Справа № 520/5850/25
Суддя: П’янова Я.В.
Дата ухвалення: 2026-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2026 р. Справа № 520/5850/25
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: П`янової Я.В.,

Суддів: Бегунца А.О. , Русанової В.Б. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18.08.2025, головуючий суддя І інстанції: Спірідонов М.О., м. Харків, повний текст складено 18.08.25 у справі № 520/5850/25

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі за текстом також - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (далі за текстом також - відповідач, ГУ ПФУ в Луганській області), в якому просив:

1) визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області щодо незарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періодів роботи ОСОБА_1 на посаді юрисконсульта у ТОВ «Легес Бюро» (основний державний реєстраційний номер (ОДРН) - 306, місто москва, російська федерація) з 03.12.2012 по 09.01.2014 і на посаді юриста у ТОВ «Легес Бюро» з 09.01.2014 по 25.03.2020;

2) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди ОСОБА_1 на посаді юрисконсульта у ТОВ «Легес Бюро» з 03.12.2012 по 09.01.2014 і на посаді юриста у ТОВ «Легес Бюро» з 09.01.2014 по 25.03.2020.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 18 серпня 2025 року адміністративний позов залишено без задоволення.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач оскаржив його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального і процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач зазначає про неврахування судом першої інстанції того, що єдиним органом, на який законодавством покладено обов`язок з ведення реєстру застрахованих осіб Державного реєстру, облік застрахованих осіб у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування та їх ідентифікацію, накопичення, зберігання та автоматизовану обробку інформації про страховий стаж та заробітну плату (дохід, грошове забезпечення, допомогу, компенсацію) є Пенсійний фонд України та його територіальні органи. Окремо вказує, що враховуючи зміст статей 46 та 55 Конституції України, суд першої інстанції, обмеживши право на звернення лише моментом подання заяви про призначення пенсії, фактично допустив звуження конституційних гарантій позивача. Також зазначає, що зарахування страхового стажу ОСОБА_1 за періоди роботи на території російської федерації враховуючи приписи чинного законодавства, є прямим і безпосереднім обов`язком ГУ ПФУ в Луганській області незалежно від наявності/відсутності заяв про призначення пенсії або будь-яких інших умов.

За результатами апеляційного розгляду позивач просить скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Відповідач правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Відповідно до пункту третього частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі також - КАС України) суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що позивач - ОСОБА_1 , з 03.12.2012 по 09.01.2014 працював на посаді юрисконсульта у ТОВ «Легес Бюро» (основний державний реєстраційний номер (ОДРН) - 306, місто москва, російська федерація) і з 03.12.2012 по 09.01.2014 - на посаді юриста у ТОВ «Легес Бюро» з 09.01.2014 по 25.03.2020.

25 березня 2020 року трудовий договір з ТОВ «Легес Бюро» було розірвано на підставі заяви позивача про звільнення за власним бажанням.

15 січня 2025 року позивачем на порталі електронних послуг Пенсійного Фонду України, через розділ «Відомості про трудові відносини», сформовано та зареєстровано заяву (звернення) за №545 до Головного управління ПФУ в Луганській області про зарахування до трудового (страхового) стажу періоду роботи в ТОВ «Легес Бюро» з 03 грудня 2012 року по 25 березня 2020 року.

Тип звернення "Сканкопія трудової книжки". До звернення додано: копію трудової книжки рф НОМЕР_1 від 03.12.2012; відомості про трудову діяльність в рф та відомості про стан індивідуального особового рахунку застрахованої особи в рф, завірені апостилем, видані Багатофункціональним центром надання державних послуг міста москва.

У відзиві на адміністративний позов відповідачем зазначено, що після експертизи всі періоди за вказаною трудової книжкою для розрахунку пенсії не враховано. Звернення з типом «Скан-копія трудової книжки» може приймати, у тому числі, як за зверненням № 545, статус: «Виконано».

