Справа № 990/544/25
Суддя: Соколов В.М.
Дата ухвалення: 2026-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

Іменем України

24 лютого 2026 року

м. Київ

справа №990/544/25

адміністративне провадження № П/990/544/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Соколова В.М.,

суддів: Білак М.В., Загороднюка А.Г., Мацедонської В.Е., Желєзного І.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Кандиби Є. С.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Огнев`юк Т. В.,

представника відповідача Леошко Д. Д.,

розглянув у відкритому судовому засідання за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про визнання протиправним і скасування рішення, зобов`язання вчинити дії та

УСТАНОВИВ:

І. Короткий зміст позовних вимог

ОСОБА_1 (далі також - ОСОБА_1 , позивачка) звернулася до Верховного Суду як суду першої інстанції з адміністративним позовом до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України (далі також - ВККС; Комісія; відповідач), у якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення ВККС від 09 жовтня 2025 року №481/ас-25 про визнання ОСОБА_1 такою, що не підтвердила здатності здійснювати правосуддя в апеляційному загальному суді (далі також - спірне рішення);

- зобов`язати ВККС повторно розглянути питання щодо підтвердження здатності ОСОБА_1 здійснювати правосуддя в апеляційному загальному суді.

ІІ. Стислий виклад позиції сторін

Обставини, які спонукали ОСОБА_1 звернутися до адміністративного суду, пов`язані з ухваленням ВККС рішення від 09 жовтня 2025 року № 481/ас-25, яким позивачку визнано такою, що не підтвердила здатності здійснювати правосуддя в апеляційному загальному суді, а саме за критеріями особистої та соціальної компетентності. Позивачка вважає, що спірне рішення Комісії є протиправним, необґрунтованим, невмотивованим і таким, що підлягає скасуванню через порушення принципів вмотивованості адміністративного акта, об`єктивності, пропорційності та права на доступ до публічної служби, а також у зв`язку з порушенням порядку та методології кваліфікаційного оцінювання.

Доводячи свою позицію, позивачка посилається на те, що співбесіда була розпочата не з першого показника критерію особистої компетентності «рішучість і відповідальність», а з питання про «мотивацію кандидата». Протягом усієї співбесіди обговорення концентрувалося майже виключно на темі незалежності судді та можливих епізодів втручання у судову діяльність, що є лише одним із декількох показників критеріїв оцінювання. Інші показники щодо критеріїв особистої та соціальної компетентності не стали предметом такого детального обговорення ані у формі цілеспрямованих запитань, ані шляхом аналізу письмових пояснень та долучених документів чи досьє. Комісією не було здійснено послідовного переходу між дослідженням груп показників, як того вимагає Положення про порядок та методологію кваліфікаційного оцінювання суддів та кандидатів на посаду судді, затверджене рішенням ВККС від 22 січня 2025 року №20/зп-25, що унеможливило повну та об`єктивну оцінку критерію «Особиста компетентність» та «Соціальна компетентність».

Позивачка зазначає, що Комісією були виставлені такі бали за показниками рішучість та відповідальність - 16,67 та безперервний розвиток - 19. Під час оцінки цих показників Комісія узяла до уваги виключно досвід роботи позивачки у дев`ятій кадровій комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокурату гарнізонів (на правах місцевих) відповідно до наказу Генерального прокурора України від 17 листопада 2020 року № 541 (далі - Кадрова комісія з атестації прокурорів), а не всі наведені нею приклади рішучості та відповідальності в межах професійної діяльності. Акцентуючи увагу на діяльності ОСОБА_1 у Кадровій комісії з атестації прокурорів, ВККС не надала можливості навести всі інші приклади адвокатської діяльності, які однозначно свідчать про високий рівень відповідальності, рішучості позивачки. Таким чином, незважаючи на надані позивачкою документи (виправдувальний вирок, ухвалу апеляційного суду, рекомендації, матеріали про успішні справи), Комісія у рішенні не проаналізувала жоден із них, а свої висновки зробила обмежившись лише одним епізодом - участю у Кадровій комісії з атестації прокурорів. Як стверджує позивачка, такий підхід суперечить вимогам Положення № 20/зп-25, зокрема пунктам 6.21.3 (послідовне обговорення); 6.25.3 (право кандидата надати пояснення та документацію щодо кожного показника, зокрема в письмовому вигляді), п.1.4. розділу 1 (принцип об`єктивності, прозорості, неупередженості оцінювання). Відтак, Комісія вибірково дослідила інформацію, проігнорувала надані позивачкою письмові документи, не надала можливості повноцінно розкрити інші приклади рішучості, внаслідок чого зробила висновок, що суперечить матеріалам досьє. Наведене є істотним порушенням встановленої процедури кваліфікаційного оцінювання і призвело до несправедливого і неправильного оцінювання показника «Рішучість і відповідальність».

Також, як указує позивачка, Комісія безпідставно занизила їй бали за показником «безперервний розвиток», оцінивши його у 19 балів, адже під час співбесіди було встановлено, що позивачка приділяє увагу безперервному розвитку, зокрема у професійній сфері. Натомість, у спірному рішенні відсутнє мотивування щодо зниження оцінки показника «безперервний розвиток» із 25 до 19 балів, не наведено жодного прикладу, який би свідчив про недостатність професійного розвитку та підвищення кваліфікації. ВККС проігнорувала всі подані позивачкою документи та не здійснила аналіз наданих нею пояснень стосовно зазначеного показника. Це свідчить про необґрунтованість оскаржуваного рішення в частині оцінки особистої компетентності. Вважає, що бали були знижені всупереч пункту 5.13 Положення №20/зп-25.

Отож, за твердженнями позивачки, в основу спірного рішення ВККС про зниження балів за критерієм особистої компетентності, який включає показники рішучості, відповідальності та безперервного професійного розвитку, покладено суб`єктивні оцінки членів Комісії, припущення та вирвані з контексту фрази співбесіди, що не відповідають фактичному її змісту. Комісія не здійснила повного та всебічного аналізу компетентностей ОСОБА_1 , не врахувала матеріали досьє, письмові пояснення та подані документи, підтверджені досягнення у професійній діяльності (грамоти і відзнаки), приклади рішучих дій, зазначені й документально підтверджені, системну участь у програмах професійного розвитку, міжнародний досвід, громадську та правозахисну діяльність.

В контексті висновку відповідача про невідповідність позивачки критерію соціальної компетентності остання наголошує, що критерій соціальної компетенції не обмежується лише показником емоційної стійкості. Оцінюються також показники «ефективної комунікації», «ефективної взаємодії», «стійкості мотивації». Проте, висновок Комісії про її невідповідність критерію соціальної компетентності базується на реакції щодо чутливого особистого питання (розлучення, позбавлення батьківських прав, про які я просила здійснювати закритий розгляд). Разом з тим, у рішенні Комісії не присвячено жодного речення аналізу показників соціальної компетенції, окрім показника «емоційної стійкості». Отже, зниження балів за показниками «ефективна комунікація», «ефективна взаємодія», «стійкість мотивації» не мотивоване всупереч вимогам пункту 5.13 Положення № 20/зп-25. За таких обставин, рішення в частині оцінки позивачки критерію соціальної компетентності є необґрунтованим і незаконним.

Окрім того позивачка вважає, що ВККС, зменшуючи бали за критеріями доброчесності та професійної етики - по 15 балів за показниками «сумлінність» та «незалежність», діяла непропорційно, неспівмірно виявленим фактам, на підставі припущень та суб`єктивних суджень, без належних доказів і без аналізу всього зібраного матеріалу досьє. Зазначене є ознакою необ`єктивного, формального та неповного оцінювання, що прямо вплинуло на підсумковий висновок Комісії та суперечить принципам об`єктивності, всебічності та мотивованості адміністративного рішення.

У відзиві на позовну заяву ВККС на противагу аргументам ОСОБА_1 зазначає про те, що під час співбесіди з членами колегії було обговорено кожен із показників критерію особистої компетентності та поставлено кандидату уточнювальні запитання. Із урахуванням встановлених під час співбесіди обставин та позиції кандидата щодо них Комісія зробила висновок, що ОСОБА_1 не продемонструвала не лише рішучих та відповідальних дій з метою реагування на повідомлені нею випадки ймовірного втручання в незалежність суду, але й відсутність теоретичного розуміння базових гарантій незалежності. З огляду на викладене Комісія дійшла висновку, що кандидат не продемонструвала достатнього рівня рішучості та відповідальності, оскільки, усвідомлюючи можливі прояви порушення принципу незалежності суддів, не виявила готовності до прийняття своєчасних рішень у відповідь на такі ситуації, а також схильна уникати взяття на себе особистої відповідальності за реагування на виявлені порушення в майбутньому. Крім того, під час співбесіди кандидат не продемонструвала належної здатності приймати складні та непопулярні рішення, що є невід`ємною складовою показника «рішучість та відповідальність». Надані ОСОБА_1 документи, а також її відповіді під час послідовного обговорення показників особистої компетентності на співбесіді були індивідуально оцінені членами колегії. За результатами оцінювання письмових пояснень та інших матеріалів, долучених до досьє, співбесіди з кандидатом, а також з урахуванням індивідуальних оцінок членів колегії за відповідними показниками, сумарний бал, отриманий за цим критерієм, становить 35,67 бала із 50 можливих, що нижче 75% (37,5 бала) максимально можливого бала, тому Комісія дійшла висновку, що кандидат не підтвердила здатності здійснювати правосуддя в апеляційному загальному суді за критерієм особистої компетентності.

Відповідач зазначає, що відповідність кандидата критерію соціальної компетентності визначається через призму його відповідності показникам критерію соціальної компетентності: «ефективна комунікація», «ефективна взаємодія», «стійкість мотивації», «емоційна стійкість». Звертає увагу, що під час співбесіди з кандидатом було обговорено рішення Громадської ради доброчесності (далі - ГРД) про надання Комісії інформації, затверджене 30 вересня 2025 року, в частині мотивів можливого отримання кандидатом вигоди за рахунок майна, неправомірно набутого її колишнім чоловіком. На початку співбесіди кандидат, пояснюючи загальні обставини, викладені у вироку суду, не змогла опанувати себе та стримати емоцій, у зв`язку з чим головуючий був змушений оголосити перерву для відновлення її емоційного стану. Незважаючи на те, що адресовані кандидату запитання не були складними чи провокаційними, поставлені коректно, толерантно, її реакція виявилася надмірно емоційною, що спричинило необхідність оголошення перерви у співбесіді. З огляду на викладене поведінка кандидата під час співбесіди, а саме нездатність контролювати емоції у стресовій ситуації, була оцінена Комісією як ознака невідповідності критерію соціальної компетентності за показником «емоційна стійкість». Надані ОСОБА_1 документи, а також її відповіді під час послідовного обговорення показників соціальної компетентності на співбесіді були індивідуально оцінені членами колегії. Отже, участь позивачки у співбесіді продемонструвала неналежний рівень соціальної компетентності.

