина, незнання мови звернення, дискримінаційні ознаки.

Приписами пункту 21 Положення №120 встановлено, що заява (скарга), яка відповідає вимогам до заяви (скарги) і може мати наслідком дисциплінарну відповідальність адвоката, реєструється кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури та не пізніше трьох днів з дня її надходження передається до дисциплінарної палати для перевірки відомостей про дисциплінарний проступок адвоката.

Суд зазначає, шо загальні положення з питань діловодства у регіональних органах адвокатського самоврядування, а саме у радах адвокатів регіону та кваліфікаційно-дисциплінарних комісіях адвокатури (далі - Інструкція, Рада, КДКА), вимоги до документування їх діяльності та організації роботи з документами, дисциплінарними і іншими справами, зверненнями, заявами, скаргами, пропозиціями громадян, інформаційними запитами (далі "кореспонденція" або разом "документи, справи, звернення" чи, залежно від змісту, окремо - документи, справи, звернення) з моменту їх створення або надходження до передачі на зберігання до архіву Ради, КДКА, а згодом до архівних установ (створених місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування централізованого тимчасового зберігання архівних документів, нагромаджених у процесі документування службових, трудових або інших правовідносин юридичних і фізичних осіб на відповідній території (району, міста, області), та інших архівних документів, що не належать до Національного архівного фонду) незалежно від способу фіксації та відтворення інформації, яка міститься в документах, включаючи їх підготовку, реєстрацію, облік, контроль за виконанням, відправлення встановлює Інструкція з діловодства у регіональних органах адвокатського самоврядування, затверджена наказом заступника голови Національої асоціації адвокатів України , Ради адвокатів України від 20.06.2013 №32/1/3-13 (том №2, а.с.3-46).

За змістом пункту 4 Інструкції №32/1/3-13 визначені цією Інструкцією правила і порядок роботи з документами, справами, звернення є обов`язковими для членів Ради, КДКА, працівників секретаріату Ради, КДКА, а також для осіб, які в установлено порядку залучені до роботи в Раді, КДКА. Вказані особи у своїй діяльності зобов`язані неухильно дотримуватися вимог цієї Інструкції.

Пунктом 148 Інструкції №32/1/3-13 встановлено, що на стадії попереднього розгляду проводиться відбір документів, що не підлягають реєстрації керівником секретаріату, або особою, відповідальною за документальне забезпечення (додаток 10), а також таких, що передаються працівникам секретаріату без реєстрації. На цій же стадії визначаються документи, справи, звернення, що потребують обов`язкового розгляду Головою Ради/КДКА чи взяття на контроль згідно з чинним законодавством.

Додатком 10 до Інструкції №32/1/3-13 встановлений примірний перелік кореспонденції, що не підлягає реєстрації відділом документального забезпечення, зокрема: 1. зведення та інформація, надіслані до відома; 2. рекламні повідомлення, плакати, програми тощо; 3. вітальні листи; 4. друковані видання (книги, журнали, блокноти); 5. первинні бухгалтерські документи (рахунки на оплату, акти виконаних робіт, послуг); 6. форми фінансової, статистичної та іншої звітності.

При цьому, пунктом 149 цієї Інструкції передбачено, що реєстрація документів, справ, звернень - запис облікових даних про документ, справу, звернення за встановленою реєстраційною формою, який фіксує факт їх створення, відправлення або одержання шляхом проставлення на них реєстраційного індексу з подальшим записом у зазначених формах необхідних відомостей про документ, справу, звернення.

Реєстрація документів, справ, звернень ведеться з метою забезпечення їх обліку, контролю за виконанням і оперативним використанням наявної в них інформації. Реєструються документи, справи, звернення незалежно від способу їх доставки, передачі чи створення.

Реєстрації підлягають судові рішення, де учасником процесу у справі зазначається Рада/КДКА, а також документи, створені в Раді/КДКА (довідки, доповідні записки, службові записки тощо).

Приписами пункту 150 Інструкції №32/1/3-13 регламентовано, що документи, справи, звернення реєструються у секретаріаті, особою відповідальною за документальне забезпечення (крім випадків, наведених у пункті 149 цієї Інструкції) шляхом оформлення РКК (додаток 11) за групами залежно від назви виду, автора і їх змісту, що передбачає такі журнали реєстрації відомчої картотеки:

1. накази;

2. розпорядження;

3. пропозиції членів Ради/КДКА;

4. доручення,

5. депутатські запити і звернення;

6. звернення, скарги адвокатів;

7. звернення громадян;

8. вхідна кореспонденція;

9. вихідна кореспонденція;

10. внутрішнє листування;

11. звернення, рішення РАУ/ВКДКА;

12. подання;

13. установи;

14. рішення;

15. інформаційні запити.