Переглянути рішення відповідного звернення, поданого особисто або роботодавцем, застрахована особа може в розділі «Мої звернення». До електронної трудової книжки ОСОБА_1 відомості про періоди трудової діяльності внесено відповідно до записів трудової книжки НОМЕР_1 від 03.12.2012. Тобто трудова книжка НОМЕР_1 від 03.12.2012 оцифрована. Фактичний розмір страхового стажу визначається спеціалістами Фонду під час призначення пенсії після подання заяви про призначення пенсії відповідно до норм Закону № 1058.

23.01.2025 за вхід. № 460/Т-1200-25 відповідачем зареєстровано звернення позивача ВЕБ-12001-Ф-С-25-013814 від 22.01.2025, у якому заявник просив надати відповідь щодо розгляду звернення № 545.

Розглянувши звернення від 23.01.2025, відповідач листом від 12.02.2025 за № 946-460/ Т-06/8-1200/25 зазначив, зокрема, що враховуючи норми чинного законодавства, періоди роботи ОСОБА_1 на території Російської Федерації з 03.12.2012 по 25.03.2020 не підлягають зарахуванню до страхового стажу.

28.01.2025 за вхід. № 583/Т-1200-25 відповідачем зареєстровано звернення позивача від 24.01.2025, що надійшло з електронної пошти: ІНФОРМАЦІЯ_1 , логін відправника: ОСОБА_1 , у якому заявник просив надати відповідь щодо розгляду звернення № 545.

04.02.2025 за вхід. № 717/Т-1200-25 відповідачем зареєстровано звернення позивача від 23.01.2025, що надійшло поштою рекомендованою, у якому заявник просив надати відповідь щодо розгляду звернення від 15.01.2025 за № 545.

Розглянувши звернення від 23.01.2025 та від 24.01.2025, відповідач листом від 14.02.2025 за № 1000-583/Т-02/8-1200/25, який направлено на електрону пошту ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомив, що роз`яснення з зазначеного у зверненнях питання надано листом Головного управління від 12.02.2024 за № 946-460/Т-06/8 1200/25 на поштову адресу, зазначену для листування: АДРЕСА_1 , та завантажено до особистого кабінету на вебпорталі електронних послуг Пенсійного фонду України. Звернення від 22.01.2025, від 23.01.2025 та від 24.01.2025 розглянуто відповідно до Закону України від 02.10.1996 за № 393/96-ВР «Про звернення громадян».

Крім того, позивачу повідомлено, що визначення страхового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду України під час розгляду заяв про призначення пенсії. Додатково проінформовано, що «Пенсійний калькулятор» на вебпорталі Пенсійного фонду України дає змогу порахувати наявний страховий стаж.

Позивач, убачаючи в незарахуванні до страхового стажу періоду роботи з 03.12.2012 по 25.03.2020 порушення своїх прав, звернувся за їх захистом до суду.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що у спірних правовідносинах відсутня бездіяльність відповідача щодо незарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періодів роботи на посаді юрисконсульта у ТОВ «Легес Бюро» (основний державний реєстраційний номер (ОДРН) - 306, місто москва, російська федерація) і з 03.12.2012 по 09.01.2014 на посаді юриста у ТОВ «Легес Бюро» з 09.01.2014 по 25.03.2020, з огляду на те, що позивач подав звернення з типом «Скан-копія трудової книжки», що не відповідає встановленій Порядком № 22-1 формі, рішення про відмову у призначенні/ перерахунку пенсії Головним управлінням не приймалось.

Надаючи оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, колегія суддів виходить з такого.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частинами першою, другою статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 за № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).

Статтею 1 Закону № 1058-IV передбачено, що пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 8 Закону № 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно з цим Законом та досягли, встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Згідно з частиною першою статті 9 Закону № 1058-IV відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до частин першої та другої статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

За матеріалами справи, розглянувши звернення від 23.01.2025, відповідач листом від 12.02.2025 за № 946-460/Т-06/8-1200/25 повідомив позивача, що періоди його роботи на території Російської Федерації з 03.12.2012 по 25.03.2020 не підлягають зарахуванню до страхового стажу.

