Справа № 320/17493/25
Суддя: Собків Ярослав Мар'янович
Дата ухвалення: 2026-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2026 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Собківа Я.М.,

суддів: Сорочка Є.О., Чаку Є.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у м. Києві на рішення Київського окружного адміністративного суду від 30 червня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві про визнання протиправними дій,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у м. Києві, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Державної податкової служби у м. Києві щодо списання безнадійного податкового боргу ОСОБА_1 по податку на доходи фізичних осіб (код 11010500) у сумі 275 486,30 грн, в тому числі основний платіж - 164 676,24 грн, штрафні санкції - 41 849,06 грн, пеня - 68 961,00 грн, нарахована на суму заниженого податкового зобов?язання за період з 01.08.2017 по 04.10.2020, що виник 01.03.2019; по військовому збору (код платежу 11011001) у сумі 22 900,53 грн, в тому числі основний платіж - 13 723,02 грн, штрафні (фінансові санкції) - 3 430,76 грн. (три тисячі чотириста тридцять гривень 76 копійок), пеня - 5 746,75 грн, нарахована на суму заниженого податкового зобов?язання за період з 01.08.2017 по 04.10.2020, що виник 01.03.2019;

- зобов?язати Головне управління Державної податкової служби у м. Києві прийняти рішення про списання безнадійного податкового боргу ОСОБА_1 по податку на доходи фізичних осіб (код 11010500) у сумі 275 486,30 грн, в тому числі основний платіж - 164 676,24 грн, штрафні санкції - 41 849,06 грн, пеня - 68 961,00 грн, нарахована на суму заниженого податкового зобов?язання за період з 01.08.2017 по 04.10.2020, що виник 01.03.2019; по військовому збору (код платежу 11011001) у сумі 22 900,53 грн, в тому числі основний платіж - 13 723,02 грн, штрафні (фінансові санкції) - 3 430,76 грн, пеня - 5 746,75 грн, нарахована на суму заниженого податкового зобов?язання за період з 01.08.2017 по 04.10.2020, що виник 01.03.2019.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 30 червня 2025 року позов задоволено.

В апеляційній скарзі Головне управління ДПС у м. Києві, посилаючись на порушення окружним адміністративним судом норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Виконуючи вимоги процесуального законодавства, колегія суддів ухвалила продовжити строк розгляду апеляційної скарги на більш тривалий, розумний термін, у відповідності до положень статті 309 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ч.1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Предметом апеляційного оскарження є судове рішення, яке прийняте судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).

Станом на 02 березня 2026 року позивачем не надано до суду письмового відзиву (заперечень) на апеляційну скаргу.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що контролюючим органом проведено документальну позапланову невиїзну перевірку та складено акт від 28.01.2019 № 115/26-15-42-02-30/ на підставі, якого винесено податкові повідомлення-рішення від 01.03.2019: № , № , № , №014734202.

Вищезазначені податкові повідомлення-рішення оскаржувались ОСОБА_1 в судовому порядку.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 29.05.2020 у справі № 640/10917/19, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 21.09.2020 та постановою Касаційного адміністративного суду від 23.09.2021, - у задоволенні позову відмовлено.

З вищенаведеного вбачається, що податковий борг набув статусу узгодженості 21.09.2020 (дата винесення постанови Шостим апеляційним адміністративним судом).

З метою погашення податкового боргу згідно до ст. 59 Податкового кодексу, ГУ ДПС у м. Києві сформовано податкову вимогу від 11.11.2020 № 28361-13 та направлено на адресу позивача.

Вважаючи, що відповідач допустив протиправну бездіяльність щодо неприйняття рішення про списання безнадійного податкового боргу, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Колегія суддів, розглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги, дійшла висновку про обґрунтованість та правомірність висновків суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з підпунктом14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий борг це сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до підпункту19-1.1.24 пункту 19-1.1 статті 19-1 Податкового кодексу України контролюючі органи виконують такі функції, зокрема здійснюють відстрочення, розстрочення та реструктуризацію грошових зобов`язань та/або податкового боргу, недоїмки із сплати єдиного внеску, а також списання безнадійного податкового боргу.