Стосовно встановлення відповідності кандидата критеріям професійної етики та доброчесності відповідач пояснює, що в рішенні ГРД, серед іншого, зазначено про те, що у розділах 8 «Корпоративні права» декларацій за 2022-2023 роки кандидат не зазначила відомостей про наявні об`єкти для декларування. Водночас у декларації за 2024 рік кандидат указала корпоративні права «Адвокатського бюро Наталії Нагорної «АЛІБІ», набуті 30 жовтня 2020 року. Під час співбесіди кандидат визнала факт недекларування корпоративних прав у деклараціях за відповідні роки та підтвердила, що це було її помилкою. Додатково вона зазначила, що у розділі 9 «Юридичні особи, трасти або інші подібні правові утворення, кінцевим бенефіціарним власником (контролером) яких є суб`єкт декларування або члени його сім`ї» декларацій за 2022-2024 роки вказала інформацію про «Адвокатське бюро Наталії Нагорної «АЛІБІ». Комісія не встановила ознак умисного приховування кандидатом указаної інформації, однак вважала, що остання не вжила достатніх заходів для належного декларування вказаного об`єкта. У зв`язку з цим Комісія дійшла висновку, що описане порушення є підставою для зменшення оцінки (кількості балів) кандидата за показником «сумлінність» на 15 балів.

Відповідач уважає некоректними твердження ОСОБА_1 про те, що Комісія нібито не вказала, які саме заходи могли бути належними, оскільки такі заходи прямо визначені законом: своєчасне, повне і достовірне декларування інформації у відповідних розділах декларації в момент її подання. Саме це і є належними заходами, які позивачка не здійснила.

До того ж, під час співбесіди обговорено низку обставин, що стосуються здійснення ОСОБА_1 адвокатської діяльності. З відповідей кандидата Комісія установила відсутність усвідомленої готовності відстоювати та підтримувати гарантії незалежності суддів, а також невміння діяти відповідно до етичних стандартів, визначених Кодексом суддівської етики та Бангалорськими принципами поведінки суддів. У зв`язку з цим Комісія дійшла висновку, що кандидат не продемонструвала здатності підтримувати та захищати принцип незалежності суддівської влади. З уваги на це Комісія убачала підстави для зменшення оцінки кандидата за показником «незалежність» на 15 балів. Також у засіданні обговорені й інші обставини, відображені у рішенні ГРД. Із урахуванням власної оцінки Комісія дійшла висновку, що за своїм характером такі обставини не впливають ні на висновок про відповідність критерію, ні на кількість балів кандидата за досліджуваними критеріями, а це означає, що необхідності їх детального аналізу в спірному рішенні немає. За результатами дослідження досьє, письмових пояснень та співбесіди з кандидатом, а також за результатами голосувань під час закритого обговорення за відповідними показниками сумарний бал, отриманий за цими критеріями, становить 270 балів, а отже, Комісія дійшла висновку, що ОСОБА_1 відповідає критеріям професійної етики та доброчесності.

Заперечуючи проти тверджень позивачки відносно того, що обговорюючи критерій особистої компетентності та оцінюючи його показники, неможливо застосувати ту саму інформацію та ті самі висновки оцінюючи показники іншого критерію, зокрема критерію доброчесності та професійної етики, ВККС зазначає, що показники відповідності судді (кандидата на посаду судді) критеріям кваліфікаційного оцінювання досліджуються окремо один від одного та в сукупності; Комісія оцінює кандидата комплексно, і всі отримані під час співбесіди відомості незалежно від того, в якій частині обговорення вони були озвучені можуть бути релевантними для різних критеріїв.

У відповідь на інші доводи позову Комісія вказує, що виставлені позивачці бали за показниками «безперервного розвитку», «ефективної комунікації», «ефективної взаємодії», «стійкості мотивації» свідчать про позитивну характеристику ОСОБА_1 цим показникам. Водночас, визначальними для підсумкового результату оцінювання ОСОБА_1 та такими, що вплинули на висновок про непідтвердження нею здатності здійснювати правосуддя в апеляційному загальному суді стали оцінки за показниками «рішучості» та «відповідальності», а також «емоційної стійкості».

Підсумовуючи свою позицію ВККС наполягає на тому, що ухвалюючи рішення від 09 жовтня 2025 року № 481/ас-25, діяла на підставі, в межах повноважень та у спосіб, визначений законодавством України, з дотриманням критеріїв, визначених у частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

У відповіді на відзив ОСОБА_1 закцентувала увагу на тому, що при оцінюванні соціальної та особистої компетентностей ВККС не ухвалювала рішення про проведення тестування морально-психологічних якостей особистості. Натомість, Комісія 09 жовтня 2025 року провела публічну співбесіду, під час якої обговорювалися питання її психологічних якостей, оцінювалася її поведінка, а висновки про невідповідність базувалися на когнітивних упередженнях та спостереженнях членів Комісії, а не на результатах валідованих психологічних тестів.

Позивачка стверджує, що процедура її кваліфікаційного оцінювання не може вважатися правовою, адже ВККС безпідставно зменшила бали за показником «безперервний розвиток» до 19 балів, замість можливих 25 без жодного мотивування. У рішенні ВККС не вказано, чому саме 19 балів, а не 25, які конкретно документи або досягнення не були враховані. Комісія не надала жодного обґрунтування зниженню балів за показниками «ефективна комунікація» (10 замість 12,5), «ефективна взаємодія» (10 замість 12,5) та «стійкість мотивації» (9,67 замість 12,5). У письмових поясненнях позивачка детально обґрунтувала свою відповідність цим показникам. Комісія не здійснила послідовного обговорення показників критерію особистої компетентності згідно з пунктом 6.21.3 Положення «№20/зп-25. При цьому, оцінюючи відповідність позивачки критерію соціальної компетентності Комісія врахувала відповіді на запитання щодо колишнього чоловіка, з яким я розлучена з 2011 року та факту його засудження за вироком Корольовського районного суду м. Житомира № 296/336/12-к в 2019 році і на основі цього дійшла висновку, що кандидат не здатен контролювати емоції у стресовій ситуації. Однак такий висновок Комісії ґрунтується не на об`єктивних даних, передбачених Положенням №20/зп-25, а на суб`єктивному трактуванні особистих життєвих обставин, що не можуть бути критерієм професійної придатності та не мають жодного зв`язку з оцінюваними компетентностями.

У додаткових поясненнях ОСОБА_1 повторно зазначила, що Комісія, формуючи негативні висновки щодо її відповідності критеріям кваліфікаційного оцінювання, обмежилась загальними формулюваннями, припущеннями та оціночними судженнями, не здійснивши аналізу документів, які: були подані кандидатом у межах процедури кваліфікаційного оцінювання; перебували у розпорядженні ВККС; безпосередньо підтверджують відповідність кандидата кожному з оцінюваних показників. Зокрема, позивачкою були подані письмові пояснення щодо критеріїв особистої та соціальної компетентності, у яких детально обґрунтовано відповідність кожному показнику; наведено конкретні приклади професійної діяльності; додано підтверджуючі документи. Таким чином, у розпорядженні Комісії перебували документи, які є істотними для правильного вирішення питання відповідності позивачки критеріям кваліфікаційного оцінювання, проте вони не були досліджені та не відображені у мотивувальній частині спірного рішення.

ІІІ. Рух справи у Верховному Суді

Протоколом автоматизованого розподілу справи між суддями від 10 листопада 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя (суддя-доповідач) Соколов В. М., судді: Білак М. В., Загороднюк А. Г., Мацедонська В. Е., Желєзний І. В.

12 листопада 2025 року від ОСОБА_1 надійшли клопотання про поновлення строку для звернення до суду, про витребування доказів, про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи, про огляд електронних доказів за їх місцезнаходженням.

Ухвалою Верховного Суду від 13 листопада 2025 року відкрито провадження в адміністративній справі № 990/544/25 та призначено її до розгляду в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін за правилами спрощеного позовного провадження колегією суддів у складі п`яти суддів.

28 листопада 2025 року від ВККС надійшов відзив на позовну заяву матеріали, на підставі яких прийнято оскаржуване рішення.

02 грудня 2025 року від ОСОБА_1 надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи відповіді на відзив разом із доданими доказами.

11 грудня 2025 року від ОСОБА_1 надійшли клопотання про огляд у судовому засіданні відеозапису засідання ВККС від 09 жовтня 2025 року згідно з наданими таймкодами; про долучення до матеріалів справи висновку щодо особистих морально-психологічних якостей ОСОБА_1 від 08 грудня 2025 року; відповідь на відзив.

У судовому засідання, яке відбулося 11 грудня 2025 року, позивачка висловила позицію щодо неактуальності поданих нею клопотань про витребування доказів та про огляд електронних доказів за їх місцезнаходженням, оскільки всі необхідні докази були додані до відповіді на відзив, у тому числі відеозапис засідання ВККС від 09 жовтня 2025 року. Суд задовольнив клопотання позивачки про долучення доказів до матеріалів справи, а також долучив надане позивачкою у судовому засіданні вступне слово. В судовому засіданні оголошено перерву до 02 лютого 2026 року.

24 грудня 2025 року від ОСОБА_1 надійшла заява про ознайомлення з матеріалами справи.

22 січня 2026 року від ОСОБА_1 надійшла заява про участь у судовому засіданні, яке призначене на 02 лютого 2026 року, в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

23 січня 2026 року від представника ОСОБА_1 - адвоката Огнев`юк Тетяни Василівни надійшло клопотання долучення до матеріалів справи листа ВККС від 08 грудня 2025 року № 21-10241/25 та заява про ознайомлення з матеріалами справи в електронному вигляді.

Ухвалою Верховного Суду від 28 січня 2026 року задоволено заяву ОСОБА_1 про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

У судовому засіданні 02 лютого 2026 року Суд заслухав доповнення сторін до пояснень по суті позовних вимог, здійснив перегляд фрагментів відеозапису співбесіди позивачки з ВККС та оголосив перерву до 16 лютого 2026 року для дослідження письмових доказів.

04 лютого 2026 року від ОСОБА_1 надійшла заява про участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою Верховного Суду від 05 лютого 2026 року задоволено заяву ОСОБА_1 про участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

До початку судового засідання 16 лютого 2026 року від ОСОБА_1 надійшли додаткові пояснення щодо дослідження письмових доказів і клопотання про огляд фрагментів відеозапису засідання ВККС від 09 жовтня 2025 року.

У судовому засіданні 16 лютого 2026 року Суд дослідив письмові докази та оголосив про перехід до стадії ухвалення судового рішення.

Під час розгляду справи позивачка та її представник підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити.

Представник відповідача заперечував проти задоволення позову та просив відмовити у його задоволенні.

24 лютого 2026 року Верховний Суд відповідно до статті 250 КАС України оголосив скорочене судове рішення.