Таким чином, із наведеного слідує, що Інструкцією №32/1/3-13 яка є обов`язковою для членів КДКА, визначено примірний перелік кореспонденції, що не підлягає реєстрації, серед якої звернення (скарги) відсутні. При цьому, такою Інструкцією передбачено групи (види) кореспонденції, що підлягають реєстрації, серед яких виділено звернення, скарги адвокатів, звернення громадян.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що положення пунктів 20 та 21 Положення про порядок прийняття та розгляду скарг щодо неналежної поведінки адвоката, яка може мати наслідком його дисциплінарну відповідальність №120, в редакції рішення Ради адвокатів України від "13" грудня 2025 року №149 не відповідають вимогами Розділу 3.2. "Попередній розгляд документів" та Розділу 3.3 "Реєстрація документів, справ, звернень" Інструкції з діловодства у регіональних органах адвокатського самоврядування", затвердженої наказом Заступника Голови Національної асоціації адвокатів України, Ради адвокатів України №32/1/3-13 від 20 червня 2013 року.

За змістом частини 2 статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відтак, беручи до уваги зазначене вище по тексту судового рішення, суд вважає за необхідне, вийти за межі позовних вимог, визнати протиправними та скасувати пункти 20 та 21 Положення про порядок прийняття та розгляду скарг щодо неналежної поведінки адвоката, яка може мати наслідком його дисциплінарну відповідальність №120, в редакції рішення Ради адвокатів України від "13" грудня 2025 року №149 та зобов`язати Раду адвокатів пункт 20 та пункт 21 Положення про порядок прийняття та розгляду скарг щодо неналежної поведінки адвоката, яка може мати наслідком його дисциплінарну відповідальність №120, в редакції рішення Ради адвокатів України від "13" грудня 2025 року №149 привести у відповідність до Розділу 3.2. "Попередній розгляд документів" та Розділу 3.3 "Реєстрація документів, справ, звернень" Інструкції з діловодства у регіональних органах адвокатського самоврядування", затвердженої наказом Заступника Голови Національної асоціації адвокатів України, Ради адвокатів України №32/1/3-13 від 20 червня 2013 року.

12)пункт 23 в частині відмови розгляду скарги головою КДКА.

У відповідності до пункту 23 Порядку №120 вища кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури в особі її Голови, з метою забезпечення неупередженості та об?єктивності при розгляді заяв (скарг), з урахуванням наближеності територіального розміщення кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, не пізніше трьох днів з дня надходження заяви (скарги) приймає рішення про перерозподіл та направлення таких заяв (скарг) для розгляду до кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури іншого регіону, ніж регіон, в якому зазначений адвокат входить до складу органів адвокатського самоврядування. Отримавши від Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури таку заяву (скаргу), Голова кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури регіону перевіряє її на відповідність вимогам законодавства і цього Положення та приймає рішення про її подальший розгляд, відповідно до вимог цього Положення.

Суд наголошу, що оскаржуваний пункт не містить словосполучення "відмови розгляду скарги головою КДКА", таким чином судом не встановлено, а позивачем не підтверджено в який саме спосіб пункт 23 Положення №120 порушує його права, свободи чи законні інтереси.

Суд в чергове звертає увагу, що в позовній заяві необхідно обґрунтувати порушення прав позивача діями/бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або застосування до нього нормативно-правового акту, чи належність до правовідносин, у яких застосовується оскаржений акт.

Позивач повинен чітко вказати, яке саме право, свобода чи законний інтерес були порушені рішенням, дією чи бездіяльністю суб?єкта владних повноважень, щоб суд міг зрозуміти предмет позову і встановити, чи є підстави для задоволення вимог позивача.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

13)пункт 26 позбавлено прав скаржника;

За змістом пункту 26 Положення №120 член дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, який проводить перевірку, протягом трьох днів з дати отримання ним доручення голови палати, звертається до адвоката з повідомленням про проведення щодо нього перевірки для отримання письмового пояснення адвоката по суті порушених питань із зазначенням строку його надання. До повідомлення додається копія заяви (скарги) та копії всіх документів, приєднаних до неї. Належним повідомленням адвоката є надіслання листа поштою рекомендованим відправленням за адресою робочого місця адвоката, зазначеною в Єдиному реєстрі адвокатів України, або надіслання листа на адресу електронної пошти адвоката, зазначену в Єдиному реєстрі адвокатів України. Адвокат, стосовно якого здійснюється дисциплінарне провадження, та/або його представник мають право ознайомлюватися з матеріалами дисциплінарного провадження та виготовляти копії документів цього провадження із застосуванням власних технічних засобів, за виключенням копій документів, що містять інформацію, яка є предметом адвокатської таємниці. У разі ненадання адвокатом пояснення по суті порушених питань на запит члена дисциплінарної палати, який проводить перевірку, в межах визначеного строку, справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Як вже зазначалося вище по тексту судового рішення порушення має бути реальним, обґрунтованим, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи - позивача з боку відповідача, яка стверджує про їх порушення.

