Справа № 600/463/26-а
Суддя: Боднарюк Олег Васильович
Дата ухвалення: 2026-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

24 лютого 2026 р. м. Чернівці Справа № 600/463/26-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Боднарюка О.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Остапенко В.В.,

представника позивача Березовича О.О.,

представника відповідача ОСОБА_11.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач), звернулась в суд з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач), в якому просить:

- визнати бездіяльність військової частини НОМЕР_1 , що полягає у невиплаті ОСОБА_1 , як законному представнику неповнолітнього (малолітнього) громадянина України ОСОБА_2 , що є сином зниклого безвісти за особливих обставин військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_3 , грошового забезпечення у розмірі 2 038 027,22 грн. (два мільйони тридцять вісім тисяч двадцять сім гривень та двадцять дві копійки), протиправною.

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , як законному представнику неповнолітнього (малолітнього) громадянина України ОСОБА_2 , що є сином зниклого безвісти за особливих обставин військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_3 , грошове забезпечення у розмірі 2 038 027,22 грн. (два мільйони тридцять вісім тисяч двадцять сім гривень та двадцять дві копійки), на банківський рахунок ОСОБА_1 .

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ.

1. Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначив, що внаслідок спільного проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_3 однією сім`єю без реєстрації шлюбу в них народився син - ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , що також, підтверджуються заочним рішенням Новомиргородського районного суду від 24.07.2025 року по справі №395/196/25, що набрало законної сили 02.09.2025. Зазначеним рішенням суду визнано громадянина України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьком громадянина України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зверталась увага суду на те, що з огляду на зазначені обставини 30.09.2023 року позивач від представників ІНФОРМАЦІЯ_3 отримано, як дружиною (оскільки громадянин ОСОБА_3 в усіх документах визнавав її дружиною та вказував про це) отримано сповіщення №6965, про те, що солдат ОСОБА_3 , відданий Військовій присязі на вірність Українському народу, мужньо виконавши військовий обов`язок, в бою за Україну, її свободу і незалежність, зник безвісті на полі бою 23.09.2023 року в районі н.п. Вербове, Пологівського р-ну, Запорізької обл.

Відтак, 03.09.2025 року подано через ІНФОРМАЦІЯ_3 заяву до військової частини НОМЕР_1 про виплату їй, як законному представнику неповнолітнього ОСОБА_2 , грошового забезпечення зниклого безвісті за особливих обставин військовослужбовця вказаної військової частини солдата ОСОБА_3 з дати його зникнення безвісті, а саме: з 23.09.2023 року по дату звернення та в подальшому виплачувати їй, як законному представнику неповнолітнього, належне її сину, як члену сім`ї зниклого безвісті військовослужбовця, грошове забезпечення. До вказаної заяви додано копії усіх підтверджуючих документів.

Разом з тим, за результати розгляду заяви листом повідомлено позивача про те, що позивач набув права на виплату по (50% ) грошового забезпечення, яке за Законом № 3995 виплачуватиметься рівними частками в загальній сумі, що не перевищує 50% грошового забезпечення, після здійснення встановлених законом відрахувань. Кошти знаходяться на депонованому рахунку військової частини НОМЕР_1 , виплата на розрахунковий рахунок ОСОБА_1 станом на 29.09.2025 року військовою частиною НОМЕР_1 не здійснювалась. В подальшому кошти будуть зараховані на відповідний банківський рахунок, згідно банківських реквізитів.

Водночас, звертав увагу суду, що відповідачем порушено соціальні права малолітнього ОСОБА_2 (сина військовослужбовця), які полягають в тому, що грошове забезпечення солдата ОСОБА_3 , не задепоновано у повному обсязі, а виплачувалось ОСОБА_5 .

Так, зокрема ОСОБА_5 (матір ОСОБА_3 ) починаючи з 03.08.2024 року виплачено грошове забезпечення зниклого безвісти за особливих обставин солдата ОСОБА_3 в сумі 2038027,22 грн.

Водночас, наголошував на тому, що ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується матеріалами справи. Відтак, позивач вважає, що ОСОБА_6 втратила право на отримання грошового забезпечення зниклого безвісти її сина, оскільки цивільна правоздатність припиняється у момент смерті.