ІV. Установлені у справі обставини та зміст спірних правовідносин

14 вересня 2023 року ВККС прийняла рішення № 94/зп-23 (зі змінами, внесеними рішення Комісії від 14 грудня 2023 року № 171/зп-23) про оголошення конкурсу на зайняття 550 вакантних посад суддів в апеляційних судах, з яких: в апеляційних судах із розгляду цивільних і кримінальних справ, а також справ про адміністративні правопорушення - 425; в апеляційних судах із розгляду господарських справ - 58; в апеляційних судах із розгляду адміністративних справ - 67 (далі - конкурс).

У грудні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до Комісії із заявою про допуск до участі в конкурсі на зайняття вакантної посади судді в апеляційному загальному суді, оголошеному рішенням Комісії від 14 вересня 2023 року, як особа, яка відповідає вимогам пункту 3 частини першої статті 28 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон № 1402-VIII), та про проведення стосовно неї кваліфікаційного оцінювання для підтвердження здатності здійснювати правосуддя у відповідному суді.

Рішенням Комісії від 04 березня 2024 року № 84/ас-24 ОСОБА_1 допущено до проходження кваліфікаційного оцінювання та участі в конкурсі на зайняття 550 вакантних посад суддів в апеляційних судах.

Рішеннями Комісії від 11 вересня 2024 року № 270/зп-24 (зі змінами) призначено кваліфікаційний іспит у межах конкурсу на зайняття вакантних посад суддів в апеляційних судах, оголошеного рішенням Комісії від 14 вересня 2023 року №94/зп-23 (зі змінами), та визначено черговість етапів його проведення (перший етап - тестування загальних знань у сфері права та знань зі спеціалізації відповідного суду; другий етап - тестування когнітивних здібностей; третій етап - виконання практичного завдання зі спеціалізації відповідного суду).

Рішенням Комісії від 17 квітня 2025 року № 89/зп-25 затверджено загальні результати першого етапу «Складання кваліфікаційного іспиту» кваліфікаційного оцінювання кандидатів на посади суддів апеляційних загальних судів у межах конкурсу, оголошеного рішенням Комісії від 14 вересня 2023 року № 94/зп-23 (зі змінами).

За перший етап конкурсу «Складання кваліфікаційного іспиту» ОСОБА_1 отримала загальний результат 353,30 балів, із яких: когнітивні здібності - 46,30 балів, знання історії української державності - 40 балів, знання у сфері права та зі спеціалізації суду - 143 бали, здатність практичного застосування знань у сфері права у суді відповідного рівня та спеціалізації - 124 бали.

У зв`язку із кількістю набраних балів за кваліфікаційний іспит ОСОБА_1 визнано такою, що підтвердила здатність здійснювати правосуддя в апеляційному загальному суді за критерієм професійної компетентності.

Відповідно до статті 75 Закону № 1402-VIII, статей 56- 58 Закону України «Про запобігання корупції» та Порядку проведення спеціальної перевірки стосовно осіб, які претендують на зайняття посад, які передбачають зайняття відповідального або особливо відповідального становища, та посад з підвищеним корупційним ризиком, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 року № 171 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 27 серпня 2022 року № 959), Комісією організовано проведення спеціальної перевірки стосовно ОСОБА_1 .

За результатами спеціальної перевірки уповноваженим представником секретаріату Комісії відповідно до Порядку проведення спеціальної перевірки стосовно осіб, які претендують на зайняття посад, які передбачають зайняття відповідального або особливо відповідального становища, та посад з підвищеним корупційним ризиком, сформовано відповідну довідку. Розбіжності, встановлені під час проведення спеціальної перевірки щодо достовірності відомостей, зазначених ОСОБА_1 в декларації за 2024 рік, пояснюються об`єктивними причинами, не пов`язаними з умисним приховуванням інформації чи наданням недостовірних відомостей. На переконання Комісії, під час проведення спеціальної перевірки не отримано інформації, яка беззастережно свідчить про невідповідність ОСОБА_1 вимогам до кандидата на посаду судді. Результати спеціальної перевірки враховуються Комісією при встановленні відповідності кандидата критеріям професійної етики та доброчесності.

Згідно з рішенням ВККС від 17 квітня 2025 року № 89/зп-25 до другого етапу кваліфікаційного оцінювання «Дослідження досьє та проведення співбесіди» у межах конкурсу, оголошеного рішенням Комісії від 14 вересня 2023 року № 94/зп-23 (зі змінами), допущено 706 кандидатів на посади суддів апеляційних загальних судів, які успішно склали кваліфікаційний іспит, зокрема ОСОБА_1 .

Рішенням Комісії від 28 квітня 2025 року № 92/зп-25 установлено, що другий етап «Дослідження досьє та проведення співбесіди» кваліфікаційного оцінювання, зокрема кандидатів на посади суддів Чернігівського апеляційного суду в межах конкурсу, оголошеного рішенням Комісії від 14 вересня 2023 року № 94/зп-23 (зі змінами), проводиться ВККС у складі постійної колегії № 1.

Відповідно до протоколу повторного розподілу між членами Комісії від 19 травня 2025 року за результатами розгляду матеріалів кандидата на посаду судді апеляційного загального суду ОСОБА_1 доповідачем визначено члена Комісії ОСОБА_2 .

Комісією у межах наданих повноважень надіслано запити до таких органів державної влади: Міністерства юстиції України, Національного антикорупційного бюро України, Національного агентства з питань запобігання корупції, Національної поліції України, Офісу Генерального прокурора, Служби безпеки України.

Також доповідачем надіслано запити до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Київської області, Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Житомирської області та кандидату з метою з`ясування інформації, яка має значення для кваліфікаційного оцінювання кандидата.

У відповідь на запити отримано інформацію стосовно кандидата, яку долучено до матеріалів досьє.

01 жовтня 2025 року до ВККС надійшло рішення ГРД, затверджене 30 вересня 2025 року.

Членом Комісії - доповідачем надіслано (лист від 01 жовтня 2025 року № 32дпс-1466/24) кандидату рішення ГРД та запропоновано надати пояснення, документи чи іншу інформацію, яка доповнює, спростовує або уточнює обставини, викладені в цьому рішенні.

07 жовтня 2025 року до Комісії надійшли пояснення ОСОБА_1 щодо обставин, викладених у рішенні ГРД. Окрім того, ОСОБА_1 було надано можливість ознайомитись із досьє кандидата на посаду судді.

09 жовтня 2025 року ВККС у складі колегії: головуючого - Михайла Богоноса (доповідач), членів Комісії - Надії Кобецької, Галини Шевчук проведено співбесіду з кандидатом ОСОБА_1 , під час якої обговорено результати дослідження досьє, відповідність кандидата показникам критеріїв особистої і соціальної компетентності, а також критеріїв професійної етики та доброчесності.

За результатами оцінювання письмових пояснень та інших матеріалів, долучених до досьє, співбесіди з кандидатом, а також з урахуванням індивідуальних оцінок членів колегії за відповідними показниками сумарний бал, отриманий за критерієм особистої компетентності, становить 35,67 бала із 50 можливих, що нижче 75 % (37,5 бала) максимально можливого бала, тому Комісія дійшла висновку, що кандидат не підтвердила здатності здійснювати правосуддя в апеляційному загальному суді за критерієм особистої компетентності.

За результатами дослідження досьє, письмових пояснень та співбесіди з кандидатом, а також з урахуванням індивідуальних оцінок членів колегії за відповідними показниками сумарний бал, отриманий за критерієм соціальної компетентності, становить 36 балів із 50 можливих, що нижче 75 % (37,5 бала) максимально можливого бала, тому Комісія дійшла висновку, що кандидат не відповідає критерію соціальної компетентності.

За результатами дослідження досьє, письмових пояснень та співбесіди з кандидатом, а також за результатами голосувань під час закритого обговорення за відповідними показниками сумарний бал, отриманий за критеріями професійної етики та доброчесності, становить 270 балів, тому Комісія дійшла висновку, що ОСОБА_1 відповідає критеріям професійної етики та доброчесності.

Установлюючи відповідність ОСОБА_1 критерію особистої компетентності, Комісія зазначила таке:

«[…] Кандидат надала інформацію, яка, на її думку, підтверджує відповідність показникам критерію особистої компетентності: «Рішучість та відповідальність», «Безперервний розвиток» та показникам критерію соціальної компетентності: «Ефективна комунікація», «Ефективна взаємодія», «Стійкість мотивації», «Емоційна стійкість».

Під час співбесіди членами колегії було обговорено кожен із показників критерію особистої компетентності та поставлено кандидату уточнювальні запитання.

Кандидат акцентувала увагу на важливості таких якостей, як рішучість і відповідальність в юридичній професії, зокрема для здійснення якісних змін у суспільному житті і впровадження ефективних реформ. […]».

Надані ОСОБА_1 документи, а також її відповіді під час послідовного обговорення показників особистої компетентності на співбесіді були індивідуально оцінені членами колегії таким чином:

- показник «рішучість і відповідальність» - 16,67 балів (бали, виставлені членами Комісії - 16, 17, 17);

- показник «безперервний розвиток» - 19 балів (бали, виставлені членами Комісії - 19, 19, 19);

Загальний бал за критерієм особиста компетентність - 35,67 бала.

Комісія дійшла висновку, що кандидат не продемонструвала достатнього рівня рішучості та відповідальності, оскільки, усвідомлюючи можливі прояви порушення принципу незалежності суддів, не виявила готовності до прийняття своєчасних рішень у відповідь на такі ситуації, а також схильна уникати взяття на себе особистої відповідальності за реагування на виявлені порушення в майбутньому. Крім того, під час співбесіди кандидат не продемонструвала належної здатності приймати складні та непопулярні рішення, що є невід`ємною складовою показника «рішучість та відповідальність».

Установлюючи відповідність ОСОБА_1 критерію соціальної компетентності, Комісія зазначила таке:

«[…] Під час співбесіди з кандидатом було обговорено рішення ГРД про надання Комісії інформації, затверджене 30 вересня 2025 року, в частині мотивів можливого отримання кандидатом вигоди за рахунок майна, неправомірно набутого її колишнім чоловіком.[…]».

Надані ОСОБА_1 документи, а також її відповіді під час послідовного обговорення показників особистої компетентності на співбесіді були індивідуально оцінені членами колегії таким чином:

- показник «ефективна комунікація» - 10 балів (бали, виставлені членами Комісії - 10, 10, 10);

- показник «ефективна взаємодія» - 10 балів (бали, виставлені членами Комісії - 10, 10, 10);

- показник «стійкість мотивації» - 9,67 бала (бали, виставлені членами Комісії - 9, 10, 10);

- показник «емоційна стійкість» - 6,33 бала (бали, виставлені членами Комісії - 6, 7, 6).

Загальний бал за критерієм соціальна компетентність - 36 балів.

Комісія дійшла висновку, що поведінка кандидата під час співбесіди, а саме нездатність контролювати емоції у стресовій ситуації, оцінюється Комісією як ознака невідповідності критерію соціальної компетентності за показником «емоційна стійкість».

Разом з тим, за результатами дослідження досьє, письмових пояснень та співбесіди з кандидатом, а також за результатами голосувань під час закритого обговорення за відповідними показниками, Комісія дійшла висновку, що ОСОБА_1 відповідає критеріям професійної етики та доброчесності.