Контролюючі органи мають право приймати рішення про розстрочення та відстрочення грошових зобов`язань або податкового боргу, а також про списання безнадійного податкового боргу у порядку, передбаченому законодавством (підпункт 20.1.29. пункту 20.1. статті 20 Податкового кодексу України).

Відповідно до пункту101.5 статті 101 Податкового кодексу України контролюючі органи щокварталу здійснюють списання безнадійного податкового боргу. Порядок такого списання встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Відповідно до приписів пункту101.1 статті 101 Податкового кодексу України списанню підлягає безнадійний податковий борг, у тому числі пеня та штрафні санкції, нараховані на такий податковий борг.

Під терміном "безнадійний" розуміється, зокрема, податковий борг платника податків, стосовно якого минув строк давності, встановлений цим Кодексом (підпункт 101.2.3. пункту 101.2. статті 101 Податкового кодексу України).

Механізм списання безнадійного податкового боргу визначено У пункті 101.5 статті 101 ПК України передбачено, що контролюючі органи щокварталу здійснюють списання безнадійного податкового боргу. Порядок такого списання встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Міністерство фінансів України наказом 28.07.2022 № 220, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 10.08.2022 № 908/38244, затвердило Порядок списання безнадійного податкового боргу платників податків (далі також - Порядок № 220, у редакції, чинній станом на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до підпункту 5 пункту 2 розділу II Порядку № 220 безнадійним податковим боргом є податковий борг платника податків, у тому числі податкового агента, стосовно якого минув строк давності, встановлений пунктом 102.4 статті 102 глави 9 розділу II Кодексу, - станом на дату прийняття рішення керівником (його заступником або уповноваженою особою) територіального органу ДПС.

Згідно з пунктами 1, 5, 6 розділу IIІ Порядку № 220 у випадках, передбачених підпунктами 1-5, 7, 8 пункту 2 розділу II цього Порядку, за результатами розгляду документів, необхідних для підтвердження безнадійності податкового боргу, керівник (його заступник або уповноважена особа) територіального органу ДПС за наявності підстав приймає рішення про списання безнадійного податкового боргу, яке оформляється на бланку за формою згідно з додатком до цього Порядку.

При цьому, пунктом102.4 статті 102 Податкового кодексу України встановлено, що у разі якщо грошове зобов`язання нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності, визначеного у пункті 102.1цієї статті, податковий борг, що виник у зв`язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов`язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу, крім випадків, передбачених абзацом третім пункту 59.1 статті 59 цього Кодексу. Якщо платіж стягується за рішенням суду, строки стягнення встановлюються до повного погашення такого платежу або визначення боргу безнадійним.

Отже, податковий борг, який протягом 1095 календарних днів з дня його виникнення не був стягнутий податковим органом, визнається безнадійним та підлягає списанню на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) територіального органу ДПС за результатами розгляду документів, необхідних для підтвердження безнадійності податкового боргу. Звернення платника податків із письмовою заявою про списання безнадійного податкового боргу є обов`язковим лише у випадку, якщо такий податковий борг виник внаслідок форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) (пункт 2 розділу III Порядку №220). В усіх інших випадках розгляд питання про списання безнадійного податкового боргу ініціюється контролюючими органами щоквартально та проводиться автоматично, без участі платника податків.

Зазначена позиція суду узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 04.09.2018 у справі №813/4430/16, від 09.07.2019 у справі №0240/2269/18-а, від 09.03.2021 у справі №300/2353/19 та інших.

Таким чином, в разі спливу 1095-денного строку з дня виникнення податкового боргу, такий борг визнається безнадійним та підлягає списанню.