З огляду на наведене позивач вважає, що посадовими особами відповідача неправомірно здійснено виплату грошового забезпечення на рахунок померлої фізичної особи.

Відтак, на думку позивача, протиправна бездіяльність відповідача, призвела до виплат грошового забезпечення померлій матері солдата ОСОБА_3 , полягає у здійсненні неналежних платіжних операцій, оскільки цивільна правоздатність ОСОБА_5 станом на дату початку здійснення таких платіжних операцій була припинена. Отже, ОСОБА_5 у зв`язку із втратою її цивільної правоздатності не могла бути суб`єктом права на отримання грошового забезпечення та не могла після її смерті бути належним отримувачем.

Крім того, позивач вважає, що відповідач, як розпорядник бюджетних коштів зобов`язаний був зберегти та депонувати грошове забезпечення зниклого безвісти солдата ОСОБА_3 та в подальшому, незалежно від здійснення помилкових платіжних операцій, виплатити таке грошове забезпечення позивачеві, як законному представнику малолітнього сина військовослужбовця ОСОБА_2 .

2. Відповідач заперечуючи проти позову зазначив, що аргументи позивача, з приводу бездіяльність військової частини НОМЕР_1 , що призвела до виплат грошового забезпечення померлій матері солдата ОСОБА_3 , полягає у здійсненні неналежних платіжних операцій, оскільки цивільна правоздатність громадянки ОСОБА_5 станом на дату початку здійснення таких платіжних операцій була припинена - не відповідають нормам матеріального права та є очевидно безпідставними.

Також зазначив, що позовна вимога про визнання бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 , що полягає у невиплаті позивачеві, як законному представнику неповнолітнього (малолітнього) громадянина України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що є сином зниклого безвісті за особливих обставин військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_3 , грошового забезпечення у розмірі 2038027,22 грн. (два мільйони тридцять вісім тисяч двадцять сім гривень 22 коп.), протиправною - підлягає відхиленню, як належно необґрунтована позивачем та не доведена.

Крім того, наголошував, що заявлена позивачем вимога про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 вже нараховане і виплачене за заявою іншої особи грошове забезпечення зниклого безвісті ОСОБА_3 не призведе до реального захисту чи відновлення прав позивача через перебування об`єкту спору поза межами розпорядження військової частини та відсутності законодавчої можливості і механізму повторного нарахування такого грошового забезпечення.

З огляду на наведене позивач вважає, що в задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ.

1. Ухвалою суду відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання по справі.

ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ.

1. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити адміністративний позов з підстав наведених у позовній заяві.

2. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував щодо задоволення позовних вимог, з підстав наведених у відзиві на адміністративний позов.

ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ОБСТАВИНИ ТА ВІДПОВІДНІ ПРАВОВІДНОСИНИ.

1. З матеріалів справи судом встановлено, що внаслідок спільного проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_3 однією сім`єю без реєстрації шлюбу в них народився син - ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується Свідоцтвом про народження від 03.09.2025 року серії НОМЕР_2 , виданого повторно Новомиргородським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Новоукраїнському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Вищевказані обставини, також, підтверджуються заочним рішенням Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 24.07.2025 року по справі №395/196/25, що набрало законної сили 02.09.2025.

Зазначеним рішенням суду визнано громадянина України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьком громадянина України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та зобов`язано Новомиргородський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Новоукраїнському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) внести відповідні зміни про батьківство до актового запису про народження дитини від 23.04.2012 року №7 та змінити прізвище дитини з « ОСОБА_7 » на « ОСОБА_8 ».

2. 30.09.2023 року громадянка України ОСОБА_1 , від представників ІНФОРМАЦІЯ_3 отримала Сповіщення №6965, вихідний реєстраційний номер від 30.09.2023 року №3/6965 про те, що солдат ОСОБА_3 , відданий Військовій присязі на вірність Українському народу, мужньо виконавши військовий обов`язок, в бою за Україну, її свободу і незалежність, зник безвісті на полі бою 23.09.2023 року в районі н.п. Вербове, Пологівського р-ну, Запорізької обл.