На основі результатів дослідження досьє кандидата та проведення співбесіди Комісія ухвалила рішення № 481/ас-25, яким визначено, що за результатами кваліфікаційного оцінювання кандидат на посаду судді апеляційного загального суду ОСОБА_1 набрала 694,97 бала, та визнано ОСОБА_1 такою, що не підтвердила здатності здійснювати правосуддя в апеляційному загальному суді.

V. Релевантні джерела права й акти їхнього застосування

Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Частина друга статті 19 Конституції України закріплює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 55 Конституції України унормовано, що права і свободи громадян захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

За правилами частини другої статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, визначеним у цій статті.

Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд, визначає Закон № 1402-VIII.

30 грудня 2023 року набув чинності Закон України від 09 грудня 2023 року № 3511-IX «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та деяких законодавчих актів України щодо удосконалення процедур суддівської кар`єри» (далі - Закон № 3511-IX), яким внесено низку змін до Закону № 1402-VІІІ.

Зокрема, пунктом 4 розділу І Закону № 3511-IX викладено у новій редакції розділ IV Закону № 1402-VIII, а пунктом 23 - доповнено розділ XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402-VIII пунктом 57, відповідно до якого ВККС завершує конкурс на зайняття вакантних посад суддів апеляційних судів, оголошений рішенням Комісії від 14 вересня 2023 року № 94/зп-23, за правилами, які діють після набрання чинності Законом № 3511-IX.

Так, розділ IV Закону № 1402-VIII регулює питання порядку зайняття посади судді.

Згідно з частинами першою і другою статті 79 Закону № 1402-VIII конкурс на зайняття вакантної посади судді проводиться відповідно до цього Закону та положення про проведення конкурсу на зайняття вакантної посади судді, що затверджується ВККС, з дотриманням вимог законодавства про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків.

Для проведення конкурсу на зайняття вакантної посади судді ВККС ухвалює рішення про його оголошення, розміщує (оприлюднює) відповідну інформацію на своєму офіційному веб-сайті та офіційному веб-порталі судової влади України.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 79-2 Закону №1402-VIII ВККС проводить конкурс на зайняття вакантних посад суддів, зокрема, апеляційного суду - на основі рейтингу кандидатів за результатами кваліфікаційного оцінювання та з урахуванням особливостей, передбачених статтею 79-3 цього Закону.

За змістом частини другої статті 79-3 Закону №1402-VIII у конкурсі на зайняття вакантної посади судді апеляційного суду може брати участь особа, яка відповідає вимогам до кандидата на посаду судді, за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердила здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді та з відповідною спеціалізацією, а також відповідає одній із вимог, визначених частиною першою статті 28 (для апеляційного суду) цього Закону.

Завдання, підстави, порядок проведення та етапи кваліфікаційного оцінювання визначено у главі 1 «Кваліфікаційне оцінювання суддів» розділу V «Кваліфікаційний рівень судді» Закону № 1402-VIII.

Частинами першою, другою, п`ятою статті 83 Закону № 1402-VIII унормовано, що кваліфікаційне оцінювання проводиться ВККС з метою визначення здатності судді (кандидата на посаду судді) здійснювати правосуддя у відповідному суді за визначеними законом критеріями.

Критеріями кваліфікаційного оцінювання є: 1) компетентність (професійна, особиста, соціальна тощо); 2) професійна етика; 3) доброчесність.

Порядок та методологія кваліфікаційного оцінювання, показники відповідності критеріям кваліфікаційного оцінювання та засоби їх встановлення затверджуються ВККС.

Відповідно до положень частини першої статті 85 Закону № 1402-VIII кваліфікаційне оцінювання включає такі етапи: 1) складання кваліфікаційного іспиту; 2) дослідження досьє та проведення співбесіди. Рішення про черговість етапів проведення кваліфікаційного оцінювання ухвалює ВККС. Сукупна кількість балів, які суддя (кандидат на посаду судді) може отримати на етапі дослідження досьє та проведення співбесіди, не може перевищувати 50 відсотків максимальної кількості балів кваліфікаційного оцінювання.

Згідно з частиною другою статті 85 Закону № 1402-VIII кваліфікаційний іспит для цілей кваліфікаційного оцінювання є основним засобом встановлення відповідності судді (кандидата на посаду судді) критерію професійної компетентності та проводиться в порядку, передбаченому статтею 74 цього Закону, з урахуванням особливостей, встановлених цією главою.

Частина третя статті 85 Закону № 1402-VIII визначає, що для цілей формування суддівського досьє (досьє кандидата на посаду судді) ВККС може ухвалити рішення про запровадження та проведення інших тестувань з метою перевірки особистих морально-психологічних якостей, а також про застосування інших засобів встановлення відповідності судді (кандидата на посаду судді) критеріям кваліфікаційного оцінювання. Порядок та методика проведення таких тестувань затверджуються ВККС. Рішення про запровадження та проведення таких тестувань ухвалюється Комісією стосовно всіх суддів (кандидатів на посаду судді). Результати таких тестувань використовуються як одне із джерел інформації, що підлягає оцінці разом з іншою сукупністю зібраної інформації і матеріалів, є конфіденційними, не оприлюднюються та не впливають на кількість балів кваліфікаційного оцінювання судді (кандидата на посаду судді).

Відповідно до частини шостої статті 85 Закону № 1402-VIII формування і ведення суддівського досьє (досьє кандидата на посаду судді) здійснюються у порядку, визначеному ВККС після консультацій із Радою суддів України.

Згідно з частинами дев`ятою, десятою статті 85 Закону № 1402-VIII співбесіда полягає в обговоренні результатів дослідження досьє.

За результатами одного етапу кваліфікаційного оцінювання судді ВККС ухвалює рішення щодо допуску судді до іншого етапу кваліфікаційного оцінювання.

За правилами статті 88 Закону № 1402-VIII ВККС ухвалює мотивоване рішення про підтвердження або непідтвердження здатності судді (кандидата на посаду судді) здійснювати правосуддя у відповідному суді.

Суддя (кандидат на посаду судді), який не згодний із рішенням ВККС щодо його кваліфікаційного оцінювання, може оскаржити це рішення в порядку, передбаченому КАС України.

Рішення ВККС, ухвалене за результатами проведення кваліфікаційного оцінювання, може бути оскаржене та скасоване виключно з таких підстав:

1) склад членів Комісії, який провів кваліфікаційне оцінювання, не мав повноважень його проводити;

2) рішення не підписано будь-ким із складу членів Комісії, який провів кваліфікаційне оцінювання;

3) суддя (кандидат на посаду судді) не був належним чином повідомлений про проведення кваліфікаційного оцінювання - якщо було ухвалено рішення про непідтвердження здатності судді (кандидата на посаду судді) здійснювати правосуддя у відповідному суді з підстав неявки для проходження кваліфікаційного оцінювання;

4) рішення не містить посилання на визначені законом підстави його ухвалення або мотивів, з яких Комісія дійшла відповідних висновків.

ВККС України є державним колегіальним органом суддівського врядування, який на постійній основі діє у системі правосуддя України (частина перша статті 92 Закону №1402-VIII).

Пунктами 1.3- 1.4 цього Положення № 20/зп-25 передбачено, що завданням кваліфікаційного оцінювання є встановлення відповідності кандидата на посаду судді вимогам до посади судді за критеріями компетентності (професійна, особиста, соціальна), доброчесності та професійної етики згідно з визначеними показниками, а основними принципами кваліфікаційного оцінювання є автономність, запобігання конфлікту інтересів, об`єктивність, неупередженість, прозорість, публічність, рівність умов для кандидатів на посаду судді.

Відповідно до пунктів 2.4- 2.7 Положення № 20/зп-25 відповідність судді (кандидата на посаду судді) критерію особистої компетентності оцінюється (встановлюється) за такими показниками: рішучість та відповідальність; безперервний розвиток.

Рішучість - це здатність судді (кандидата на посаду судді) вчасно приймати та не відкладати рішення у значущій для людини ситуації, навіть складні та непопулярні. Суддя (кандидат на посаду судді) відповідає показнику рішучості, якщо вчасно приймає рішення, в тому числі складні та непопулярні; не відкладає рішення навіть попри наявні складнощі; демонструє розуміння невідкладності рішень, докладаючи максимальних, в тому числі додаткових/понаднормових, зусиль для їх вчасного прийняття замість того, щоб обґрунтовувати відтермінування зовнішніми чинниками.

Відповідальність - це здатність судді (кандидата на посаду судді) брати на себе відповідальність за рішення та їх наслідки. Суддя (кандидат на посаду судді) відповідає показнику відповідальності, якщо вміє оцінювати наслідки та приймати усвідомлені рішення; приймає повну особисту відповідальність за свої рішення та їх наслідки; у разі виникнення перешкод та ускладнень не шукає можливості перекласти відповідальність на інших або зняти з себе відповідальність, посилаючись на зовнішні обставини.

Безперервний розвиток - це свідомі та послідовні зусилля судді (кандидата на посаду судді) щодо професійного саморозвитку. Суддя (кандидат на посаду судді) відповідає показнику безперервного розвитку, якщо він об`єктивно оцінює свої сильні сторони та зони розвитку; запитує та відкрито сприймає зворотний зв`язок; виносить уроки з досвіду, зокрема з власних помилок, та коригує свої підходи та поведінку; має (принаймні усно) сформований план розвитку, визначає пріоритети щодо власного розвитку; регулярно займається саморозвитком, зокрема відвідує заходи з підвищення кваліфікації (тренінги, навчання, професійні конференції тощо); займає та підтримує активну позицію у фаховому середовищі, зокрема виконує наукові роботи та/або бере участь у проєктах юридичного спрямування, пише статті, колонки або блоги на правову тематику тощо.

Вага критерію особистої компетентності та його показників визначена, таким чином: «особиста компетентність» 50 балів, з яких: «рішучість та відповідальність» 25 балів; «безперервний розвиток» 25 балів.

Відповідно до пунктів 2.8.- 2.12 Положення № 20/зп-25 відповідність судді (кандидата на посаду судді) критерію соціальної компетентності оцінюється (встановлюється) за такими показниками: ефективна комунікація, ефективна взаємодія, стійкість мотивації, емоційна стійкість.

Ефективна комунікація - це здатність судді (кандидата на посаду судді) ефективно використовувати комунікацію як інструмент для формування повного розуміння ситуації, встановлення взаєморозуміння та консенсусу у взаємодії з іншими. Суддя (кандидат на посаду судді) відповідає показнику ефективної комунікації, якщо вміє чути та розуміти точку зору інших; чітко та структуровано доносить свою позицію; обґрунтовує свої рішення раціональними, цілісними та послідовними аргументами; здатний відстоювати свою позицію та впливати на думку інших; впевнено та переконливо виступає перед аудиторією.

