Справа № 280/10123/25
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2026-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

27 лютого 2026 року м. Дніпросправа № 280/10123/25

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чередниченка В.Є. (доповідач),

суддів: Іванова С.М., Шальєвої В.А.,

перевіривши на відповідність вимог Кодексу адміністративного судочинства України апеляційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 05.01.2026 у справі №280/10123/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправними та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області 29 січня 2026 року звернулася до Третього апеляційного адміністративного суду через систему Електронний суд з апеляційною скаргою на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.01.2026 у справі №280/10123/25.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 11 лютого 2026 року апеляційну скаргу було залишено без руху у зв`язку з її невідповідністю вимогам КАС України, та запропоновано скаржнику у строк 10 днів з дня отримання копії цієї ухвали надати до суду апеляційної інстанції докази надсилання іншим учасникам справи листом з описом вкладення копії поданої ним апеляційної скарги з доданими до неї документами.

Ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 11 лютого 2026 року скаржник отримав 12 лютого 2026 року, що підтверджується довідкою про доставку зазначеної ухвали суду до електронного кабінету скаржника через підсистему Електронний суд.

19.02.2026 року скаржник через підсистему Електронний суд направив до суду апеляційної інстанції квитанцію, яка підтверджує факт надсилання копії ним апеляційної скарги з доданими до неї документами позивачу.

Однак, суд апеляційної інстанції зробив висновок про те, що скаржник не усунув недоліки апеляційної скарги, як в частині надання до суду доказів надсилання іншим учасникам справи листом з описом вкладення копії поданої ним апеляційної скарги з доданими до неї документами.

Як було доведено до відома скаржника ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 11.02.2026 року, за умовами частини 9 статті 44 КАС України у разі подання до суду в електронній формі заяви по суті справи, зустрічного позову, заяви про збільшення або зменшення позовних вимог, заяви про зміну предмета або підстав позову, заяви про залучення третьої особи, апеляційної скарги, касаційної скарги та документів, що до них додаються, учасник справи зобов`язаний надати до суду доказ надсилання цих матеріалів іншим учасникам справи.

Такі документи в електронній формі направляються з використанням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, шляхом надсилання до електронного кабінету іншого учасника справи, а у разі відсутності у іншого учасника справи електронного кабінету чи відсутності відомостей про наявність у іншого учасника справи електронного кабінету - в паперовій формі листом з описом вкладення.

Тобто, у разі звернення до суду з апеляційною скаргою через підсистему Електронний суд скаржник зобов`язаний надати до суду один із альтернативних доказів надсилання іншим учасникам справи поданої ним апеляційної скарги з доданими до неї документами, а саме: доказ надсилання до Електронних кабінетів інших учасників справи через підсистему Електронний суд поданих до суду документів або, у разі відсутності відомостей про наявність в інших учасників справи зареєстрованого Електронного кабінету, докази надсилання таких документів листом з описом вкладення.

Суд апеляційної інстанції зауважує на тому, що відповідач обираючи один із законодавчо встановлених, альтернативних форм, звернення до суду з апеляційною скаргою (паперова форма або через підсистему Електронний суд), як орган Державної влади усвідомлював вимоги, що ставляться законом для звернення до суду з апеляційною скаргою у тій чи іншій формі.

Тобто, відповідач подаючи апеляційну скаргу у цій справі через підсистему Електронний суд був обізнаний про вимоги законодавства щодо надання доказів надсилання іншим учасникам справи листом з описом вкладення копії поданої Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області апеляційної скарги з доданими до неї документами або її надсилання через підсистему Електронний суд до зареєстрованого Електронного кабінету інших учасників справи.

Та зважаючи на загальнодоступність норм процесуального законодавства щодо вимог до такої апеляційної скарги, відповідач з ними погодився.

Так, Європейський суд з прав людини у рішенні від 30 квітня 2025 року по справі Ворошило проти України дійшов висновку, що національний суд розглянувши подану у справі заявника апеляційну скаргу та не вживши спроб встановити, чи була вона вручена заявнику або чи був заявник повідомлений про апеляційну скаргу будь-яким іншим чином, позбавив його можливості надати зауваження щодо поданої у його справі апеляційної скарги і не виконав свого обов`язку щодо дотримання принципу рівності сторін та констатував порушення пункту 1 статті 6 Конвенції.

Отже на думку ЄСПЛ позбавлення можливості надати зауваження щодо поданої у справі апеляційної скарги, яке відбувається в наслідок її неотримання, є не виконанням обов`язку щодо дотримання принципу рівності сторін та порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що прийняття судом апеляційної скарги з таким недоліком дасть обґрунтовані сподівання скаржнику на звернення до суду з апеляційними скаргами через підсистему Електронний суд в майбутньому без надання доказів надсилання таких документів листом з описом вкладення іншим учасникам справи та покладенням цього обов`язку на суд замість скаржника, що в свою чергу при масовому прийнятті таких апеляційних скарги призведе до дисбалансування виконання вимог процесуального законодавства та його невиконання як скаржником так і судом та констатації позбавлення саме судом сторони можливості надати зауваження щодо поданої у її справі апеляційної скарги.

