Справа № 560/15350/25
Суддя: Печений Є.В.
Дата ухвалення: 2026-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

03 березня 2026 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Печеного Є.В., розглянувши в письмовому провадженні заяву представника позивача про забезпечення позову в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Хмельницького окружного адміністративного суду перебуває справа №560/15350/25 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.

03 березня 2026 року до суду надійшла заява представника ОСОБА_1 , в якій останній просить суд вжити заходи забезпечення адміністративного позову шляхом заборони ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та іншим ТЦК та СП вчиняти дії щодо призову на військову службу під час мобілізації ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 , до набранням законної сили судовим рішенням у даній адміністративній справі.

Обґрунтовуючи вказану вище заяву, представник ОСОБА_1 посилається на те, що позивач не являється військовозобов`язаним та виключений з військового обліку по стану здоров`я ще у 2021 році.

Вказує, що на адресу роботодавця позивача неодноразово направлялися розпорядження про забезпечення явки ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 та повістки про явку до відповідача.

Стверджує, що у позивача є ризик бути мобілізованим, допоки рішення суду у даній справі не набере законної сили.

Зазначає, що, якщо позивач змінить статус з «військовозобов`язаний» на «військовослужбовець» то підстав у нього для звільнення з служби передбачених ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» не буде.

Вказує, що, якщо позивача буде призвано на військову службу під час мобілізації, то він набуде статусу військовослужбовця, що унеможливить відновленню права позивача на внесення до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів інформації про виключення за станом здоров`я у відповідності до паперового ВОД 2021 року.

Посилається на те, що в разі призову на військову службу поданий адміністративний позов, та відповідно рішення суду по даній втратить свою актуальність для позивача, при зміні статусу на військовослужбовця позивач не зможе бути вже виключеним, так само як і відповідач не зможе виконати рішення суду.

Отже, на думку представника заявника, невжиття заходів забезпечення позову унеможливлює ефективний захист прав позивача.

Розглянувши вищевказану заяву про забезпечення позову, вивчивши надані докази на підтвердження поданої заяви, суд виходить з наступного.

Відповідно до частин першої, другої статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно з частиною першою статті 151 КАС України позов може бути забезпечено:

1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Відповідно до частини другої статті 151 КАС України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Відтак, забезпечення адміністративного позову - це вжиття адміністративним судом, в провадженні якого знаходиться справа, певних процесуально-правових заходів щодо охорони прав, свобод та інтересів позивача, які б гарантували виконання рішення суду, у разі задоволення позову. Для задоволення судом поданої позивачем заяви про забезпечення адміністративного позову останній має довести, що невжиття обраних заходів призведе хоча б до одного із наслідків, передбачених частиною другою статті 150 КАС України.

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі, з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

У пункті 17 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України "Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ" № 2 від 06.03.2008 надано роз`яснення, що в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування обставин, які б свідчили про наявність зазначених вище підстав для забезпечення позову.

Отже, аргументи позивача щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову слід оцінювати з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших осіб, які беруть участь в справі; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовних вимог, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у випадку невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таким заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового розгляду.

Як вбачається із прохальної частини позовної заяви, предметом розгляду у справі №560/15350/25, є оскарження бездіяльності ІНФОРМАЦІЯ_1 в особі ІНФОРМАЦІЯ_5 , що полягає у невнесенні до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів повної інформації відносно ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_6 , а саме про його виключення з військового обліку за станом здоров`я та зобов`язання відповідача внести до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів інформацію відносно ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_6 , а саме про визнання його непридатним до військової служби та про виключення його з військового обліку на підставі пп. 3) ч. 6 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» згідно інформації, наявної у його паперовому військово-обліковому документі.

Разом з тим, обґрунтовуючи необхідність забезпечення адміністративного позову, представник позивача зазначає, що невнесення відповідачем до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомостей про визнання ОСОБА_1 непридатним до військової служби та виключення його з військового обліку створює реальний ризик його призову під час мобілізації. Наявність у застосунку «Резерв+» інформації про перебування позивача у розшуку та неодноразове вручення повісток свідчать про фактичне розцінювання його як військовозобов`язаного, що може призвести до адміністративного затримання та подальшого призову.