Ефективна взаємодія - це здатність судді (кандидата на посаду судді) будувати конструктивні стосунки з колегами та іншими представниками професійного середовища на основі професійних цілей та цінностей, а не особистих інтересів. Суддя (кандидат на посаду судді) відповідає показнику ефективної взаємодії, якщо проявляє повагу та докладає свідомих зусиль для розуміння інших точок зору; не провокує сам та не допускає виникнення міжособистісних конфліктів; здатний вживати ефективних заходів для вирішення робочих суперечок.

Стійкість мотивації - це усвідомлена мотивація судді (кандидата на посаду судді) до тривалого виконання професійних обов`язків судді в межах закону. Суддя (кандидат на посаду судді) відповідає показнику стійкості мотивації, якщо має та демонструє усвідомлену (не ситуативну) мотивацію до роботи на посаді судді; розуміє всі виклики та складнощі такої роботи; може переконливо пояснити, що мотивує його до роботи на посаді судді (ці фактори співпадають із реальними умовами роботи в межах правого поля); має сталу та усвідомлену мотивацію до служіння суспільству та розбудови правової держави.

Емоційна стійкість - це здатність судді (кандидата на посаду судді) ефективно управляти своїми емоційними станами. Суддя (кандидат на посаду судді) відповідає показнику емоційної стійкості, якщо він на прикладах доводить свою здатність проявляти емоційну стійкість у стресових ситуаціях та під психологічним тиском; переконливо на прикладах розповідає, як відновлюється від стресу та напруги у професійній діяльності, та демонструє під час співбесіди здатність утримувати фокус та зберігати емоційну рівновагу, відповідаючи на запитання членів Комісії, в тому числі складні та провокаційні (зокрема, щодо статків, доходів, доброчесності тощо).

Вага критерію соціальної компетентності та його показників визначена, таким чином: «соціальна компетентність» ? 50 балів, з яких: «Ефективна комунікація» ? 12,5 бала; «Ефективна взаємодія» ? 12,5 бала; «Стійкість мотивації» ? 12,5 бала; «Емоційна стійкість» ? 12,5 бала.

Згідно з пунктом 2.13 Положення № 20/зп-25 відповідність судді (кандидата на посаду судді) критеріям доброчесності та професійної етики оцінюється (встановлюється) за такими показниками: незалежність, чесність, неупередженість, сумлінність, непідкупність, дотримання етичних норм і бездоганна поведінка у професійній діяльності та особистому житті, законність джерел походження майна, відповідність рівня життя судді (кандидата на посаду судді) або членів його сім`ї задекларованим доходам, відповідність способу життя судді (кандидата на посаду судді) його статусу.

Відповідно до пункту 2.15 Положення № 20/зп-25 показники, визначені пунктами 2.4, 2.8, 2.13 цього Положення, оцінюються за результатами дослідження інформації, яка міститься у суддівському досьє (досьє кандидата на посаду судді), та співбесіди.

Розділ 3 Положення № 20/зп-25 регламентує такий засіб встановлення показників відповідності судді (кандидата на посаду судді) критеріям кваліфікаційного оцінювання, як тестування з метою перевірки особистих морально-психологічних якостей.

Згідно з пунктами 3.1- 3.5 Положення № 20/зп-25 тестування з метою перевірки особистих морально-психологічних якостей проводиться у разі ухвалення Комісією відповідного рішення, в порядку та за методикою, визначеними в цьому рішенні.

Рішення про проведення такого тестування ухвалюється Комісією стосовно всіх суддів (кандидатів на посаду судді) у межах відповідної процедури кваліфікаційного оцінювання.

Результати тестування з метою перевірки особистих морально-психологічних якостей використовуються як одне із джерел інформації і оцінюються у сукупності з іншою зібраною інформацією та матеріалами. Ці результати є конфіденційними, не оприлюднюються та не впливають на кількість балів кваліфікаційного оцінювання судді (кандидата на посаду судді).

Результати тестувань з метою перевірки особистих морально-психологічних якостей зберігаються у суддівському досьє (досьє кандидата на посаду судді) відповідно до порядку формування і ведення суддівського досьє (досьє кандидата на посаду судді).

Результати тестувань з метою перевірки особистих морально-психологічних якостей судді (кандидата на посаду судді) є дійсними протягом двох років з дня ухвалення Комісією рішення за результатами кваліфікаційного оцінювання і враховуються у разі проведення кваліфікаційного оцінювання протягом цього періоду.

Пунктами 5.1, 5.2 розділу 5 Положення № 20/зп-25 установлено, що відповідність судді (кандидата на посаду судді) критеріям кваліфікаційного оцінювання встановлюється членами Комісії шляхом оцінки відповідності визначеним показникам. Оцінка відповідності судді (кандидата на посаду судді) показникам критеріїв особистої та соціальної компетентності, доброчесності та професійної етики здійснюється членами Комісії за їх внутрішнім переконанням із застосуванням засобів їх встановлення. Показники відповідності судді (кандидата на посаду судді) критеріям кваліфікаційного оцінювання досліджуються окремо один від одного та у сукупності.

Суддя (кандидат на посаду судді) вважається таким, що відповідає показнику відповідності критерію кваліфікаційного оцінювання, у разі набрання ним більше нуля балів за такий показник. У випадку, якщо суддя (кандидат на посаду судді) не відповідає одному показнику, такий суддя (кандидат на посаду судді) не відповідає критерію. Суддя (кандидат на посаду судді) вважається таким, що відповідає критеріям кваліфікаційного оцінювання, у разі набрання не менше 75 відсотків від суми максимально можливих балів за кожен критерій за результатами їх оцінювання на етапі «Дослідження досьє та проведення співбесіди» (пункт 5.5 Положення № 20/зп-25).

Оцінювання критеріїв (показників) особистої та соціальної компетентності на етапі «Дослідження досьє та проведення співбесіди» здійснюється Комісією у складі палати або колегії шляхом обчислення середнього арифметичного бала. У разі проведення оцінювання критеріїв (показників) особистої та соціальної компетентності на етапі «Дослідження досьє та проведення співбесіди» Комісією у складі колегії обчислення середнього арифметичного бала здійснюється на підставі оцінок всіх членів колегії. У разі проведення оцінювання критеріїв (показників) особистої та соціальної компетентності на етапі «Дослідження досьє та проведення співбесіди» Комісією у складі палати обчислення середнього арифметичного бала здійснюється на підставі оцінок членів палати, які брали участь у співбесіді під час кваліфікаційного оцінювання, без урахування однієї найвищої та однієї найнижчої оцінки (пункт 5.7 Положення № 20/зп-25).

Пунктами 6.19, 6.20 Положення № 20/зп-25 визначено, що дослідження досьє судді (кандидата на посаду судді) полягає у систематизації, аналізуванні, збиранні, уточненні даних досьє з метою попередньої оцінки відповідності судді (кандидата на посаду судді) показникам критеріїв кваліфікаційного оцінювання. Дослідження досьє здійснюється членом Комісії, визначеним для підготовки до розгляду і доповіді справи про проведення кваліфікаційного оцінювання судді (кандидата на посаду судді).

Згідно з пунктами 6.21, 6.23 Положення № 20/зп-25 співбесіда полягає в обговоренні результатів дослідження досьє, яке відбувається шляхом опитування судді (кандидата на посаду судді) доповідачем і членами Комісії та надання суддею (кандидатом на посаду судді) відповідей і пояснень.

У пунктах 6.41, 6.42, 6.50 Положення № 20/зп-25 визначено, що за результатами кваліфікаційного оцінювання Комісія ухвалює одне із таких рішень:

1) рішення про підтвердження здатності судді (кандидата на посаду судді) здійснювати правосуддя у відповідному суді;

2) рішення про непідтвердження здатності судді (кандидата на посаду судді) здійснювати правосуддя у відповідному суді.

Рішення Комісії про непідтвердження здатності кандидата на посаду судді здійснювати правосуддя у відповідному суді є підставою для припинення подальшої його участі у конкурсі на зайняття вакантної посади судді.

Рішення Комісії, ухвалене за результатами кваліфікаційного оцінювання, може бути оскаржене з підстав та в порядку, визначених законом.

VІ. Позиція Верховного Суду

За обставинами цієї справи, ОСОБА_1 як особа, яка відповідає вимогам пункту 3 частини першої статті 28 Закону № 1402-VIII (має досвід професійної діяльності адвоката, в тому числі щодо здійснення представництва в суді та/або захисту від кримінального обвинувачення щонайменше сім років), взяла участь у конкурсі на зайняття вакантної посади судді в апеляційному загальному суді, оголошеному рішенням Комісії від 14 вересня 2023 року № 94/зп-23. Успішно склавши кваліфікаційний іспит, ОСОБА_1 була допущена до другого етапу кваліфікаційного оцінювання - «Дослідження досьє та проведення співбесіди». За результатами дослідження досьє кандидата на посаду судді ОСОБА_1. та проведення з нею співбесіди ВККС ухвалила рішення від 09 жовтня 2025 року №481/ас-25 про визнання ОСОБА_1 такою, що не підтвердила здатності здійснювати правосуддя в апеляційному загальному суді, внаслідок чого остання припинила участь у вказаному конкурсі.

За висновками Комісії, які наведені у спірному рішенні, ОСОБА_1 відповідає критеріям професійної компетентності, професійної етики та доброчесності. Водночас, Комісія уважала, що ОСОБА_1 не підтвердила відповідність таким критеріям, як особиста та соціальна компетентності.

Позивачка, у свою чергу, оскаржуючи спірне рішення ВККС, посилається на його невмотивованість, позаяк переконана, що висновки про її невідповідність вищевказаним критеріям ґрунтуються на суб`єктивних судженнях членів Комісії без залучення кваліфікованих психологів або проведення стандартизованого тестування, що, на її думку, вказує про відхід від стандартів об`єктивного оцінювання закріплених у 2016 році; окрім того, в рішенні відсутнє мотивування виставлення балів за всіма показниками цих критеріїв.

ОСОБА_1 наполягає, що надала Комісії обґрунтовані пояснення та докази, які у своїй сукупності підтверджують її здатність здійснювати правосуддя в апеляційному загальному суді, а відповіді, надані нею на запитання членів ВККС під час співбесіди, були обґрунтованими та цілісними, а тому підстави для зменшення балів за показниками критеріїв особистої та соціальної компетентності є безпідставним.

Відповідно до частини другої статті 88 Закону № 1402-VIII суддя (кандидат на посаду судді), який не погоджується з рішенням ВККС щодо його кваліфікаційного оцінювання, може оскаржити це рішення в порядку, передбаченому КАС України.

Отже, в межах цієї адміністративної справи предметом судового контролю є рішення Комісії від 09 жовтня 2025 року № 481/ас-25.

При вирішенні цього спору Верховний Суд керується таким.

Судовий контроль за оскаржуваним рішенням ВККС, межі її дискреції та критерії вмотивованості цього рішення

ВККС є уповноваженим суб`єктом з питань проведення конкурсу на зайняття вакантної посади судді та прийняття рішення за його результатами, тобто є суб`єктом владних повноважень, на дії якого поширюються вимоги, встановлені статтею 2 КАС України.