Позивачем не обґрунтовано, яким чином пункт 26 Положення №120 порушує його права, свободи чи законні інтереси, не конкретизовано, що мається на увазі під словосполученням "позбавлено прав скаржника".

З урахуванням зазначеного, суд вважає що позовні вимоги в цій частині також не підлягають задоволенню.

14)пункт 31 рішення приймається більшістю голосів членів палати які беруть участь у засіданні, вимоги про отримання електронного сертифікату про підвищення кваліфікації адвокатів (рішення РАУ №86; №73, 22 (2024)).

У відповідності до пункту 31 Порядку №120 за результатами розгляду заяви (скарги) про дисциплінарний проступок адвоката, довідки та матеріалів перевірки дисциплінарна палата кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури не пізніше тридцяти днів з дня отримання матеріалів перевірки більшістю голосів членів палати, які беруть участь у її засіданні, вирішує питання про порушення або відмову в порушенні дисциплінарної справи стосовно адвоката. Перевищення зазначеного строку допускається виключно у виняткових випадках. Під час прийняття рішення ніхто не має права перебувати в приміщенні, у якому приймається таке рішення ("нарадча кімната"), крім складу дисциплінарної палати КДКА, який приймає таке рішення, Голови КДКА, який бере участь у засіданні палати, і працівників Секретаріату КДКА. Члени дисциплінарної палати КДКА, Голова КДКА, секретар КДКА та працівники Секретаріату КДКА не мають права розголошувати хід обговорення та прийняття рішення в приміщенні, у якому ухвалювалося таке рішення ("таємниця нарадчої кімнати"). Виключенням з правила, встановленого у цій статті Положення, становить необхідність захисту Головою та членами, дисциплінарної палати КДКА, Головою КДКА, секретарем КДКА і працівниками Секретаріату КДКА своїх прав та інтересів.

У разі відкликання скарги заявником (скаржником) до прийняття рішення дисциплінарною палатою КДКА про порушення дисциплінарної справи, палата приймає протокольне рішення про залишення заяви (скарги) без розгляду.

Палата відмовляє у відкритті дисциплінарного провадження за скаргою про непідвищення адвокатом кваліфікації за звітний календарний рік (з 01 січня по 31 грудня) та попередні роки, у разі внесення до ЄРАУ інформації про отримання адвокатом електронного сертифікату про підвищення кваліфікації за формою затвердженою Вищою школою адвокатури Національної асоціації адвокатів України на підтвердження виконання ним вимог з підвищення професійного рівня за відповідний період.

Частино 1 статті 39 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" встановлено, що за результатами розгляду заяви (скарги) про дисциплінарний проступок адвоката, довідки та матеріалів перевірки дисциплінарна палата кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури більшістю голосів членів палати, які беруть участь у її засіданні, вирішує питання про порушення або відмову в порушенні дисциплінарної справи стосовно адвоката.

Відтак, оскаржуваний пункт 31 Порядку №120 відповідає приписам Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" в частині прийняття рішення більшістю голосів членів палати.

Щодо вимоги про отримання електронного сертифікату про підвищення кваліфікації адвоката.

Відповідно до статті 21 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" та статті 11 Правил адвокатської етики, до професійних обов`язків адвоката відноситься підвищення професійного рівня.

Порушення правил адвокатської етики є дисциплінарним проступком, вчинення якого є підставою для притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності (частина 1, 2 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Суд звертає увагу, що позивач не погоджується з словосполучення, яке не є повним реченням, а є його частиною. Змістовність абзацу 3 пункт 31 Положення №120 зводиться до того, що за наявності інформації в ЄРАУ про отримання адвокатом електронного сертифікату про підвищення професійного рівня, дисциплінарна палата відмовляє у відкритті дисциплінарного провадження за скаргою про не підвищення адвокатом кваліфікації.

Відповідно до пункту 10 Порядку підвищення професійного рівня адвоката України, затвердженого рішенням РА України №63 від 03.07.2021 зі змінами, (2025-03-14-poryadki-30_67ebbd9e7b2a5.pdf), Національна асоціація адвокатів України, зокрема, розміщує в Єдиному реєстрі адвокатів України інформацію про щорічне підвищення професійного рівня адвокатів в порядку, передбаченому Порядком ведення Єдиного реєстру адвокатів України.