3. 03.09.2025 року позивачем подано через ІНФОРМАЦІЯ_3 заяву до військової частини НОМЕР_1 про виплату їй, як законному представнику неповнолітнього ОСОБА_2 , грошового забезпечення зниклого безвісті за особливих обставин військовослужбовця вказаної військової частини солдата ОСОБА_3 з дати його зникнення безвісті, а саме: з 23.09.2023 року по дату звернення та в подальшому виплачувати їй, як законному представнику неповнолітнього, належне її сину, як члену сім`ї зниклого безвісті військовослужбовця, грошове забезпечення. До вказаної заяви ОСОБА_1 додала копії усіх підтверджуючих документів. Згідно додатків, до зазначеної заяви позивача від 03.09.2025 року вказані: копія паспорта та РНОКПП ОСОБА_1 , копія паспорта та РНОКПП ОСОБА_3 , копія свідоцтва про народження дитини ОСОБА_2 , копія свідоцтва про смерть ОСОБА_5 , копія банківських реквізитів для отримання грошового забезпечення.

4. Листом повідомлено позивача про те, що позивач набув права на виплату по (50%) грошового забезпечення, яке за Законом № 3995 виплачуватиметься рівними частками в загальній сумі, що не перевищує 50% грошового забезпечення, після здійснення встановлених законом відрахувань. Кошти знаходяться на депонованому рахунку військової частини НОМЕР_1 , виплата на розрахунковий рахунок ОСОБА_1 станом на 29.09.2025 року військовою частиною НОМЕР_1 не здійснювалась. В подальшому кошти будуть зараховані на відповідний банківський рахунок, згідно банківських реквізитів.

Водночас, звертав увагу суду, що відповідачем порушено соціальні права малолітнього ОСОБА_2 (сина військовослужбовця), які полягають в тому, що грошове забезпечення солдата ОСОБА_3 , не задепоновано у повному обсязі, а виплачувалось ОСОБА_5 .

Так, зокрема ОСОБА_5 (матір ОСОБА_3 ) починаючи з 03.08.2024 року виплачено грошове забезпечення зниклого безвісти за особливих обставин солдата ОСОБА_3 в сумі 2038027,22 грн.

5. Також судом встановлено, що листом начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 підполковника ОСОБА_9 від 16.11.2023 року №3/1552, направленим на адресу військової частини НОМЕР_1 , за вхідним №10043 від 04.12.2023р. отримано даний лист та в додатках до нього заяву від 06.10.2023р. матері ОСОБА_3 - громадянки ОСОБА_5 , щодо можливості виплати грошового забезпечення зниклого безвісті сина - солдата ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2, відповідно до Порядку, затвердженого постановою КМУ від 30.11.2016 року №884. До заяви, зокрема, були додані копія паспорту та РНКОПП ОСОБА_5 , копія свідоцтва про народження ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), де батьками вказані ОСОБА_10 та ОСОБА_5 , копія витягу з ЄРДР про реєстрацію в ГУ НП Кіровоградської області кримінального провадження за ч. 1 ст. 115 КК України стосовно зниклого безвісті ОСОБА_3 , завірена ТЦК та СП копія документу свідоцтва про смерть ОСОБА_10 , та довідка про склад сім`ї та проживання ОСОБА_5 , видана Виконавчим комітетом Новомиргородської міської ради Кіровоградської області за вих. №179 від 03.10.2023 року.

6. Відповідно до довідки про склад сім`ї та проживання ОСОБА_5 , виданої Виконавчим комітетом Новомиргородської міської ради Кіровоградської області за вих. №179 від 03.10.2023 року, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , проживає сама по АДРЕСА_1 , є головою домогосподарства за цією адресою.

7. Листом ІНФОРМАЦІЯ_3 від 21.06.2024 року №1967/3/317 надіслано відповідачеві повний витяг з державного реєстру актів цивільного стану громадян про наявність у ньому записів про шлюб, розірвання шлюбу та дітей, в тому числі усиновлених, щодо зниклого безвісті ОСОБА_3 .

Згідно Витягу (витягів) з державного реєстру актів цивільного стану громадян від 18.06.2024 року №№ 5, 3, 3, 1, 2, вбачається про відсутність актових записів стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про шлюб, про усиновлення дітей, про розірвання шлюбу, про народження, про встановлення батьківства ОСОБА_3 . Період складання запитів - від 14.02.2004 по 23.09.2023 року.