За правилами частини першої статті 88 Закону № 1402-VIII ВККС ухвалює мотивоване рішення про підтвердження або непідтвердження здатності судді (кандидата на посаду судді) здійснювати правосуддя у відповідному суді. Обов`язок Комісії викласти в рішенні мотиви його прийняття також закріплений у частині п`ятій статті 101 цього Закону.

Відтак, оскільки члени ВККС, приймаючи одне з передбачених законом рішень за результатом проведеного оцінювання кандидатів на посаду судді, керуються своїм внутрішнім переконанням, на Комісію покладається обов`язок наведення відповідних мотивів та їх обґрунтувань стосовно своєї позиції, особливо, коли виникають підстави вважати, що такий кандидат не підтвердив здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді.

Рішення ВККС, ухвалене за результатами кваліфікаційного оцінювання, має містити обґрунтований висновок про те, за якими саме критеріями (компетентності, професійної етики або доброчесності) та на підставі яких доведених фактів, показників особа не відповідає вимогам для надання їй рекомендацій для призначення суддею.

Велика Палата Верховного Суду сформувала усталений підхід щодо оцінювання рішень ВККС на предмет відповідності пункту 4 частини третьої статті 88 Закону №1402-VIII (постанови від 14 листопада 2024 року у справі № 990/139/21, від 20 березня 2025 року у справі № 990/134/21, від 05 червня 2025 року у справі №990/117/24, від 04 вересня 2025 року у справі № 990/123/24), за яким повноваження Комісії стосовно оцінювання кандидата на посаду судді є дискреційними та виключною компетенцією її як уповноваженого органу, який на постійній основі діє в національній системі судоустрою. Жоден суб`єкт, у тому числі й суд, не вправі втручатися в здійснення Комісією компетенції щодо оцінювання кандидатів на посаду судді в межах конкурсу на зайняття вакантних посад суддів.

Разом з тим, Велика Палата Верховного Суду наголошувала, що відповідно до завдань адміністративного судочинства, визначених статтею 2 КАС України, адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у розсуд (дискрецію) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями, передбаченими у цій статті й інших законах, зокрема в Законі № 1402-VIII. Водночас оцінка Верховним Судом мотивів та обґрунтованості оспорюваного рішення ВККС України не є втручанням у її дискреційні повноваження.

Такий висновок Велика Палата Верховного Суду аргументувала, зокрема, тим, що вимога стосовно обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень означає, що таке рішення повинне прийматися з урахуванням усіх обставин, що мають значення для його прийняття. Цей критерій вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так й інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків. Несприятливе для особи рішення повинне бути вмотивованим.

Також Велика Палата Верховного Суду неодноразово (зокрема, у постановах від 20 березня 2025 у справі № 990/85/24, від 28 листопада 2024 року у справі №990/92/24) підкреслювала, що наділення Комісії свободою розсуду під час оцінки кандидата на посаду судді критеріям доброчесності - не означає, що такий розсуд не має меж. У всякому випадку, межа розсуду виключає свавільність дій та використання наданих повноважень не з легітимною метою, тобто не з метою, задля досягнення якої повноваження надані. Іншими словами, процедура оцінювання кандидата повинна бути правовою.

Наведене дає підстави стверджувати, що межі дискреції Комісії у конкурсній процедурі на посаду судді апеляційного суду, зокрема і ухвалення рішення за результатами проведення співбесіди з кандидатами, не можуть бути неосяжними та повинні підлягати зовнішньому публічному контролю. Процес розгляду Комісією питання про надання чи відмову в наданні рекомендації про призначення кандидата на посаду судді, як і ухвалене за результатом цього процесу рішення, мають бути зрозумілими як кандидатам на посаду судді, питання про рекомендування яких на посаду судді розглядалося Комісією, так і незалежному сторонньому спостерігачу.

Обсяг і ступінь мотивації рішення залежать від конкретних обставин, які були предметом розгляду, але у будь-якому випадку мають демонструвати, приміром, що доводи/пояснення кандидата на посаду судді взято до уваги, і, що важливо, давати розуміння, чому і чим керувалася Комісія, коли оцінювала відповідність цього кандидата критеріям особистої, соціальної компетенції, доброчесності чи професійної етики.

Ураховуючи наведене Суд уважає, що вмотивоване рішення ВККС про визнання особи такою, що не підтвердила здатності здійснювати правосуддя в апеляційному адміністративному суді за критеріями особистої та соціальної компетентностей, є не лише формальним дотриманням вимог закону, а має забезпечити дотримання принципу юридичної визначеності у питанні встановлення підстав для такого висновку.

Оцінка Верховним Судом оскаржуваного рішення ВККС

Як зазначалося, частина третя статті 88 Закону № 1402-VIII регламентує вичерпний перелік підстав, з яких рішення ВККС ухвалене за результатами кваліфікаційного оцінювання, може бути оскаржене та скасоване судом, а саме якщо:

1) склад членів ВККС, який провів кваліфікаційне оцінювання, не мав повноважень його проводити;

2) рішення не підписано будь-ким із складу членів ВККС, який провів кваліфікаційне оцінювання;

3) суддя (кандидат на посаду судді) не був належним чином повідомлений про проведення кваліфікаційного оцінювання - якщо було ухвалено рішення про непідтвердження здатності судді (кандидата на посаду судді) здійснювати правосуддя у відповідному суді з підстав неявки для проходження кваліфікаційного оцінювання;

4) рішення не містить посилання на визначені законом підстави його ухвалення або мотивів, з яких Комісія дійшла відповідних висновків.

Обставин чи підстав для скасування оскаржуваного рішення, визначених пунктами 1- 3 статті 88 Закону № 1402-VIII, Суд не встановив.

Також Суд дійшов висновку про необґрунтованість доводів позивачки щодо порушення Комісією принципу об`єктивності у зв`язку з оцінюванням особистої компетентності кандидатів без залучення кваліфікованих психологів або проведення стандартизованого тестування.

З аналізу пункту 2. 15 Положення №20/зп-25 вбачається, що такі показники критерію особиста компетентність як рішучість та відповідальність, безперервний розвиток, оцінюються ВККС за результатами дослідження інформації, яка міститься у суддівському досьє (досьє кандидата на посаду судді), та співбесіди.

При цьому розділом 3 зазначеного Положення, зокрема пунктами 3.1 та 3.2, передбачено, що тестування з метою перевірки особистих морально-психологічних якостей може бути проведено у разі ухвалення Комісією відповідного рішення, в порядку та за методикою, визначеними в цьому рішенні, таке рішення ухвалюється Комісією стосовно всіх суддів (кандидатів на посаду судді) у межах відповідної процедури кваліфікаційного оцінювання.

Отже, з урахуванням приписів частини третьої статті 85 Закону № 1402-VIII, відтворених у розділі 3 Положення №20/зп-25, призначення тестувань з метою перевірки особистих морально-психологічних якостей судді є правом Комісії, що перебуває у сфері її дискреційних повноважень, а результати таких тестувань використовуються як одне із джерел інформації і оцінюються у сукупності з іншою зібраною інформацією та матеріалами.

На основі цього Суд відхиляє доводи позивачки про звуження процедурних гарантій кандидатів у відповідному конкурсі через оцінювання особистої компетентності без залучення кваліфікованих психологів або проведення стандартизованого тестування.

Поряд з тим, оцінка Судом спірного рішення Комісії у розрізі пункту 4 частини третьої статті 88 Закону № 1402-VIII побудована на іншому підході, адже не обмежується перевіркою дотримання вимог закону щодо змісту та форми ухваленого рішення, а також повноважень ВККС, а спрямована на те, щоб з`ясування питання, чи містить рішення Комісії визначені законом підстави його ухвалення або мотиви його прийняття крізь призму критеріїв, на відповідність яких оцінювався кандидат на посаду судді, та чи є викладені у рішенні висновки об`єктивними та обґрунтованими, оскільки саме ці ключові аспекти лежать у площині юридичного спору в цій справі.

Так, дослідивши матеріали справи та епізодично переглянувши відеозапис співбесіди з ОСОБА_1 , Суд констатує, що засідання Комісії 09 жовтня 2025 року було побудоване за принципом «запитання - відповідь», тобто члени ВККС ставили питання позивачці, на які вона відповідала.

Щодо критерію особистої компетентності

Нагадаємо, що відповідно до пунктів 2.4- 2.6 Положення № 20/зп-25 відповідність судді (кандидата на посаду судді) критерію особистої компетентності оцінюється (встановлюється) за такими показниками: рішучість та відповідальність; безперервний розвиток.

Аналіз змісту Положення № 20/зп-25 у частині чіткого визначення, зокрема, критеріїв компетентностей, у тому числі особистої, дозволяє констатувати, що в них ВККС обмежила дискрецію членів її екзаменаційної комісії щодо оцінювання кандидата та виставлення балів за цими показниками, визначивши чіткі критерії кожного окремого елементу.

Так, наприклад, показник «рішучість», сформований Комісією, є чітким, зрозумілим та вичерпним, оскільки включає такі окремі елементи, які можуть оцінюватися як кожен окремо, так і в сукупності. Кандидат відповідатиме цьому критерію, якщо:

- вчасно приймає рішення, в тому числі складні та непопулярні;

- не відкладає рішення навіть попри наявні складнощі;

- демонструє розуміння невідкладності рішень, докладаючи максимальних, в тому числі додаткових/понаднормових, зусиль для їх вчасного прийняття замість того, щоб обґрунтовувати відтермінування зовнішніми чинниками.

Отже, визначення балів за цим критерієм повинно обґрунтовуватися саме недотриманням одного із зазначених елементів.

Так само показник «відповідальність» уключає в себе такі характеристики, як:

- вміння оцінювати наслідки та приймати усвідомлені рішення;

- приймати повну особисту відповідальність за свої рішення та їх наслідки;

- у разі виникнення перешкод та ускладнень не шукати можливості перекласти відповідальність на інших або зняти з себе відповідальність, посилаючись на зовнішні обставини.

Цей підхід застосовний до всіх елементів критерію «особиста компетентність», сформульованих Комісією у пунктах 2.4- 2.7 Положення № 20/зп-25, у тому числі й до показника «безперервний розвиток».

Як бачимо, методологічна конструкція оцінювання особистої компетентності, закріплена у Положенні № 20/зп-25, виходить із позитивної моделі ознак: перелік чітко визначає, які саме поведінкові характеристики та дії дають підстави вважати кандидата особисто компетентним. Це означає, що висновок про невідповідність може бути зроблений лише тоді, коли під час співбесіди встановлено фактично зафіксовані прояви, які прямо суперечать цим позитивним ознакам.

За результатами дослідження досьє, письмових пояснень та співбесіди, Комісія оцінила відповідність кандидата ОСОБА_1 критерію особистої компетентності у 35,67 бала із 50 можливих. Зазначена оцінка складалася з показників «рішучість та відповідальність» - 16,67 бала і «безперервний розвиток» - 19 балів, та є нижчою за встановлений поріг у 75 відсотків, що становить 37,5 бала.