У разі мобілізації позивач набуде статусу військовослужбовця, що є юридично незворотною подією, а відновлення його прав у межах цього спору стане фактично неможливим або надмірно ускладненим, оскільки виконання рішення суду щодо внесення відповідних відомостей до Реєстру втратить практичний зміст. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову може істотно унеможливити ефективний захист прав позивача та виконання майбутнього судового рішення.

Надаючи оцінку вказаним аргументам представника позивача, суд зазначає таке.

Процедуру оповіщення військовозобов`язаних та резервістів, їх прибуття до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, процедуру надання військовозобов`язаним та резервістам відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період та її оформлення; організацію медичного огляду військовозобов`язаних та резервістів для визначення придатності до військової служби; процедуру оформлення призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період визначає Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 560 ( далі - Порядок № 560 ).

Відповідно до підпункту 1 пункту 27 Порядку № 560 під час мобілізації громадяни викликаються до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки або їх відділів з метою: взяття на військовий облік; проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби; уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів (територіального центру комплектування та соціальної підтримки); призову на військову службу під час мобілізації та відправлення до місць проходження військової служби.

Згідно з приписами пунктів 28, 29 вказаного Порядку виклик громадян до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки чи їх відділів, відповідних підрозділів розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ під час мобілізації здійснюється шляхом вручення (надсилання) повістки (додаток 1). У повістці зазначаються: прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності) і дата народження громадянина, якому адресована повістка; найменування районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділів чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіонального органу СБУ, що видав повістку; мета виклику до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділів чи відповідних підрозділів розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ; місце, день і час явки за викликом; підпис (кваліфікований електронний підпис) посадової особи, яка видала (сформувала) повістку, дата підпису; реєстраційний номер повістки; роз`яснення про наслідки неявки і про обов`язок повідомити про причини неявки.

Згідно з приписами Порядку № 560 призов на військову службу під час мобілізації здійснюється за певною процедурою, яка складається не лише з оформлення повістки, а передбачає, зокрема, проходження медичного огляду та оформлення відповідно.

Щодо існування підстав для забезпечення позову згідно з пунктом 1 частини другої статті 150 КАС України суд зазначає, що, за твердженням представника позивача, невнесення відповідачем до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомостей про визнання позивача непридатним до військової служби та його виключення з військового обліку призводить до відображення його як військовозобов`язаного, що створює ризик виклику до ТЦК та СП, примусового доставлення та подальшого призову під час мобілізації, який є фактично незворотною подією.

Разом з тим, наявність вказаної обставини не дає достатніх підстав для висновку про те, що відповідач саме вживає заходів, спрямованих на мобілізацію позивача. Як наслідок, відсутні підстави і для висновку про те, що невжиття заходів забезпечення зумовить незворотні зміни в правовому становищі позивача, оскільки не підтверджено достатню ймовірність існування ризику, в зв`язку з яким і мали б вживатися заходи забезпечення позову.

Суд звертає увагу позивача, що згідно п. 28 Порядку № 560 виклик громадян до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки чи їх відділів, відповідних підрозділів розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ під час мобілізації здійснюється шляхом вручення (надсилання) повістки.

Разом із тим, як убачається з наданих матеріалів, направлення на адресу роботодавця позивача повісток та розпоряджень про здійснення оповіщення призовників саме по собі свідчить про вчинення відповідачем дій у межах процедур, визначених чинним законодавством, та не підтверджує факту прийняття рішення про призов позивача на військову службу.

Суд також враховує, що вручення повістки, у тому числі повторне її надсилання, а також складення акту у зв`язку з відмовою від отримання повістки є складовими заходів щодо уточнення військово-облікових даних та забезпечення виконання обов`язків, передбачених законодавством про військовий обов`язок і мобілізацію, і самі по собі не свідчать про безпосередню та неминучу мобілізацію позивача.

За таких обставин суд дійшов висновку, що надані позивачем доводи та докази не підтверджують наявності достатньо обґрунтованого та реального ризику призову саме на цей час, а відтак не свідчать про існування обставин, передбачених пунктом 1 частини другої статті 150 КАС України, які б обумовлювали необхідність вжиття заходів забезпечення позову.