8. Військовою частиною НОМЕР_1 було здійснено виплати на поточний рахунок особи, що набула та реалізувала право на отримання грошового забезпечення за зниклим сином, ОСОБА_5 , що підтверджується відповідними платіжними дорученнями.

10. Після отримання в 2025 році копії Свідоцтва про смерть від 03.06.2024 року серії НОМЕР_3 , відповідно до якого підтверджується, що ОСОБА_5 (мати солдата) померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , відповідачем прийнято рішення про припинення виплат грошового забезпечення зниклого безвісті солдата ОСОБА_3 матері останнього, ОСОБА_5 .

ДО ВКАЗАНИХ ПРАВОВІДНОСИН СУД ЗАСТОСОВУЄ НАСТУПНІ ПОЛОЖЕННЯ ЗАКОНОДАВСТВА ТА РОБИТЬ ВИСНОВКИ ПО СУТІ СПОРУ.

1. Визначаючись щодо суті правовідносин, які склалися між сторонами, суд зазначає наступне.

Статтею 55 Конституції України проголошено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до частини п`ятої статті 125 Конституції України з метою захисту прав, свобод та інтересів особи у сфері публічно-правових відносин діють адміністративні суди.

Юрисдикцію та повноваження адміністративних судів, порядок здійснення судочинства в адміністративних судах визначає та встановлює Кодекс адміністративного судочинства (далі - КАС України).

2. Згідно із частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Пунктом 1 частини першої статті 19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» означає орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, орган військового управління, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 КАС України).

Відповідно пункту 2 частини 1 статті 4 КАС України публічно-правовий спір - спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Отже, до юрисдикції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

3. Варто зазначити, що у постанові Великої Палати Верховного суду від 16.01.2019 у справі №686/23317/13-а звертається увага на те, що під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак, сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справи адміністративної юрисдикції.

Спір набуває ознак публічно-правового за умов здійснення органом публічної влади та/або його посадовими особами в цих відносинах владних управлінських функцій.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

4. Зі змісту позовної заяви та матеріалів справи вбачається, що підставою для звернення до суду з цим позовом стала відмова відповідача у виплаті позивачеві, яка діє в інтересах неповнолітнього сина, як члену сім`ї (сину) грошового забезпечення зниклого безвісти військовослужбовця ОСОБА_3 за особливих обставин, зокрема коштів в сумі 2038027,22 грн., які попередньо були задепоновані та в подальшому перераховані на рахунок матері ОСОБА_5 . Отже, позовні вимоги спрямовані на захист приватного майнового інтересу позивача та фактично пов`язані з вирішенням питання щодо права на відповідні грошові кошти, які перераховані за життя і після смерті ОСОБА_5 . Відтак, спір у даній справі виник із приватноправових відносин, оскільки його вирішення пов`язане з визначенням належності майна (грошових коштів) та можливим їх перерозподілом між фізичними особами, в тому числі і в порядку спадкування.

5. Згідно з ч. 2 ст. 9 Закону України №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення (далі Закон №2011-ХІІ).

6. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України (абз. 2 ч. 4 ст. 9 Закону №2011-XII).

У пункті 2 Розділу I «Загальні положення» Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженому наказом Міністерства оборони України №260 від 07.07.2018 визначено, що грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.

До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія.

До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту), а також додаткова винагорода на період дії воєнного стану; допомоги.

Грошове забезпечення, в тому числі одноразові додаткові види грошового забезпечення, право на які у військовослужбовця виникло включно до дня його загибелі (смерті) або до дня визнання його судом безвісно відсутнім, оголошення померлим, виплачується зазначеним в пункті 1 цього розділу членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - спадкоємцям за їх зверненням на підставі наказу командира військової частини про виплату.

Грошове забезпечення зазначеним особам виплачується, якщо звернення за держанням надійшло до закінчення трьох років із дня смерті (загибелі) військовослужбовця або з дня набрання законної сили рішенням суду про визнання військовослужбовця безвісно відсутнім, оголошення померлим.

Грошове забезпечення військовослужбовцям, захопленим у полон або заручниками (крім військовослужбовців, які здалися в полон добровільно), а також інтернованим в нейтральних державах або безвісно відсутнім, виплачується відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2016 року №884, військовою частиною, в якій перебував на грошовому забезпеченні військовослужбовець (п.п.2 і 3 Розділу «XXX. Виплата грошового забезпечення у разі захоплення в полон чи заручниками, смерті (загибелі) військовослужбовців або якщо вони визнані безвісно відсутніми чи оголошені померлими» зазначеного Порядку №260).

