Справа № 380/3031/26
Суддя: Костецький Назар Володимирович
Дата ухвалення: 2026-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №380/3031/26
У Х В А Л А

з питань забезпечення позову

03 березня 2026 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Костецького Н.В., розглянувши в порядку письмового провадження заяву позивача про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною та скасування відмови, зобов`язання вчинити дії,-

в с т а н о в и в:

на розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , у якій позивач просить суд:

- визнати протиправною та скасувати відмову в/ч НОМЕР_1 у моєму звільненні;

- зобов`язати в/ч НОМЕР_1 звільнити ОСОБА_1 з військової служби на підставі пп. «г» п. 3 ч. 12 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»;

Ухвалою суду від 27.02.2026 відмовлено у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову шляхом зупинення дії наказу про його відрядження (переміщення) за межі м. Стрий та заборонити Військовій частині НОМЕР_1 здійснювати його переміщення до набрання законної сили рішенням суду у цій справі.

Ухвалою суду від 27.02.2026 відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) сторін.

27.02.2026 до суду надійшла заява позивача від 26.02.2026 про забезпечення позову, у якій просить вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони Військовій частині НОМЕР_1 здійснювати його переміщення (відрядження) за межі Львівської області до набрання законної сили рішенням у цій справі.

В обґрунтування заяви позивач зазначає, що Актом обстеження сімейного стану військовослужбовця від 23.02.2026, виданим ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлено: інших осіб, які могли б здійснювати такий догляд, крім позивача не встановлено. Стан здоров`я сестри ( ОСОБА_2 ) офіційно перевірено РТЦК та визнано таким, що унеможливлює здійснення нею догляду. Факт необхідності здійснення догляду підтверджено.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 154 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Суд, вирішуючи питання про обґрунтованість заяви про вжиття заходів забезпечення позову, керується такими мотивами.

Забезпечення позову згідно ч. 2 ст. 150 КАС України допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Забезпечення позову - це надання позивачеві тимчасової правової охорони його прав та інтересів, за захистом яких він звернувся до суду, до вирішення спору судом та набрання рішенням суду законної сили. Заходи забезпечення позову є втручанням суду у спірні правовідносини до їх вирішення, тому вони повинні застосовуватися судом з підстав та в порядку, прямо передбаченому законом.

Згідно ч. 1 ст. 151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Під час розгляду заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Слід зазначити, що під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті та не можуть вирішуватись ним під час розгляду заяви про забезпечення позову.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Необхідною передумовою вжиття заходів забезпечення позову є існування очевидних ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю, а також вірогідність того, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Отже, вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд має встановити наявність саме таких ознак, які свідчать про протиправність оскаржуваного рішення поза обґрунтованим сумнівом, а не встановлювати правомірність/протиправність оскаржуваного рішення на цій стадії.

Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постанові Верховного Суду від 12.11.2025 року у справі № 160/33464/24.

Дослідивши підстави заяви про забезпечення позову, суд зазначає наступне.

З матеріалів справи суд встановив, що позивач не погоджується із відмовою Військової частини НОМЕР_1 у задоволенні його рапорту про звільнення з військової служби на підставі пп. «г» п. 3 ч. 12 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у зв`язку із необхідністю догляду за батьком, який потребує постійного стороннього догляду.

Водночас, вимоги позивача щодо забезпечення позову обґрунтовані необхідністю заборонити відповідачу здійснювати будь-яке переміщення (відрядження) позивача за межі Львівської області.

При цьому, позивач не оскаржує рішення чи дії відповідача щодо його переміщення (відрядження) за межі Львівської області та не надає доказів прийняття відповідачем такого рішення чи вчинення дій щодо переміщення (відрядження) позивача за межі Львівської області.

З наведеного суд робить висновок, що вимоги позивача про забезпечення позову не стосуються предмету спору і не заявлені в межах позовних вимог.

Зважаючи на наведене, враховуючи, що предметом оскарження в цій справі є дії (рішення) відповідача щодо відмови позивачу у звільненні з військової служби на підставі пп. «г» п. 3 ч. 12 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у зв`язку із необхідністю догляду за батьком, який потребує постійного стороннього догляду, суд констатує, що обрані позивачем заходи забезпечення позову виходять за межі предмета заявлених нею позовних вимог, отже, не є співмірними із заявленими позовними вимогами та не відповідають меті, яку покликаний досягнути цей інститут, у зв`язку з чим відсутні правові підстави для застосування таких заходів в цій справі.

Суд наголошує, що не допускається забезпечення позову, зокрема шляхом зупинення дії рішення суб`єкта владних повноважень, яке не є предметом оскарження в адміністративній справі, або встановлення заборони або обов`язку вчиняти дії, що випливають з такого рішення (п. 5 ч. 3 ст. 151 КАС України).

Також суд звертає увагу, що позивачем не зазначено, в чому полягає неможливість захисту порушених прав, свобод та інтересів без вжиття таких заходів, не мотивовано наявності реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Позивачем не надано доказів та не наведено обґрунтувань на підтвердження хоча б однієї з таких обставин: очевидність небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі; доведення позивачем того, що захист його прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат; очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Отже, позивачем не доведено наявність підстав для застосування заходів забезпечення позову.

Вирішуючи подану заяву про забезпечення позову, суд зазначає, що під час вирішення питання про наявність підстав для забезпечення позову обов`язок по доведенню та обґрунтуванню наявності очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача, обґрунтованості та невідвертості додаткових зусиль і витрат у майбутньому, покладається саме на заявника.

Суд вважає, що сама лише незгода позивача із рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень та звернення до суду з позовом про визнання таких протиправними ще не є достатньою підставою для застосування судом заходів забезпечення позову.

При цьому, позивач не підтверджує належними доказами ті обставини, за яких невжиття судом заходів забезпечення позову призведе до ускладнення чи неможливості виконання рішення суду у даній справі.

Отже, вказані доводи позивача не приймаються судом до уваги, оскільки не свідчать в чому полягає існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або про те, що захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

В даному випадку, станом на дату вирішення питання про забезпечення позову, відсутня очевидна небезпека заподіяння шкоди правам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, при цьому, представником позивача не доведено, що захист прав позивача та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Враховуючи вищевикладене суд зазначає, що вказані у заяві про забезпечення позову доводи не свідчать про наявність законних та переконливих підстав для вжиття заходів забезпечення позову, передбачених ст. 151 КАС України.

При цьому, посилання особи на можливе порушення її прав в майбутньому, не може визнаватись достатнім для вжиття заходів забезпечення позову за викладених доводів.

Здійснивши оцінку обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову, з урахуванням розумності та обґрунтованості вимог позивача щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову, суд робить висновок, що заява позивача про забезпечення позову є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 150, 152, 154, 256, 293-295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

постановив:

у задоволенні заяви позивача від 26.02.2026 про забезпечення позову в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною та скасування відмови, зобов`язання вчинити дії відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Повний текст ухвали складено 03.03.2026 року.

Суддя Костецький Н.В.