З матеріалів справи вбачається, що податковий борг, який обліковується за позивачем в інтегрованій картці по податку на доходи фізичних осіб на суму 275 486,30 грн., з них пеня на суму 68 961,00 грн та військового збору на суму 22 900,53 грн., з них пеня на суму 5 746,75 грн. виник на підставі податкових повідомлень- рішень від 01.03.2019: № , №, № , № .

Вказані грошові зобов`язання виникли у 2019 році і є узгодженими з 21.09.2020 (дата винесення постанови Шостим апеляційним адміністративним судом).

Відтак, 1095-нний строк давності, визначений статтею 102 Податкового кодексу, сплинув у 2023 році.

В матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували факт звернення податкового органу до суду з відповідними вимогами про стягнення з позивача податкового боргу на суму 298386,83 грн.

Щодо посилання відповідача в апеляційній скарзі на підставу для відмови у списанні безнадійного податкового боргу - на зупинення застосування строків давності, передбачених статтею 102 Податкового кодексу, у зв`язку із введення в Україні карантину та воєнного стану, колегія суддів зазначає наступне.

Абзацом десятим пункту 52-2 підрозділу 10 "Інші перехідні положення" розділу XX "Перехідні положення" ПК України встановлено, що на період з 18 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), зупиняється перебіг строків давності, передбачених статтею 102 цього Кодексу.

Вказана норма була викладена в такій редакції згідно Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо додаткової підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 13.05.2020 №591-IX (далі - Закон № 591).

Водночас, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що положеннями статті 102 Податкового кодексу України встановлено різні строки давності в податкових відносинах та порядок їх застосування, зокрема: строки визначення контролюючим органом грошового зобов`язання платника податків в різних випадках; строк подання заяви про повернення надміру сплачених грошових зобов`язань або про їх відшкодування; строк застосування штрафних санкцій; тощо.

Як вбачається з назви Закону №591-IX метою його законодавчого регулювання є підтримка платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Як вказано в розділі 2 до проекту Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо додаткової підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникнення і поширення короновірусної хвороби (COVID-19)", якому після прийняття Верховною Радою України було присвоєно номер №591-IX: "Метою вказаного законопроекту є необхідність продовжити дію податкових пільг та спрощень адміністративних процедур на період здійснення обмежувальних карантинних заходів встановлених Кабінетом Міністрів України. Законопроект направлений на захист як малого так і великого бізнесу від негативних наслідків, у зв`язку з невикористанням економічного потенціалу".

Зважаючи на наведене, зупинення перебігу строку стягнення податковим органом визначеного платнику податків грошового зобов`язання суперечить меті законодавчого регулювання Закону №591-IX, оскільки встановлення вказаного строку саме по собі спрямоване на захист прав та інтересів платників податків, і, відповідно, його скасування погіршує становище платників щодо захисту їх прав від неналежного урядування контролюючого органу, тоді як Закон №591-IX спрямований на встановлення додаткових пільг для платників податків.

Відтак, застосування до приписів абзацу десятого пункту 52-2 підрозділу 10 "Інші перехідні положення" розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України до спеціального строку, що обмежує право контролюючого органу на стягнення узгодженого податкового зобов`язання та штрафних санкцій, що нараховуються у випадку невчасної сплати цього зобов`язання, суперечать основним засадами законодавчого регулювання відповідних правовідносин.

Крім того, відповідно до пункту 56.21 статті 56 Податкового кодексу України у разі коли норма цього Кодексу чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі цього Кодексу, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів, або коли норми одного і того ж нормативно-правового акта суперечать між собою та припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.

Відповідач посилається на карантинні обмеження як на причину відмови у списанні безнадійного податкового боргу позивача. Однак не вказує яким саме чином неможливість вчинення такої дії була пов`язана з обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

В контексті наведеного слід зазначити, що діяльність ГУ ДПС у м. Києві під час дії карантинних заходів припинена не була, а тому відповідач не був позбавлений процесуальної можливості звертатися до суду із відповідними заявами, клопотаннями у визначеному законом порядку.