Мотивуючи у рішенні оцінку кандидата за показником «рішучість та відповідальність», Комісія зазначила про те, що як приклад прояву рішучості кандидат повідомила про свою участь у роботі Кадрової комісії з атестації прокурорів відповідно до наказу Генерального прокурора України від 17 листопада 2020 року № 541. Водночас під час співбесіди кандидат не змогла чітко пояснити свій статус у складі комісії та основні напрями її діяльності в цій комісії.

Втім, як слідує із відеозапису співбесіди, дослідженого Судом, позивачка надала чітку та однозначну відповідь, вказавши, що перебувала у статусі члена Кадрової комісії з атестації прокурорів.

Також, у продовження мотивування свого рішення, Комісія зазначила, що під час співбесіди кандидат вдалася до порівняння особливостей функціонування судової системи України та іноземних держав, зокрема Великої Британії, де вона проживає протягом трьох років у зв`язку з війною. За словами кандидата, британська судова система вирізняється від української відкритістю, людяністю та неформальним підходом до розгляду справ, що, на її думку, могло б стати прикладом для удосконалення національного судочинства. Ці твердження стали підставою для уточнюючих запитань членів Комісії щодо бачення кандидатом основних недоліків у роботі судів України. У відповідь на це кандидат зазначила, що у своїй адвокатський практиці неодноразово зіштовхувалась з випадками формального підходу до розгляду судових справ. На уточнююче запитання члена Комісії про способи реагування на такі випадки кандидат відповіла, що не вбачала необхідності звертатися із відповідними скаргами на дії судді. Аналогічно, відповідаючи на запитання про реагування на прояви відсутності суддівської незалежності, кандидат повідомила, що не вживала жодних заходів реагування і не зверталася до компетентних органів із заявами про порушення принципу незалежності суддів, посилаючись на відсутність доказів. Позиція кандидатки спонукала членів Комісії поставити додаткові запитання щодо емпіричного досвіду, який став підставою для висновків. Кандидат пояснила, що неодноразово у статусі адвоката ставала свідком поза процесуальних взаємовідносин між суддею і прокурором для узгодження позицій щодо призначення покарання тощо. Із відповідей кандидата Комісії вдалося з`ясувати, що будучи очевидцем таких взаємовідносин, кандидат не вважала за необхідне реагувати на них у спосіб, передбачений Законом.

На основі зазначеного ВККС у рішенні виснувала, що кандидат не продемонструвала не лише рішучих та відповідальних дій з метою реагування на повідомлені нею випадки ймовірного втручання у незалежність суду, але й відсутність теоретичного розуміння базових гарантій незалежності.

Комісія наголосила, що відповідальність передбачає здатність кандидата на посаду судді передбачає не лише усвідомлювати наслідки своїх рішень, а й виявляти готовність до активних дій у разі виявлення порушень принципів суддівської діяльності.

За висновком Комісії, кандидат не продемонструвала достатнього рівня рішучості та відповідальності, оскільки, усвідомлюючи можливі прояви порушення принципу незалежності суддів, не виявила готовності до прийняття своєчасних рішень у відповідь на такі ситуації, а також схильна уникати взяття на себе особистої відповідальності за реагування на виявлені порушення в майбутньому. Крім того, під час співбесіди кандидат не продемонструвала належної здатності приймати складні та непопулярні рішення, що є невід`ємною складовою показника «рішучість та відповідальність».

У контексті викладеного Суд звертає увагу, що оцінюючи відповідність кандидата на посаду судді показнику рішучості у складі критерію особистої компетентності, Комісія має з`ясувати, чи здатна особа своєчасно ухвалювати рішення, у тому числі складні та непопулярні, не відкладати їх прийняття попри наявні складнощі, усвідомлювати невідкладність вирішення питань, а також докладати необхідних, у тому числі додаткових, зусиль для своєчасного прийняття рішень замість того, щоб обґрунтовувати відтермінування зовнішніми чинниками.

Разом із тим, як слідує з оскаржуваного рішення, Комісія лише описала перелік запитань, які члени колегії ставили Нагорній Н. І., та її відповіді на них.

Однак, у рішенні не наведено мотивів відхилення і неприйняття до уваги Комісією тверджень ОСОБА_1 про те, що вона як адвокат, завжди діяла відповідно до вимог процесуального закону, оскаржуючи судові рішення до вищих судових інстанцій у разі порушення норм матеріального та/або процесуального права, а також про те, що будь-яке звернення чи скарга на суддю повинна бути обґрунтованою та підтверджуватися належними доказами.

На переконання Суду, висловлена позивачкою позиція свідчить ні про що інше, як про її розуміння, як правозахисника з багаторічним досвідом, діяти виключно у правовому полі та не допускати звинувачень за відсутності належних доказів, отриманих у порядку та в спосіб, що передбачені законом. Це вказує про усвідомлення кандидата можливих наслідків своїх дій і рішень та вміння приймати виважені рішення.

У розрізі відповідей кандидата Комісія в оскаржуваному рішенні не вказала, у чому саме проявляється невміння оцінювати наслідки та приймати усвідомлені рішення; яку особисту відповідальність кандидат повинна була взяти на себе та за які рішення, але не взяла; яку особисту відповідальність вона з себе намагалася зняти або перекласти на інших осіб.

Показник безперервного розвитку критерію особистої компетентності передбачає наявність свідомих та послідовних зусиль судді або кандидата на посаду судді щодо професійного саморозвитку.

Під час оцінювання цього показника Комісія має з`ясувати, чи здатний суддя або кандидат на посаду судді об`єктивно оцінювати власні сильні сторони та зони розвитку, запитувати та відкрито сприймати зворотний зв`язок, виносити уроки з досвіду, зокрема з власних помилок, коригувати свої підходи та поведінку, мати (принаймні усно) сформований план розвитку, визначати пріоритети щодо власного розвитку; регулярно займатися саморозвитком, зокрема відвідувати заходи з підвищення кваліфікації (тренінги, навчання, професійні конференції тощо), займати та підтримувати активну позицію у фаховому середовищі, зокрема виконувати наукові роботи та/або брати участь у проєктах юридичного спрямування, писати статті, колонки або блоги на правову тематику тощо.

Як зазначалося, за показником «безперервний розвиток» кандидат ОСОБА_1 отримала 19 балів із 25 можливих.

Разом з тим, у спірному рішенні ВККС не зазначено будь-яких мотивів, із яких Комісія дійшла висновку про неналежний рівень безперервного розвитку кандидата ОСОБА_1 .

З рішення не видається можливим зрозуміти, з яких причин надана позивачкою інформація про професійний розвиток була визнана Комісією недостатньою або не була врахована при визначенні відповідної оцінки.

В оскаржуваному рішенні Комісії відсутні мотиви, які б свідчили про відсутність або недостатній рівень відповідних ознак у діяльності кандидата, зокрема не зазначено, що він не об`єктивно оцінює власний професійний рівень, не сприймає зворотний зв`язок, не робить висновків із попереднього досвіду, не займається професійним розвитком чи не бере участі у фахових заходах.

Суд наголошує, що, оцінюючи відповідність кандидата на посаду судді показникам «рішучість та відповідальність» і «безперервний розвиток», які об`єднані в єдиний блок оцінювання за критерієм особистої компетентності, Комісія повинна оцінити та проаналізувати надані кандидатом відповіді та пояснення у сукупності, а не вибірково брати до уваги лише окремі, довільно обрані частини пояснень, відповідей чи прикладів.

Очевидно, що кандидат на посаду судді може надавати досить багато пояснень та інформації і рішення ВККС, ухвалене за результатом розгляду питання про дослідження досьє, проведення співбесіди та визначення результатів кваліфікаційного оцінювання, не може містити повністю усю надану інформацію. Все ж, обсяг і ступінь мотивації рішення мають демонструвати, що наведені кандидатом пояснення та інформація були враховані Комісією при оцінюванні відповідності цього кандидата відповідному критерію/показнику.

З урахуванням викладеного Суд констатує, що визначення Комісією кандидату ОСОБА_1 підсумкового балу за критерієм особистої компетентності у розмірі 35,67 бала з 50 можливих (рішучість та відповідальність - 16,67, безперервний розвиток - 19) є недостатньо обґрунтованим, належним чином невмотивованим та не відповідає вимогам принципу пропорційності.

Щодо критерію соціальної компетентності

Згідно з пунктами 2.8.- 2.12 Положення № 20/зп-25 відповідність судді (кандидата на посаду судді) критерію соціальної компетентності оцінюється (встановлюється) за такими показниками: ефективна комунікація, ефективна взаємодія, стійкість мотивації, емоційна стійкість. При цьому, ВККС чітко визначила критерії оцінювання кожного із вказаних елементів.

До прикладу, критерій «емоційна стійкість», сформований Комісією, є чітким, зрозумілим та вичерпним, оскільки включає в себе два окремих елементи, які можуть оцінюватися як кожен окремо, так і в сукупності. Кандидат відповідатиме цьому критерію, якщо:

- на прикладах доводить свою здатність проявляти емоційну стійкість у стресових ситуаціях та під психологічним тиском;

- переконливо на прикладах розповідає, як відновлюється від стресу та напруги у професійній діяльності, та демонструє під час співбесіди здатність утримувати фокус та зберігати емоційну рівновагу, відповідаючи на запитання членів Комісії, в тому числі складні та провокаційні (зокрема, щодо статків, доходів, доброчесності тощо).

Або ж, приміром, критерій «ефективна взаємодія», сформований Комісією, є чітким, зрозумілим та вичерпним, оскільки включає в себе чотири окремих елементи, які можуть оцінюватися як кожен окремо, так і в сукупності, кандидат відповідатиме цьому критерію, якщо:

- здатний будувати конструктивні стосунки з колегами та іншими представниками професійного середовища на основі професійних цілей та цінностей, а не особистих інтересів;

- проявляє повагу та докладає свідомих зусиль для розуміння інших точок зору;

- не провокує сам та не допускає виникнення міжособистісних конфліктів;

- здатний вживати ефективних заходів для вирішення робочих суперечок.

Такий підхід застосовний до всіх критеріїв соціальної компетентності, сформованих Комісією у пунктах 2.8-2.12 Положення № 20/зп-25.

Судом установлено, що за результатами дослідження досьє, письмових пояснень та співбесіди, Комісія оцінила відповідність кандидата ОСОБА_1 критерію соціальної компетентності у 36 балів із 50 можливих. Зазначена оцінка складалася з показників «ефективна комунікація» - 10 балів, «ефективна взаємодія» - 10 балів, «стійкість мотивації» - 9,67 бала, «емоційна стійкість» - 6,33 бала та є нижчою за встановлений поріг у 75 відсотків, що становить 37,5 бала.

Оцінюючи відповідність кандидата ОСОБА_1 критерію соціальної компетентності ВККС урахувала, що під час співбесіди з кандидатом було обговорено рішення ГРД про надання Комісії інформації, затверджене 30 вересня 2025 року, в частині мотивів можливого отримання кандидатом вигоди за рахунок майна, неправомірно набутого її колишнім чоловіком.