Таким чином, внесення до ЄРАУ інформації про отримання адвокатом електронного сертифікату не є обов`язком адвоката, а підвищення адвокатом свого професійного рівня є вимогою закону.

З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

15)пункт 36-1 подачі скарги до КДКА у письмовій формі і за місцем знаходження.

Згідно з пунктом 36-1 Положення №120 скарга подається до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури у письмовій формі. Скарга може бути подана безпосередньо за місцезнаходженням Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури або надіслана поштою (в тому числі електронною поштою із застосуванням електронного цифрового підпису.

Відповідно до статті 42 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", оскарження рішення КДКА є наступним етапом дисциплінарного провадження.

Дана стаття визначає що оскаржити рішення КДКА можна у два способи, звернувшись до ВКДКА або до суду.

Статтею 5 Закону №393/96-ВР визначено вимоги до звернення, серед яких - звернення може бути усним чи письмовим.

Звернення, оформлене без дотримання зазначених вимог, повертається заявнику з відповідними роз`ясненнями не пізніш як через десять днів від дня його надходження, крім випадків, передбачених частиною першою статті 7 цього Закону (частина 9 статті 5 Закону №393/96-ВР).

За змістом частини 2 статті 33 Закону №5076-VI дисциплінарне провадження - процедура розгляду письмової скарги, яка містить відомості про наявність у діях адвоката ознак дисциплінарного проступку.

Таким чином, із аналізу наведеного слідує, що приписами Закону №5076-VI передбачено, подання заяви (скарги) на рішення КДКА саме в письмовій формі, що не суперечить приписам статті 5 Закону №393/96-ВР, якою серед форм звернення, серед іншого, визначено і письмову форму.

На переконання суду, вимоги про подання заяви (скарги) в письмовій формі жодним чином не обмежують право на звернення до ВКДКА із заявою (скаргою).

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги в цій частині також не підлягають задоволенню.

16)пункт 36.2 вимоги до скарги про зазначення місця роботи, посади, електронної пошти + телефон; про вимогу зазначити про адвоката поштова адреса, номер засобу зв`язку та електронну пошту;

Приписами пункту 36.2 Порядку №120 встановлено, що в скарзі мають бути зазначені:

1) найменування кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури регіону, рішення якої оскаржується;

2) ПІБ (найменування) заявника (скаржника), посада, місце роботи - для посадової та службової особи, поштова адреса, а також номер засобу зв?язку та адреса електронної пошти;

3) ПІБ адвоката щодо поведінки якого подається заява (скарга), поштова адреса, а також номер засобу зв?язку та адреса електронної пошти;

4) дата, номер рішення, що оскаржується;

5) доводи скаржника щодо незаконності та (або) необґрунтованості рішення;

6) вимоги скаржника;

7) перелік документів та інших матеріалів, що додаються.

Як встановлено судом вище по тексту судового рішення, позивачу неодноразово повертали заяви (скарги) із підстави не зазначення адреси електронної пошти позивача.

Так, згідно з частиною 1 статті 40 "Вимоги до змісту заяви" Закону №2073-ІХ заява повинна містити:

1) найменування адміністративного органу, до якого вона подається;

2) відомості, достатні для встановлення особи заявника, його контактні дані (прізвище, власне ім`я, по батькові (за наявності) або найменування особи, адреса місця проживання/перебування, місцезнаходження, номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, інші контактні дані). У разі подання заяви представником заявника в ній додатково зазначаються такі самі відомості стосовно представника;

3) зміст вимоги заявника;

4) дату складення заяви.

Суд погоджується з тим, що заява (скарга) повинна містити відомості, достатні для ідентифікації особи заявника, зокрема ПІБ (найменування) заявника (скаржника), посада, місце роботи - для посадової та службової особи, поштова адреса, а також контактні дані, які забезпечують можливість належного зв`язку з такою особою.

При цьому суд зазначає, що вимога щодо обов`язкового зазначення адреси електронної пошти як умови прийняття та розгляду заяви є надмірною та такою, що може призвести до необґрунтованого обмеження права особи на оскарження поведінки адвоката. Зокрема, суд наголошує, що не всі особи мають фінансову чи технічну можливість створити та використовувати електронну пошту, зокрема у зв`язку з відсутністю відповідних технічних засобів або доступу до мережі Інтернет.

За таких обставин, на переконання суду, формальне невказання адреси електронної пошти в заяві (скарзі) саме по собі не може бути підставою для повернення такої заяви (скарги), якщо інші відомості дають можливість встановити особу заявника та забезпечити з ним комунікацію.