За нормою ч. 6 ст. 9 Закону №2011-XII за військовослужбовцями, захопленими в полон або заручниками, а також інтернованими в нейтральних державах або безвісно відсутніми, зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення. Сім`ям зазначених військовослужбовців щомісячно виплачується грошове забезпечення, в тому числі додаткові та інші види грошового забезпечення, у порядку та в розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Дія цього пункту не поширюється на військовослужбовців, які добровільно здалися в полон, самовільно залишили військові частини (місця служби) або дезертирували зі Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів.

Механізм виплати грошового забезпечення, в тому числі додаткових та інших видів грошового забезпечення, сім`ям військовослужбовців Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, Держспецтрансслужби та Держспецзв`язку, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх (далі - військовослужбовці) визначає Порядок виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України №884 від 30.11.2016 (далі Порядок №884).

Згідно з п.п. 2-4 Порядку №884, у цьому Порядку під терміном «безвісно відсутній військовослужбовець» слід розуміти зниклого безвісти під час захисту Вітчизни військовослужбовця, щодо якого понад 15 днів відсутні відомості про місце його перебування, крім відомостей про самовільне залишення військової частини або місця служби.

За військовослужбовцями зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення (далі - грошове забезпечення) з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення.

Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Виплата грошового забезпечення здійснюється з дня захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, а також інтернування в нейтральних державах або зникнення безвісти, членам сімей військовослужбовців за їх заявою на ім`я командира (начальника, керівника) військової частини (установи, організації).

До заяви додаються:

копії сторінок паспорта повнолітніх членів сім`ї з даними про прізвище, ім`я та по батькові і реєстрацію місця проживання (перебування);

довідка про реєстрацію місця проживання (перебування) членів сім`ї (у разі відсутності такої інформації в паспорті);

копія свідоцтва про шлюб (у разі наявності);

копії свідоцтв про народження дітей (у разі наявності);

копія документа, що засвідчує реєстрацію в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (для осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це контролюючому органу і мають відмітку в паспорті, - копія сторінки паспорта з такою відміткою).

Відповідно до п. 5 Порядку №884 командир (начальник, керівник) військової частини (установи, організації) розглядає протягом 15 днів подані документи та приймає рішення щодо виплати або відмови у виплаті грошового забезпечення, про що повідомляється заявнику в письмовій формі.

У рішенні про відмову у виплаті грошового забезпечення обов`язково зазначаються підстави для такої відмови.

Командир (начальник, керівник) військової частини (установи, організації) приймає рішення про відмову у виплаті у разі:

-подання заяви особами, що не зазначені в пункті 7 цього Порядку;

-подання не в повному обсязі документів, зазначених у пункті 4 цього Порядку;

-подання заяви з порушенням строків, визначених абзацами шостим і сьомим пункту 6 цього Порядку;

-з`ясування в установленому законодавством порядку обставин щодо добровільної здачі військовослужбовця в полон, самовільного залишення військової частини (установи, організації), місця служби або дезертирування.

Прийняття рішення про відмову у виплаті грошового забезпечення у зв`язку з поданням не в повному обсязі документів не позбавляє заявників права звернутися до командира (начальника, керівника) військової частини (установи, організації) повторно після усунення причин, що стали підставою для відмови у виплаті.

Рішення про відмову у виплаті грошового забезпечення може бути оскаржено у судовому порядку.

При цьому, згідно з п. 6 Порядку №884 виплата грошового забезпечення здійснюється щомісяця на підставі наказів командирів (начальників, керівників) військових частин (установ, організацій) членам сімей:

-військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, інтернованих у нейтральних державах, - до дня їх звільнення включно;

-військовослужбовців, безвісно відсутніх, - до дня набрання законної сили рішенням суду про визнання їх безвісно відсутніми або оголошення померлими.

Виплата грошового забезпечення членам сімей військовослужбовців здійснюється до повного з`ясування обставин захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, їх інтернування або звільнення, або визнання їх в установленому законом порядку безвісно відсутніми чи померлими. У всіх випадках виплата грошового забезпечення здійснюється не більше ніж до дня виключення військовослужбовця із списків особового складу військової частини (установи, організації).