За змістом відповіді ГУ ПФУ в Луганській області № 946-460/Т-06/8-1200/25 від 12.02.2025 вбачається, що обставиною, з якою ГУ ПФУ в Луганській області пов`язує відсутність підстав для зарахування до страхового стажу із внесенням інформації до системи персоніфікованого обліку стажу роботи ОСОБА_1 на території російської федерації з 03.12.2012 по 25.03.2020 є доводи про зміни у законодавстві - набрання чинності Законом України від 01.12.2022 за №2783-ІХ та припинення з 01 січня 2023 року російською федерацією участі в Угоді про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, якою регулювалось питання пенсійного забезпечення України з російською федерацією.

Надаючи оцінку зазначеним доводам відповідача, колегія суддів зазначає таке.

Згідно зі статтею 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Частиною 1, 2 статті 4 Закону № 1058-IV встановлено, що законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, законів України «Про недержавне пенсійне забезпечення», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.

Отже, призначення і виплата пенсій в Україні здійснюється також на підставі міжнародних договорів (угод), що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення.

Відповідно до статті 1 Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав в сфері пенсійного забезпечення від 13.03.1992 (яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин; далі - Угода) пенсійне забезпечення громадян держав - учасниць цієї Угоди і членів їх сімей здійснюється згідно з законодавством держави, на території якої вони проживають.

Статтею 5 Угоди визначено, що ця Угода поширюється на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені або будуть встановлені законодавством держав-учасниць Угоди.

Приписами статті 6 Угоди встановлено, що призначення пенсій громадянам держав - учасниць Угоди проводиться за місцем проживання.

Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав - учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою.

Положеннями статті 3 Угоди також визначено, що всі витрати, пов`язані зі здійсненням пенсійного забезпечення за цією Угодою, несе держава, що надає забезпечення. Взаємні розрахунки не проводяться, якщо інше не передбачено двосторонніми угодами.

Згідно з абзацами 2, 3 статті 6 Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації «Про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн» від 14.01.1993 (яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством

Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність.

Частиною 2 статті 4 Угоди Про співробітництво в галузі трудової міграції та соціального захисту трудівників-мігрантів від 15.04.1994, підписаної Урядами Азербайджанської Республіки, Республіки Вірменія, республіки Білорусь, Республіки Грузія, Республіки Казахстан, Киргизької Республіки, Республіки Молдова, російської федерації, Республіки Таджикистан, Туркменістану, Республіки Узбекистан, України, передбачено, що трудовий стаж, зокрема стаж на пільгових підставах і за спеціальністю, взаємно визнається Сторонами.

Отже, наведені положення вказаних міжнародних договорів передбачають, що стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць, та заробіток (дохід) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу, враховуються при встановленні права на пенсію і її обчислення. При цьому, обчислення стажу здійснюється згідно із законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність, а пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць проводиться за законодавством держави, на території якої вони проживають.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 за № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII) передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Судом установлено, що ОСОБА_1 , з 03.12.2012 по 09.01.2014 працював на посаді юрисконсульта у ТОВ «Легес Бюро» (основний державний реєстраційний номер (ОДРН) - 306, місто москва, російська федерація) і з 03.12.2012 по 09.01.2014 - на посаді юриста у ТОВ «Легес Бюро» з 09.01.2014 по 25.03.2020, що підтверджено копією трудової книжки рф НОМЕР_1 від 03.12.2012.

Автентичність записів у трудовій книжці позивача у спірні періоди відповідачем не оспорюється. Трудова книжка позивача містить усі належним чином внесені записи про роботу позивача у спірні періоди, такі записи засвідчені чітким відтиском печатки підприємства та не містять ні виправлень/підтирань, ні інших неточностей, які б давали підстави сумніватись у їх достовірності.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку про відсутність достатніх підстав для відмови у зарахуванні спірних періодів роботи позивача, записи про які містяться у трудовій книжці позивача, до його страхового стажу, а відтак дії відповідача щодо незарахування до страхового стажу позивача спірних періодів є протиправними.

Крім того, колегія суддів зазначає, що відповідно до статті 13 Угоди кожний учасник цієї Угоди може вийти з неї, направивши відповідне письмове повідомлення депозитарію. Дія Угоди стосовно цього учасника припиняється після закінчення шести місяців з дня отримання депозитарієм такого повідомлення.