З огляду на викладене суд дійшов висновку про протиправність вимоги обов`язкового зазначення в заяві (скарзі) адреси електронної пошти заявника (скаржника).

Таким чином, суд вважає за необхідне, визнати протиправним та скасувати підпункт 2) пункту 36.2. Положення про порядок прийняття та розгляду скарг щодо неналежної поведінки адвоката, яка може мати наслідком його дисциплінарну відповідальність №120, в редакції рішення Ради адвокатів України від "13" грудня 2025 року №149, в частині обов`язкового зазначення адреси електронної пошти.

17)пункт 36.5 про вимоги до скарги надати рішення КДКА, докази надіслання скаржникам копії скарги та доданих документів і іншій стороні, КДКА листом з описом вкладення.

Пунктом 36.5 Порядку №120 встановлено, що до скарги додається копія рішення кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури регіону, а також доказ надіслання скаржником копі скарги та доданих до неї письмових матеріалів іншій стороні, кваліфікаційно-дисциплінарній комісії адвокатури, рішення якої оскаржується, листом з описом вкладення.

Суд зазначає, що згідно з абзацом 6 статті 16 Закону №393/96-ВР, до скарги додаються наявні у громадянина рішення або копії рішень, які приймалися за його зверненням раніше, а також інші документи, необхідні для розгляду скарги, які після її розгляду повертаються громадянину.

Відповідно до частини 2 статті 40 Закону №5076-VI розгляд дисциплінарної справи здійснюється на засадах змагальності.

Отже, надсилання документів іншим учасникам справи є вимогою, що відповідає принципу змагальності у дисциплінарній справі. Ця вимога гарантує, що всі сторони мають рівні можливості ознайомитися з матеріалами справи, подавати докази та клопотання, а також обґрунтовувати свою правову позицію, що є основою для справедливого розгляду справи.

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

18)пункт 36.7 до скарги додається письмова згода на обробку персональних даних скаржника розповсюдження.

Згідно з пунктом 36.7 Порядку №120 до скарги додається письмова згода на обробку персональних даних органами адвокатського самоврядування, в тому числі, збирання, зберігання, використання і поширення.

Відповідно до статті 32 Конституції України, ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

За змістом частини 1, 2 статті 11 Закону України "Про інформацію" від 02.10.1992 №2657-XII (далі, також Закон №2657-XII) інформація про фізичну особу (персональні дані) - відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована.

Не допускаються збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та захисту прав людини.

Статтею 2 Закону України "Про захист персональних даних" від 01.06.2010 №2297-VI (далі, також Закон №2297-VI) встановлено, що персональні дані це відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована.

Зазвичай до персональних даних належить інформація: прізвище, ім`я та по батькові; національність; етнічне походження; дата й місце народження; паспортні дані; місце проживання; освіта; сімейний/майновий стан; статеве життя; релігійні переконання; політичні погляди; біометричні дані; біологічні матеріали. Цей список не вичерпний, адже будь-яка інформація, за якою можна чітко ідентифікувати особу, є персональними даними.

Відповідно до статті 28 Закону №2297-VI порушення законодавства про захист персональних даних тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

При цьому, суд звертає увагу, що згідно з абзацом 2 частини 2 статті 48 Закону №2073-IX подання особою заяви (особисто або через свого представника) вважається наданням такою особою згоди на збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про неї, що міститься у витребовуваних документах та відомостях, в обсязі, визначеному законодавством для вирішення відповідної категорії справ.

Отже, саме по собі звернення особи із заявою (скаргою) вважається наданням такою особою згоди на збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про неї.

Також, відповідно до статті 35 Закону №5076-VI, за вчинення дисциплінарного проступку до адвоката може бути застосовано одне з таких дисциплінарних стягнень: 1) попередження; 2) зупинення права на заняття адвокатською діяльністю на строк від одного місяця до одного року; 3) для адвокатів України - позбавлення права на заняття адвокатською діяльністю з наступним виключенням з Єдиного реєстру адвокатів України, а для адвокатів іноземних держав- виключення з Єдиного реєстру адвокатів України.

Згідно з частиною 2 статті 17 вказаного вище Закону, до Єдиного реєстру адвокатів України вносяться, зокрема, інформація про зупинення або припинення права на заняття адвокатською діяльністю.

З метою ведення Єдиного реєстру адвокатів України дозволяється обробка персональних даних фізичних осіб відповідно до законодавства з питань захисту персональних даних (частина 7 статті 17 Закону №5076-VI).