Виплата грошового забезпечення членам сімей військовослужбовців здійснюється у разі, коли заява про його виплату надійшла до військової частини (установи, організації): до дня звільнення військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, інтернованих у нейтральних державах; протягом трьох років з дня набрання законної сили рішенням суду про визнання військовослужбовців безвісно відсутніми або оголошення померлими, але не пізніше ніж до дня набрання законної сили рішенням суду про скасування рішення про визнання їх безвісно відсутніми або оголошення померлими.

7. Проаналізувавши викладене у сукупності, слід зазначити, що у разі визнання військовослужбовця безвісти відсутнім за ним зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону. Така виплата грошового забезпечення здійснюється з дня зникнення військовослужбовця безвісти членам його сім`ї за їх заявою на ім`я командира військової частини. Своєю чергою, командир військової частини розглядає протягом 15 днів подані документи та приймає рішення щодо виплати або відмови у виплаті грошового забезпечення, про що повідомляється заявнику в письмовій формі.

Доцільно зауважити, що прийняття рішення про виплату грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, є виключною компетенцією військової частини, в якому проходив службу військовослужбовець.

Пунктом 7 Порядку визначено, що виплата грошового забезпечення здійснюється таким членам сімей військовослужбовців: дружині (чоловіку), а в разі її (його) відсутності - повнолітнім дітям, які проживають разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей, а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі і не мають дітей.

7. Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується учасниками справи, сума грошового забезпечення 2 038 027,22 грн. (два мільйони тридцять вісім тисяч двадцять сім гривень та двадцять дві копійки) нарахована та виплачена на поточний рахунок ОСОБА_5 (матір військовослужбовця) та фактично у володінні держави в особі військової частини НОМЕР_1 вже не знаходиться, а тому питання перерозподілу вже виплачених коштів між отримувачами слід вирішувати між його набувачами, так як у такому випадку здійснюється її перерозподіл за взаємною згодою осіб або в судовому порядку.

У той час, до юрисдикції адміністративного суду не належить вирішення спорів щодо перерозподілу між фізичними особами грошових коштів, що набуті у власність, у зв`язку із чим суд зазначає про помилковість обраного способу захисту порушеного права.

Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про:

1) повернення виконаного за недійсним правочином;

2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння;

3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні;

4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

При цьому, суд вважає за необхідне наголосити, що відповідно до положень КАС України до адміністративної юрисдикції не відноситься розгляд спірних правовідносин з приводу перерозподілу виплачених коштів фізичним особам, в даному випадку членам зниклого безвісті військовослужбовця, а віднесено до компетенції судів загальної юрисдикції.

Таким чином, суд, враховуючи суть спірних відносин та їх суб`єктний склад, дійшов висновку про непоширення на цей спір юрисдикції адміністративного суду та необхідність його вирішення в порядку цивільного судочинства, що виключає розгляд цієї справи у порядку адміністративного судочинства.

8. Беручи до уваги те, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі і обов`язковість суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від визначального принципу, зокрема, цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін, суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися «судом, встановленим законом», у розумінні частини першої статті 6 Конвенції.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 16 грудня 2014 року, постанові Верховного Суду України від 9 грудня 2014 року та ухвалі Вищого адміністративного Суду України від 27 січня 2015 року у справі № К/800/68333/14, постанові Верховного Суду України від 28 квітня 2015 року.

В статті 242 КАС України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

9. Згідно ч. 1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Частиною 2 статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу.

10. З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що даний спір належить розглядати за правилами адміністративного судочинства, тому, слід закрити провадження у даній справі та роз`яснити позивачу, що вирішення спорів щодо перерозподілу фізичними особами грошових коштів, що набуті у власність здійснюється за правилами цивільного судочинства.

На підставі наведеного та керуючись статтями 238, 241, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

У Х В А Л И В:

1. Провадження в справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - закрити.

Згідно статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України ухвали суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду повністю або частково. Апеляційна скарга на ухвалу подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення (складання).

Ухвалу в повному обсязі складено 02 березня 2026 р.

Суддя О.В. Боднарюк