Відповідачем не надано суду жодних доказів на підтвердження того, що останній звертався до суду з відповідними вимогами про стягнення з позивача податкового боргу. Тому посилання ГУ ДПС у м. Києві на зупинення строків, визначених статтею 102 ПК України, колегія суддів вважає необґрунтованим.

Щодо зупинення строків давності, передбачених ст. 102 Податкового кодексу України під час дії в Україні воєнного стану, колегія суддів зазначає наступне.

Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану" №2120-IX від 15.03.2022 статтю 102 ПК України доповнено пунктом 102.9 наступного змісту: " 102.9. На період дії правового режиму воєнного, надзвичайного стану зупиняється перебіг строків, визначених цим Кодексом, іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи".

Проте, вказана норма Закону №2120-IX від 15.03.2022 не містить визначення, що зупинено перебіг строку, передбачено саме п. 102.4 ст. 102 ПК України.

Окрім того, Законом України №2719-IX від 03.11.2022 "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законів України щодо приватизації державного і комунального майна, яке перебуває у податковій заставі, та забезпечення адміністрування погашення податкового боргу", який набрав чинності 25.11.2022, підпункт 69.9 підрозділу 10 розділу ХХ "Перехідні положення" Податкового кодексу України викладено в новій редакції:

Для платників податків та контролюючих органів зупиняється перебіг строків, визначених податковим законодавством та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, крім:

дотримання строків реєстрації податкових накладних, розрахунків коригування до них в Єдиному реєстрі податкових накладних, подання звітності та/або документів (повідомлень), у тому числі передбачених статтями 39 та 39-2, пунктом 46.2 статті 46 цього Кодексу, сплати податків та зборів платниками податків;

строків проведення камеральних перевірок, оформлення їх результатів у порядку, визначеному статтею 86 цього Кодексу, подання скарги на податкове повідомлення-рішення за результатами камеральної перевірки, прийняття рішення за результатом її розгляду, нарахування пені;

строків проведення фактичних та документальних позапланових перевірок, оформлення їх результатів у порядку, визначеному статтею 86 цього Кодексу, подання скарги на податкове повідомлення-рішення, рішення про застосування фінансових санкцій за результатами документальної позапланової перевірки або фактичної перевірки та прийняття рішення за результатами їх розгляду, адміністративного арешту майна за результатами документальної позапланової перевірки або фактичної перевірки;

строків здійснення заходів з погашення податкового боргу платників податків - суб`єктів господарювання, які мають можливість своєчасно виконувати податкові обов`язки, передбачені статтями 59-60, 87-101 цього Кодексу, та/або визначення грошових зобов`язань згідно із статтею 116 цього Кодексу.

Таким чином, вказаним законом контролюючому органу було відновлено строки щодо заходів з погашення податкового боргу платників податків.

Згідно із п. 101.4 ст. 104 ПК України органи стягнення відкликають розрахункові документи, якими передбачено стягнення пені, штрафних санкцій та безнадійного податкового боргу, списаних відповідно до цього Кодексу.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відмова відповідача у списанні безнадійного податкового боргу в сумі 298386,83 грн свідчить про бездіяльність, яка не відповідає визначеним частиною другою статті 2 КАС України критеріям поведінки відповідача у спірних правовідносинах, тому дана позовна вимога підлягає задоволенню шляхом визнання такої бездіяльності протиправною.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача прийняти рішення про списання податкового боргу на загальну суму 298386,83 грн, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Зважаючи на те, що підставами для відмови в списанні безнадійного податкового боргу були обставини, які не знайшли свого підтвердження під час розгляду даної справи, належним способом захисту порушеного права позивача буде - зобов`язання ГУ ДПС у м. Києві прийняти рішення про списання безнадійного податкового боргу ОСОБА_1 на загальну суму 298386,83 грн.

Згідно частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Всі наведені апелянтом доводи не спростовують вірних висновків суду першої інстанції.

Положеннями ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у м. Києві залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 30 червня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 328 КАС України.

Суддя-доповідач Собків Я.М.

Суддя Сорочко Є.О.

Суддя Чаку Є.В.