Таким чином, надання згоди на обробку персональних даних не суперечить вимогам чинного законодавства України і не свідчить про обов`язкове розповсюдження таких персональних даних.

З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

19)пункт 36-8 вимоги від скаржника надати доказ направлення копій документів іншій стороні з описом вкладення листом.

Суд зазначає, що пункт 36-8 Положення №120 виключено на підставі рішення Ради адвокатів України від 17.10.2025 №101.

20)пункт 37 про відмову розглянути скаргу.

За змістом пункту 37 Порядку №120 до скарги на рішення дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури/дії чи бездіяльність кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, що подається до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених цим Положенням застосовуються норми, визначенні статтями 15, 16, 17, 18 цього Положення. Порушення (пропущення/пропуск) строку на оскарження рішення дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури без поважних причин є підставою для залишення скарги без задоволення.

Суд зазначає, що даний пункт, не передбачає відмову у розгляді скарги та не містить прямої відмови у розгляді скарги.

Натомість, речення друге даного пункту містить приписи наступного змісту: "Порушення (пропущення/пропуск) строку на оскарження рішення дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури без поважних причин є підставою для залишення скарги без задоволення".

Повернення скарги (або заяви) не означає відмову в її розгляді, це різні процесуальні рішення, які мають різні наслідки.

Повернення скарги означає, що таку скаргу не прийняли через певні недоліки, та водночас передбачає можливість виправити їх і подати таку заяву знову.

Відмова - є остаточним рішенням на етапі розгляду справи, після якого скаргу повторно подати не можна, оскільки це означає, що справа вже не буде розглядатися.

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

21)пункт 38 не виконує статті 75 Закону України "Про адміністративну процедуру" доведення рішення до відома скаржника.

За змістом пункту 38 Положення №120 скарги на рішення дії чи бездіяльність дисциплінарної палати КДКА розглядаються ВКДКА відповідно до положень Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", цього Положення, Регламенту ВКДКА, інших актів ВКДКА та актів РАУ. Під час прийняття рішення ВКДКА ніхто не має права перебувати в приміщенні, у якому приймається таке рішення ("нарадча кімната"), крім складу ВКДКА, який приймає таке рішення, та працівників Секретаріату ВКДКА. Члени ВКДКА та працівники Секретаріату ВКДКА не мають права розголошувати хід обговорення та прийняття рішення в приміщенні, у якому ухвалювалося таке рішення ("таємниця нарадчої кімнати"). Виключенням з правила, встановленого у цій статті Положення, становить необхідність захисту Головою та членами ВКДКА, працівниками Секретаріату ВКДКА своїх прав та інтересів. Скановані копії оригіналу вступної та резолютивної частини рішення ВКДКА, що підлягають внесенню до Єдиного реєстру адвокатів України, невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня прийняття рішення, направляються на офіційні електронні адреси адвоката, особи, яка ініціювала питання про дисциплінарну відповідальність адвоката, ради адвокатів регіону та Ради адвокатів України. Рішення ВКДКА доводяться до відома адвоката та особи, яка ініціювала питання про дисциплінарну відповідальність адвоката, протягом 10 - 15 робочих днів з дня прийняття рішення одним із наступних способів:

- вручення рішення під розписку або надсилання його поштою (рекомендованим листом з повідомленням про вручення);

- надсилання сканованої копії оригіналу рішення на адресу електронної пошти зазначеної в скарзі (заяві) та в Єдиному реєстрі адвокатів України (для адвокатів);

- оприлюднюються на офіційному вебсайті Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури.

КДКА, після отримання рішення ВКДКА, яке підлягає внесенню до Єдиного реєстру адвокатів України, не пізніше наступного робочого дня передає відповідній Раді адвокатів регіону необхідну інформацію для внесення до єдиного реєстру адвокатів України відомостей про прийняте рішення.

В свою чергу, частиною 1 статті 75 Закону №2297-VI встановлено, що спосіб доведення адміністративного акта до відома особи визначається адміністративним органом відповідно до цього Закону, якщо інший спосіб не передбачений законом.

Доведення адміністративного акта до відома особи здійснюється шляхом:

1) вручення акта або надсилання його поштою (рекомендованим листом з повідомленням про вручення);

2) надсилання на адресу електронної пошти чи передачі з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку;

3) публічного оголошення, оприлюднення згідно з вимогами законодавства;

4) усного повідомлення у випадках, передбачених законом.

На переконання суду, приписи пункту 38 Порядку №120 кореспондуються з приписами частини 1 статті 75 Закону №2297-VI щодо доведення рішення до відома скаржника.

Позивачем, в позовній заяві не зазначено, в якій саме частині приписи пункту 38 Порядку №120 не відповідають приписам статті 75 Закону №2297-VI.