Не застосування судом встановлених законом наслідків не усунення скаржником такого недоліку апеляційної скарги як надання до суду апеляційної інстанції доказів надсилання іншим учасникам справи поданої ним через підсистему "Електронний суд" апеляційної скарги з доданими до неї документами, враховуючи те, що скаржнику ухвалою суду роз`яснено необхідність усунення такого недоліку та шляхи його усунення буде свідчить про нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, що є порушенням ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Водночас, слід зазначити, що вимоги суду щодо дотримання суб`єктом владних повноважень, зазначених приписів процесуального законодавства не є надмірним формалізмом, оскільки направлені на дотримання принципу рівності сторін передбачені пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та не порушують гарантовано право на розгляд справи судом протягом розумного строку.

Крім того, зазначаючи про надмірний формалізм суду Європейський суд з прав людини констатував таке порушення відносно фізичної особи, чи ї права, свободи та інтереси захищає Конвенції, а не суб`єкта владних повноважень яким є відповідач.

Надмірний формалізмом це безумовна вимогу дотримуватися процедур, визначених законодавством, у ситуації, за якої негативні наслідки поступаються принципу розумності (доцільності, раціональності).

Проте, колегія суддів не може вважати розумним звільнення суб`єкта владних повноважень від виконання ним самостійно обраного для себе та передбаченого законодавством обов`язку щодо надання доказів надсилання іншим учасникам справи листом з описом вкладення копії поданої апеляційної скарги з доданими до неї документами з покладанням такого обов`язку на суд, оскільки це буде надмірною гнучкістю - що означає нехтування процедурою, визначеною законодавством, у ситуації, за якої негативні наслідки недотримання такої процедури переважають принцип розумності (доцільності, раціональності) враховуючи те, що суд не має ні права, ні обов`язку виконання цих дій замість суб`єкта владних повноважень, а також і дієвого механізму щодо надсилання іншим учасникам справи, що проживають на окупованій території, листом з описом вкладення копії поданої суб`єктом владних повноважень апеляційної скарги з доданими до неї документами, наявність якого б це виправдовувало.

Отже, перебирання судом на себе обов`язку скаржника щодо направлення поданої апеляційної скарги іншим учасникам справи не свідчить про можливість його виконання та є законодавчо недопустимим і призведе не лише до надання переваги одному із учасників справи, що як наслідок породить сумнів у безсторонності суду (враховуючи мету адміністративного судочинства), та до нецільового використання бюджетних коштів наданих суду, так як Кодекс адміністративного судочинства України зобов`язує саме осіб, що подають апеляційну скаргу, направляти учасникам справи, які не мають електронного кабінету, її копію виключно в паперовій формі.

Не отримання позивачем апеляційної скарги, яку в рамках покладених процесуальним законодавством обов`язків має направити йому скаржник, буде свідчити про порушення гарантованого позивачу права як учасника справи на справедливий і публічний розгляд справи, що передбачене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

При цьому, суд апеляційної інстанції враховує і те, що згідно з ордером на надання правничої (правової) допомоги серії АР №1276374 від 15.11.2025 року адвокат Михайлов Д.О. є представником позивача - ОСОБА_1 виключно у Запорізькому окружному адміністративному суду, тобто адвокат Михайлов Д.О. не є представником позивача у суді апеляційної інстанції, як наслідок направлення йому відповідачем апеляційної скарги у цій справі не свідчить про виконання вимог пункту 2 частини 5 статті 296 КАС України.

Згідно з частиною 2 статті 298 Кодексу адміністративного судочинства України до апеляційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 296 цього Кодексу, застосовуються правила статті 169 цього Кодексу, тобто суддя, встановивши невідповідність матеріалів поданої скарги вимогам, встановленим цим Кодексом, постановляє ухвалу про залишення апеляційної скарги без руху, та у разі не усунення зазначених судом недоліків повертає її.

З урахуванням вищезазначеного та враховуючи те, що недоліки апеляційної скарги зазначені в ухвалі суду від 11 лютого 2026 року у встановлений судом строк скаржником усунуто не було, суд апеляційної інстанції зробив висновок про наявність підстав для повернення апеляційної скарги у відповідності до положень ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 169, 298 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 05.01.2026 у справі №280/10123/25 - повернути.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання суддями та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено та підписано суддями 27 лютого 2026 року.

Головуючий - суддя В.Є. Чередниченко

суддя С.М. Іванов

суддя В.А. Шальєва