Пенсійні права громадян держав-учасниць Співдружності, що виникли відповідно до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили і в разі виходу із Угоди держави-учасниці, на території якої вони проживають.

Постановою від 29.11.2022 за № 1328 Кабінет Міністрів України постановив вийти з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13.03.1992 у м. Москві. Міністерству закордонних справ в установленому порядку повідомити депозитарію про вихід з Угоди, зазначеної в пункті 1 цієї постанови.

Отже, Угода припинилася через шість місяців з дня отримання депозитарієм повідомлення України про вихід з Угоди, що сталося не раніше, ніж 30.05.2023.

У Рішенні від 09.02.1999 за № 1-рп/99 Конституційний Суд України зазначив, що за загальновизнаним принципом права, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Отже, на час звернення позивача до відповідача (23.02.2022) Угода була чинною. Окрім того, не зважаючи на вихід України з Угоди, пенсійні права громадян держав-учасниць Співдружності, що виникли відповідно до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили і в разі виходу із Угоди держави-учасниці, на території якої вони проживають (стаття 13 Угоди).

Так само не є підставою для відмови у зарахуванні спірного стажу роботи позивача до стажу, який враховується для призначення пенсії і припинення участі російської федерації в Угоді, адже такий стаж ним набутий до прийняття відповідних нормативних актів.

Водночас надана позивачем трудова книжка не може піддаватися сумніву та позбавляти особу права на зарахування відповідних періодів до стажу лише з тих міркувань, що у зв`язку з військовою агресією російської федерації припинено співробітництво з країною-агресором.

Згідно з правовим висновком Верховного Суду, сформованим у постанові від 28 січня 2025 року у справі № 620/3530/22, відсутність інформації про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду російської федерації та неможливість їх підтвердження не може бути підставою для відмови у зарахуванні до страхового стажу для призначення пенсії за віком стажу роботи, набутого на підприємствах російської федерації, який підтверджений належними доказами, зокрема записами трудової книжки.

З метою ефективного поновлення прав позивача колегія суддів дійшла висновку про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди ОСОБА_1 на посаді юрисконсульта у ТОВ «Легес Бюро» з 03.12.2012 по 09.01.2014 і на посаді юриста у ТОВ «Легес Бюро» з 09.01.2014 по 25.03.2020.

Обраний у справі судом спосіб захисту порушеного права відповідає вимогам справедливості та забезпечить ефективне поновлення порушеного права позивача з урахуванням обставин цієї справи.

Щодо посилання пенсійного органу на те, що обов`язок обчислення страхового стажу виникає у ПФУ лише після подання особою заяви про призначення пенсії, що підтримано судом першої інстанції, то колегія суддів зазначає, що таке зазначене лише у відзиві на позов і не було підставою відмови у зарахуванні страхового стажу за періоди роботи на території російської федерації за зверненнями позивача до органів ПФУ.

Водночас колегія суддів уважає за потрібне зауважити на таке.

За змістом частини першої Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV) термін "страховий стаж" визначений як період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно з законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно з цим Законом і за який сплачено страхові внески, а страховий стаж у солідарній системі визначений частиною першою статті 24 Закону як період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Страховий стаж обчислюється в місяцях (ч.ч. 2, 3 ст. 24 Закону № 1058-IV).

В свою чергу, відповідно до ст. 21 Закону № 1058-IV персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється з метою обліку застрахованих осіб, учасників накопичувальної системи пенсійного страхування та їх ідентифікації, а також накопичення, зберігання та автоматизованої обробки інформації про облік застрахованих осіб і реалізацію ними права на страхові виплати у солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та накопичувальній системі пенсійного страхування.

Для формування інформаційної бази системи персоніфікованого обліку використовуються відомості, що надходять, зокрема, від застрахованих осіб.

Персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування є складовою частиною Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, порядок ведення якого встановлюється Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.10.2010 за №2464 (далі - Закон №2464-VI) Державний реєстр загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - Державний реєстр) - організаційно-технічна система, призначена для накопичення, зберігання та використання інформації про збір та ведення обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, його платників та застрахованих осіб, що складається з реєстру страхувальників та реєстру застрахованих осіб.

За визначенням, наведеним у п. 7 ч. 1 ст. 1 Пенсійний фонд України (далі - Пенсійний фонд) - орган, уповноважений відповідно до цього Закону вести реєстр застрахованих осіб Державного реєстру та виконувати інші функції, передбачені законом.

За змістом положень статті 16 Закону №2464-VI Державний реєстр створюється для забезпечення:

- ведення обліку платників і застрахованих осіб у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування та їх ідентифікації;

- накопичення, зберігання та автоматизованої обробки інформації про сплату платниками єдиного внеску та про набуття застрахованими особами права на отримання страхових виплат за окремими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування;

- нарахування та обліку виплат за окремими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування. Державний реєстр складається з реєстру страхувальників і реєстру застрахованих осіб.

Ведення реєстру застрахованих осіб Державного реєстру здійснюється на підставі положення, що затверджується Пенсійним фондом за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно з частинами 1, 2 статті 20 Закону №2464-VI реєстр застрахованих осіб - автоматизований банк відомостей, створений для ведення єдиного обліку фізичних осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню відповідно до закону. Реєстр застрахованих осіб складається з електронних облікових карток застрахованих осіб, до яких включаються відомості про застрахованих осіб, інформація про набуття прав на одержання страхових виплат за всіма видами загальнообов`язкового державного соціального страхування та інформація про виплати за всіма видами загальнообов`язкового державного соціального страхування і соціальними та іншими виплатами, передбаченими законодавством, та електронного реєстру листків непрацездатності, порядок організації ведення та надання інформації з якого встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Реєстр застрахованих осіб формує та веде Пенсійний фонд, користувачами цього реєстру є податкові органи, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики, та фонди загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Персоніфіковані відомості про заробітну плату (дохід, грошове забезпечення, допомогу, компенсацію) застрахованих осіб, на яку нараховано і з якої сплачено страхові внески, та інші відомості подаються до Пенсійного фонду роботодавцями, підприємствами, установами, організаціями, військовими частинами та органами, які виплачують грошове забезпечення, допомогу та компенсацію відповідно до законодавства.

У свою чергу до обов`язків Пенсійного фонду та його територіальних органів стосовно реєстру застрахованих осіб Державного реєстру відносяться: забезпечення своєчасного внесення відомостей до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру; здійснення контролю за достовірністю відомостей, поданих до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру (ч. 1 ст. 14-1 Закону №2464-VI).

Отже, Реєстр застрахованих осіб веде Пенсійний фонд України та визначає страховий стаж на основі даних, що містяться в цьому реєстрі та інших джерелах, зокрема даних, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Вказані норми щодо обов`язку органів ПФУ стосовно формування, ведення та використання реєстру застрахованих осіб також кореспондуються з приписами Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 18.06.2014 за № 10-1 (далі - Положення № 10-1), за змістом п. 4 Розділу І якого визначено, що Реєстр застрахованих осіб формує та веде Пенсійний фонд України, який є володільцем даних Реєстру застрахованих осіб.

Пунктом 2 Розділу 2 Положення № 10-1 визначено, що у Реєстрі застрахованих осіб накопичується, зберігається, автоматично обробляється інформація (далі - обробка інформації) про фізичних осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню відповідно до законодавства, та інформація, необхідна для обчислення і призначення страхових виплат за видами загальнообов`язкового державного соціального страхування із, зокрема, відомостей, що подаються застрахованими особами у випадках, передбачених законами та цим Положенням.