Суд вкотре наголошу, що позовні вимоги мають бути мотивованими.

З огляду на викладене суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в цій частині.

22)пункт 38-1 скарги на протиправні рішення голів КДКА без процедури адміністративного розгляду.

Згідно з пунктом 38-1 Положення №120 скарги на дії чи бездіяльність голів КДКА регіону, голів та/або членів дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури регіону під час здійснення дисциплінарного провадження, розглядаються Вищою кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури під час розгляду скарг на рішення, прийняті такими КДКА у відповідних дисциплінарних провадженнях.

Суд зазначає, що даний пункт стосується скарг на дії чи бездіяльність голів КДКА регіону, голів та/або членів дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури регіону під час здійснення дисциплінарного провадження, а не щодо прийнятих КДКА рішень.

Водночас, суд наголошує, що у зв`язку з набранням чинності Закону №2297-VI, законодавцем внесено зміни до профільного закону, якими передбачив випадки застосування приписів Закону №2297-VI у відносинах щодо прийняття, набрання чинності, оскарження в адміністративному порядку, виконання, припинення дії адміністративних актів у сфері адвокатури та адвокатської діяльності, до яких встановлення правомірності/чи не правомірності дій/бездіяльності голови та членів КДКА не входить.

Частиною першою статті 52 Закону №5076-VI передбачено, що Вища кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури є колегіальним органом, завданням якого є розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність кваліфікаційно-дисциплінарних комісій адвокатури.

Водночас, Рада адвокатів України як національний орган адвокатського самоврядування та наділений повноваженнями забезпечувати організаційне, методичне, інформаційне та інше функціонування самоврядування, в пункті 38-1 Положення №120 передбачила можливість звернутись до ВКДКА зі скаргою на дії/бездіяльність осіб, які здійснюють дисциплінарне провадження за заявою (скаргою), а саме голови КДКА регіону, голови та/або членів дисциплінарної палати КДКА.

Таким чином, дії або бездіяльність голів КДКА регіону, голів та/або членів дисциплінарної палати КДКА, які здійснюють дисциплінарне провадження безпосередньо впливають на прийняття рішення КДКА по суті справи. Вчинення вказаними особами протиправних дії або бездіяльності може бути підставою для визнання рішення КДКА таким, що прийнято з порушенням порядку та способу, визначених приписами Закону та актів НААУ/РАУ та скасованим ВКДКА.

Отже, питання розгляду скарги на дії чи бездіяльність голів КДКА регіону, голів та/або членів дисциплінарної палати КДКА може здійснюватися одночасно під час розгляду скарги на рішення КДКА, та є одним з аспектів дисциплінарного провадження на предмет надання оцінки діям/бездіяльності представникам регіонального органу адвокатського самоврядування щодо дотримання (вчинення) ними процедурно процесуальних приписів під час забезпечення здійснення дисциплінарного провадження.

В контексті викладеного, суд дійшов висновку, що розгляд скарг на дії або бездіяльність голів КДКА регіону, голів та/або членів дисциплінарної палати КДКА, які здійснюють(здійснювали) дисциплінарне провадження без розгляду скарги на рішення КДКА не матиме правових наслідків для скаржника.

З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

23)пункт 44 про належне повідомлення особу скаржника суперечить статтям 74-75 Закону України "Про адміністративну процедуру".

Приписами пункту 44 Порядку №120 встановлено, що адвокат, стосовно якого порушено дисциплінарну справу, та особа, яка ініціювала питання про дисциплінарну відповідальність адвоката, повідомляються про проведення засідання дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури не пізніше як за п?ять днів до дня його проведення, та мають право брати участь у засіданні, надавати пояснення, ставити питання учасникам провадження, висловлювати заперечення, подавати докази на підтвердження своїх доводів, заявляти клопотання і відводи, користуватися правничою допомогою адвоката.

Належним повідомленням адвоката є надіслання листа поштою рекомендованим відправленням за адресою робочого місця адвоката, зазначеною в Єдиному реєстрі адвокатів України, або надіслання листа на адресу електронної пошти адвоката, зазначену в Єдиному реєстрі адвокатів України.

Належним повідомленням особи, яка ініціювала питання про дисциплінарну відповідальність адвоката, є надіслання листа поштою рекомендованим відправленням за адресою, зазначеною в заяві (скарзі), або надіслання листа на адресу електронної пошти такої особи, зазначену у скарзі.