Водночас, сама лише незгода заявника з бездіяльністю відповідача - суб`єкта владних повноважень, щодо внесенні до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів повної інформації відносно ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_6 , а саме про його виключення з військового обліку за станом здоров`я, та звернення до суду з позовом ще не є достатньою підставою для застосування судом заходів забезпечення позову.

Отже, відсутні станом на день постановлення цієї ухвали підстави для висновку, що існуватиме неможливість захисту прав, свобод та інтересів позивача після набрання законної сили рішенням в адміністративній справі без вжиття заходів забезпечення позову, а також що існуватиме необхідність докладання значних зусиль та витрат для відновлення прав позивача у майбутньому, оскільки представником позивача не обґрунтовано невідворотність настання стверджуваних наслідків без застосування заходів забезпечення позову.

Крім того, суд зазначає, що можливе настання негативних наслідків не є беззаперечним доказом для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову. Суд здійснює захист реально порушених прав, а не тих, які ймовірно може бути порушено у майбутньому.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 06.09.2019 у справі № 826/13306/18.

Верховний Суд у постанові від 03.05.2023 у справі № 640/15534/22 вказав, що під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті та не можуть вирішуватись ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

Крім того, відповідно до пункту 5 частини третьої статті 151 КАС України не допускається забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення суб`єкта владних повноважень, яке не є предметом оскарження в адміністративній справі, встановлення заборони або обов`язку вчиняти дії, що випливають з такого рішення.

Предмет позову охоплює наявність чи відсутність підстав для зобов`язання відповідача внести до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів інформацію відносно ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_6 , а саме про визнання його непридатним до військової служби та про виключення його з військового обліку на підставі пп. 3) ч. 6 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» згідно інформації, наявної у його паперовому військово-обліковому документі.

Суд зазначає, що обраний позивачем спосіб забезпечення позову шляхом заборони ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та іншим ТЦК та СП вчиняти дії щодо призову на військову службу під час мобілізації ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 , до набранням законної сили судовим рішенням у справі 560/15350/25, не узгоджується з предметом позову, оскільки позивачем не оскаржуються дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо оголошення його у розшук, і відповідачем на теперішній час не вчиняються дії щодо призову ОСОБА_1 на військову службу під час мобілізації.

Так, призов на військову службу оформлюється начальником територіального центру комплектування та соціальної підтримки, якому передує комплекс заходів, таких як вручення повістки, проходження ВЛК, отримання довідки ВЛК тощо.

Вказані дії не охоплюються предметом заявленого на розгляд суду спору, тому обраний позивачем спосіб забезпечення позову не відповідає предмету судового спору, та в силу пункту 5 частини третьої статті 151 КАС України не може бути застосований судом.

Зокрема, позивач вважає, що його можуть мобілізувати та це унеможливить або ускладнить захист порушених прав, про які йдеться у поданому позові, підставою звернення із цією заявою є побоювання позивача, що його мобілізують, оскільки згідно інформації з Єдиного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, яка відображається в застосунку «РЕЗЕРВ+» позивача з`явився запис: «Вас розшукує ТЦК».

Однак, суд звертає увагу, що матеріали справи не містять відомостей про отримання позивачем повістки про призов на військову службу під час мобілізації та відправлення до місць проходження військової служби, статус «розшук» обумовлений ймовірним порушенням позивач правил військового обліку, що може бути окремим предметом судового оскарження у разі незгоди з такими діями відповідача.

З цих підстав суд не вважає, що права позивача, про захист і поновлення яких ідеться у позові, неможливо чи ускладнено буде поновити без застосування заходів забезпечення позову.

Суд зазначає, що необґрунтоване вжиття заходів забезпечення позову може привести до негативних правових наслідків для позивача та/чи відповідача, а також інших осіб, що не є сторонами провадження.

За таких обставин, враховуючи приписи наведених положень нормативно-правових актів, суд дійшов висновку, що у даному випадку підстави, передбачені частиною другою статті 150 КАС України для забезпечення даного позову, відсутні, тому відмовляє у задоволенні поданої заяви про забезпечення позову.

Керуючись статтями 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі № 560/15350/25 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Головуючий суддя Є.В. Печений