Відповідно до п. 2 Розділу 4 Положення № 10-1 до облікових карток Реєстру застрахованих осіб вносяться відомості про фізичних осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню відповідно до законодавства, та інша інформація, необхідна для обчислення, призначення та здійснення страхових виплат за окремими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування, а саме персоніфіковані відомості про застрахованих осіб та інформація про нарахування страхових внесків, про трудовий та страховий стаж, особливі умови праці, які дають право на пільги в пенсійному забезпеченні та із загальнообов`язкового державного соціального страхування, період, який відповідно до законодавства зараховується до страхового стажу без сплати страхових внесків, кількість календарних днів перебування у трудових та цивільно-правових відносинах, проходження служби за відповідний місяць, що подаються страхувальниками у складі звітності.

Крім того, відповідно до п.1 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.2014 за № 280 (далі - Положення №280) Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, що реалізує державну політику з питань пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню.

Згідно з пп. 5 п. 4 Положення № 280 Пенсійний фонд України відповідно до покладених на нього завдань формує та веде реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - реєстр застрахованих осіб) та у складі зазначеного реєстру - реєстр платників страхових внесків до солідарної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

Відповідно до пп. 6 п. 4 Положення № 280 Пенсійний фонд України відповідно до покладених на нього завдань організовує, координує та контролює роботу територіальних органів щодо внесення відомостей до реєстру застрахованих осіб та їх використання.

Підпунктом 3 пункту 4 Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 22.12.2014 за № 28-2, визначено, що Головне управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань організовує роботу управлінь Фонду щодо ведення реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - реєстр застрахованих осіб) та у складі реєстру застрахованих осіб - реєстру платників страхових внесків до солідарної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, внесення відомостей до них та їх використання.

З аналізу вищевказаних норм вбачається, що єдиним органом, на який законодавством покладено обов`язок з ведення реєстру застрахованих осіб Державного реєстру, облік застрахованих осіб у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування та їх ідентифікацію, накопичення, зберігання та автоматизовану обробку інформації про страховий стаж та заробітну плату (дохід, грошове забезпечення, допомогу, компенсацію) є Пенсійний фонд України та його територіальні органи.

З огляду на те, що страховий стаж обчислюється територіальними органами ПФУ за даними, що містяться в персоніфікованому обліку системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, який є складовою частиною Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування шляхом створення та ведення облікових карток, в які вносяться персоніфіковані відомості про застрахованих осіб та накопичується інформація про нарахування страхових внесків, про трудовий та страховий стаж, застрахована особа має право вимагати правильність, повноту та достовірність персоніфікованих даних цього реєстру відносно такої особи, в тому числі й повноту відомостей щодо страхового стажу на будь-якій стадії обліку органами ПФУ.

Доводи апеляційної скарги приймаються колегією суддів у якості належних.

Згідно з приписами пункту другого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Оскільки рішення суду першої інстанції ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а також у зв`язку із тим, що висновки суду не відповідають обставинам справи, колегія суддів дійшла висновку про скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям постанови про задоволення позовних вимог.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат із урахуванням положень статті 139 КАС України, колегія суддів виходить з того, що судові витрати, які були понесені позивачем під час розгляду справи, складаються із витрат зі сплати судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги у загальному розмірі 2 422,40 грн (968,96 грн - за подання позовної заяви та 1453,44 грн - за подання апеляційної скарги).

Оскільки Другим апеляційним адміністративним судом ухвалено нове рішення, яким адміністративний позов задоволено, рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне здійснити розподіл судових витрат зі сплати судового збору, стягнувши з Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень 2 422,40 грн на користь позивача.

Керуючись статтями 139, 242, 243, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18.08.2025 у справі № 520/5850/25 скасувати.

Прийняти постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області щодо незарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періодів роботи ОСОБА_1 на посаді юрисконсульта у ТОВ «Легес Бюро» (основний державний реєстраційний номер (ОДРН) - 306, місто москва, російська федерація) з 03.12.2012 по 09.01.2014 і на посаді юриста у ТОВ «Легес Бюро» з 09.01.2014 по 25.03.2020.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи ОСОБА_1 на посаді юрисконсульта у ТОВ «Легес Бюро» з 03.12.2012 по 09.01.2014 і на посаді юриста у ТОВ «Легес Бюро» з 09.01.2014 по 25.03.2020.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн 40 коп.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Я.В. П`янова
Судді А.О. Бегунц В.Б. Русанова