Адвокат, стосовно якого порушено дисциплінарну справу, та особа, яка ініціювала питання про дисциплінарну відповідальність адвоката, у разі наявності технічної можливості, мають право взяти участь у засіданні дистанційно - у режимі відеоконференції. Такі учасники засідання повинні за два дні до початку засідання письмово повідомити КДКА регіону про бажання взяти участь у засіданні дистанційно в режимі відеоконференції, направивши на адресу електронної пошти КДКА регіону відповідне клопотання та документи, що підтверджують особу учасника, та, у разі наявності, особу представника, а також документи, що підтверджують повноваження такого представника, передбачені пунктом 6 статті 14 даного Положення. Таке клопотання та документи повинні бути підписані за допомогою електронного цифрового підпису.

В свою чергу, приписами статті 74 Закону №2297-VI передбачено, шо адміністративний акт набирає чинності стосовно учасника адміністративного провадження з дня доведення його до відома відповідної особи, якщо інший строк набрання ним чинності не передбачено законом або самим адміністративним актом.

Частиною 1 статті 75 Закону №2297-VI встановлено, що спосіб доведення адміністративного акта до відома особи визначається адміністративним органом відповідно до цього Закону, якщо інший спосіб не передбачений законом.

Доведення адміністративного акта до відома особи здійснюється шляхом:

1) вручення акта або надсилання його поштою (рекомендованим листом з повідомленням про вручення);

2) надсилання на адресу електронної пошти чи передачі з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку;

3) публічного оголошення, оприлюднення згідно з вимогами законодавства;

4) усного повідомлення у випадках, передбачених законом.

На переконання суду, приписи пункту 44 Порядку №120 кореспондуються із приписами частини 1 статті 75 Закону №2297-VI в частині належного повідомлення особи скаржника.

Позивачем, в позовній заяві не зазначено, в якій саме частині приписи пункту 44 Порядку №120 не відповідають приписам статті 75 Закону №2297-VI.

З огляду на немотивованість доводів позивача позовні вимоги в цій частині теж не підлягають задоволенню.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

У силу статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Підсумовуючи наведене вище суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Недержавної некомерційної професійної організації "Національна асоціація адвокатів України" в особі Ради адвокатів України про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання до вчинення дій підлягають частковому задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд зазначає, що відповідно до частини 1 статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Водночас, при зверненні до суду з цим позовом, позивач судовий збір не сплачував, оскільки звільнений від такої сплати на підставі підпункту 1.1. пункту 1 резолютивної частини ухвали Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 04.08.2025 (том №1, а.с.15-18).

Сторонами не подано будь-яких доказів про понесення ними інших витрат, пов`язаних з розглядом справи, відтак у суду відсутні підстави для вирішення питання щодо їх розподілу.

Керуючись статтею 129-1 Конституції України, статями, 9, 241-246, 250, 255, 264, 265, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати абзац другий підпункту 2) пункту 14 Положення про порядок прийняття та розгляду скарг щодо неналежної поведінки адвоката, яка може мати наслідком його дисциплінарну відповідальність №120, в редакції рішення Ради адвокатів України від «13» грудня 2025 року № 149, в частині обов`язкового зазначення адреси електронної пошти.

Визнати протиправними та скасувати пункти 20 та 21 Положення про порядок прийняття та розгляду скарг щодо неналежної поведінки адвоката, яка може мати наслідком його дисциплінарну відповідальність №120, в редакції рішення Ради адвокатів України від « 13» грудня 2025 року № 149.

Зобов`язати Раду адвокатів пункт 20 та пункт 21 Положення про порядок прийняття та розгляду скарг щодо неналежної поведінки адвоката, яка може мати наслідком його дисциплінарну відповідальність №120, в редакції рішення Ради адвокатів України від «13» грудня 2025 року №149 привести у відповідність до Розділу 3.2. "Попередній розгляд документів" та Розділу 3.3 "Реєстрація документів, справ, звернень" Інструкції з діловодства у регіональних органах адвокатського самоврядування", затвердженої наказом Заступника Голови Національної асоціації адвокатів України, Ради адвокатів України №32/1/3-13 від 20 червня 2013 року.

Визнати протиправним та скасувати підпункт 2) пункту 36.2. Положення про порядок прийняття та розгляду скарг щодо неналежної поведінки адвоката, яка може мати наслідком його дисциплінарну відповідальність №120, в редакції рішення Ради адвокатів України від « 13» грудня 2025 року № 149, в частині обов`язкового зазначення адреси електронної пошти.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 .

відповідач: Недержавна некомерційна професійна організація «Національна асоціація адвокатів України» в особі Ради адвокатів України, адреса: вул. Борисогрібська, 3, м. Київ, 04070, .

Рішення складене в повному обсязі 02 березня 2026 р.

Суддя /підпис/ Тимощук О.Л.