Як зазначено у рішенні, на початку обговорення головуючий наголосив, що пояснення кандидата надаються виключно в межах обставин, які є публічними та доступними, із повагою до особистого та приватного життя. Предметом дослідження стали обставини, за яких чоловік ОСОБА_1 (на цей час шлюб розірвано) вчинив злочин (шахрайство). Вироком Корольовського районного суду міста Житомира від 09 грудня 2019 року у справі № 296/336/12-к колишнього чоловіка кандидата, ОСОБА_3 , визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених Кримінальним кодексом України. На початку співбесіди кандидат, пояснюючи загальні обставини, викладені у вироку суду, не змогла опанувати себе та стримати емоцій, у зв`язку з чим головуючий був змушений оголосити перерву для відновлення її емоційного стану.

Незважаючи на те, що адресовані кандидату запитання не були складними чи провокаційними, поставлені коректно, толерантно, її реакція виявилася надмірно емоційною, що спричинило необхідність оголошення перерви у співбесіді. З огляду на викладене Комісія дійшла висновку, що поведінка кандидата під час співбесіди, а саме нездатність контролювати емоції у стресовій ситуації, оцінюється як ознака невідповідністю критерію соціальної компетентності за показником «емоційна стійкість».

Аналізуючи описані висновки Комісії, Суд виходить з того, що статус судді (кандидата на посаду судді) зумовлює певне звуження обсягу його права на повагу до приватного життя, гарантованого статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, проте не позбавляє його фундаментальних гарантій захисту від довільного втручання з боку держави. Комісія, яка наділена широкою дискрецією щодо встановлення відповідності особи визначеним законом критеріям, зобов`язана діяти відповідно до принципу законності, який вимагає наявності чіткої та передбачуваної правової підстави для втручання у приватну сферу особи.

Суд наголошує, що межі публічності особи, яка обіймає або претендує на посаду судді, як і межі оцінки її поведінки, не є неосяжними, оскільки дискреція Комісії вимагає існування легітимної мети, дотримання правової процедури та принципу пропорційності. Втручання у приватне життя особи в межах кваліфікаційного оцінювання є правомірним лише за умови наявності прямого та об`єктивного зв`язку між відповідними обставинами приватного життя та здатністю особи здійснювати правосуддя або впливом таких обставин на суспільних авторитет судової влади.

Таким чином, межа між правомірною перевіркою та допустимим втручанням у приватну сферу, зокрема сімейні відносини, проходить там, де обставини приватного життя втрачають суспільну значущість з точки зору оцінки відповідності особи професійним стандартам. Комісія має право враховувати аспекти приватного, в тому числі сімейного, життя судді або кандидата на посаду судді виключно як індикатор його відповідності критеріям, необхідних для належного здійснення правосуддя та збереження суспільної довіри до судової влади.

Отже, межа допустимого втручання Комісії у приватне життя судді або кандидата на посаду судді обмежується необхідністю забезпечення справедливого балансу між суспільним інтересом у формуванні доброчесного та компетентного суддівського корпусу та правом особи на захист від свавільного втручання в ті сфери життя, які не мають безпосереднього зв`язку з виконанням професійних обов`язків судді.

У даному випадку, запитання Комісії стосувалися обставин життя колишнього чоловіка позивачки, з яким вона розірвала шлюб ще у 2011 році. Як зазначено в самому рішенні Комісії, обговорення стосувалося мотивів рішення ГРД щодо можливого отримання ОСОБА_1 вигоди за рахунок майна, неправомірно набутого її колишнім чоловіком.

Як пояснила Суду позивачка під час перегляду відеозапису співбесіди, обставини сімейного життя з колишнім чоловіком досі є вкрай чутливими та болісними для неї, що, відповідно, викликало в неї хвилювання під час запитань Комісії.

Судження ВККС про те, що адресовані кандидату запитання не були складними чи провокаційними, поставлені коректно, толерантно, однак її реакція виявилася надмірно емоційною, не можуть бути сприйняті Судом як об`єктивні та мають характер припущення, оскільки лише сама позивачка може оцінювати складність таких запитань для неї у вимірі своїх внутрішніх відчуттів (почуттів), емоцій, які виникають під час згадки про колишнє сімейне життя.

На переконання Суду, сама лише реакція позивачки на факти із свого приватного життя не може вказувати на її емоційну нестійкість.

Варто відзначити, що жодних інших запитань в аспекті відповідності ОСОБА_1 показнику «емоційна стійкість» Комісією не задано, до прикладу, як кандидат відновлюється від стресу та напруги у професійній діяльності; які приклади стресових ситуацій може згадати і яким чином вона контролювала свій емоційний стан у таких ситуаціях.

Комісією не надано оцінки обставинам, про які повідомляла ОСОБА_1 як на прояв «емоційної стійкості», а саме, що має багаторічний досвід адвоката у кримінальних справах, у тому числі, за обвинуваченням у скоєнні особливо тяжких злочинів.

Узагальнюючи зазначене Суд уважає, що Комісія, оцінюючи кандидата на відповідність критерію соціальної компетентності, діяла без дотримання принципу пропорційності, не забезпечивши необхідного балансу між суспільним інтересом у формуванні доброчесного та компетентного суддівського корпусу та правом особи на захист від втручання у сферу приватного життя, обставини якого, в даному випадку, не мають безпосереднього зв`язку з виконанням професійних обов`язків судді.

Окрім того, Суд підкреслює, що критерій соціальної компетентності оцінюється не лише за показником «емоційна стійкість», а й за показниками «ефективна комунікація», «ефективна взаємодія», «стійкість мотивації». Кожен із чотирьох показників окремо оцінюється Комісією максимально у 12,5 бала.

Як видно з оскаржуваного рішення, Комісія оцінила відповідність кандидата ОСОБА_1 показникам «ефективна комунікація», «ефективна взаємодія», «стійкість мотивації» по 10 балів кожного. Проте, жодних мотивів виставлення таких балів Комісією не наведено. Більше того, в рішенні відповідача взагалі відсутня мотивація стосовно оцінювання кандидата на відповідність цим показникам.

Суд наголошує, що у процедурі розв`язання Комісією питання про визнання особи такою, що не підтвердила здатності здійснювати правосуддя в апеляційному суді, негативне рішення має містити не лише покликання на визначені законом підстави такого визнання, а й мотиви, з яких Комісія дійшла висновку про наявність обставин, з якими пов`язується обґрунтований сумнів щодо відповідності кандидата критеріям особистої та соціальної компетентності. Отже, будь-яка оцінка Комісії під час оцінювання цих компетентностей кандидата на посаду судді має бути мотивованою.

Суд не заперечує, що ВККС відповідно до свого статусу, повноважень, встановленого законом порядку, мети і завдань, які перед нею стоять, вільна у виборі будь-яких підстав і, керуючись власною оцінкою цих підстав, наділена дискреційними повноваженнями щодо виставлення балів за відповідними критеріями, водночас реалізація такої дискреції не є неосяжною та обмежена обов`язком дотримуватися принципів обґрунтованості, вмотивованості та пропорційності.

Зважаючи на наведене, Суд уважає, що визначення Комісією кандидату ОСОБА_1 підсумкового балу за критерієм соціальної компетентності у розмірі 36 балів з 50 можливих є недостатньо обґрунтованим, невмотивованим належним чином та не відповідає вимогам принципу пропорційності.

Оцінюючи доводи ОСОБА_1 щодо необґрунтованого зменшення Комісією балів за показниками «незалежність» та «сумлінність» критеріїв доброчесності та професійної етики, Суд зазначає таке.

Так, позивачка вважає, що зменшуючи бали за вказаними показниками Комісія діяла непропорційно, неспівмірно виявленим фактам, на підставі припущень та суб`єктивних суджень, без належних доказів і без аналізу всього зібраного матеріалу досьє.

Суд установив, що за результатами дослідження досьє, письмових пояснень та співбесіди з кандидатом, а також за результатами голосувань під час закритого обговорення за відповідними показниками, Комісія дійшла висновку, що ОСОБА_1 відповідає критеріям професійної етики та доброчесності, отриманий бал 270 із 300 можливих.

Як убачається із спірного рішення ВККС, аргументуючи зменшення оцінки за показником «сумлінність», Комісія зазначила, що у деклараціях за 2022- 2023 роки кандидат не зазначила відомостей про наявні у неї корпоративні права. Водночас у декларації за 2024 рік кандидат указала корпоративні права «Адвокатського бюро Наталії Нагорної «АЛІБІ», набуті 30 жовтня 2020 року. Під час співбесіди кандидат визнала факт недекларування корпоративних прав у деклараціях за відповідні роки та підтвердила, що це було її помилкою.. Комісія не встановила ознак умисного приховування кандидатом указаної інформації, однак вважала, що кандидат не вжила достатніх заходів для належного декларування вказаного об`єкта. У зв`язку з цим Комісія дійшла висновку, що описане порушення є підставою для зменшення оцінки (кількості балів) кандидата за показником «сумлінність» на 15 балів.

Мотивуючи зменшення балів за показником «незалежність», Комісія зазначила, що відповіді кандидата під час співбесіди свідчать про відсутність усвідомленої готовності відстоювати та підтримувати гарантії незалежності суддів, а також невміння діяти відповідно до етичних стандартів, визначених Кодексом суддівської етики та Бангалорськими принципами поведінки суддів. У зв`язку з цим Комісія дійшла висновку, що кандидат не продемонструвала здатності підтримувати та захищати принцип незалежності суддівської влади. З уваги на це Комісія убачала підстави для зменшення оцінки кандидата за показником «незалежність» на 15 балів.

Відповідно до пункту 5.12 Положення № 20/зп-25 кількість балів за результатами оцінювання відповідності судді (кандидата на посаду судді) критеріям доброчесності та професійної етики може бути знижена на 15 балів за кожне виявлення порушення (одне суттєве або декілька менш суттєвих) правил та/або норм. Суддя (кандидат на посаду судді) не відповідає критеріям доброчесності та професійної етики, якщо остаточна кількість набраних ним балів є меншою 225. Істотність порушень встановлюється Комісією при закритому обговоренні і визначається шляхом голосування. Кожне зниження балів повинно бути мотивовано в рішенні Комісії.

Як бачимо, Комісією у рішенні наведено мотиви виставлених кандидату ОСОБА_1 балів за показниками «незалежність» і «сумлінність» критеріїв доброчесності професійної етики та обґрунтовано підстави зменшення оцінки за цими показниками. При цьому Суд наголошує, що істотність порушень встановлюється Комісією при закритому обговоренні і визначається шляхом голосування. У свою чергу, Суд не вправі перебирати на себе дискреційні повноваження ВККС та здійснювати переоцінку кандидата на посаду судді.

З огляду на це та враховуючи, що Комісія дійшла висновку про відповідність ОСОБА_1 критеріям доброчесності та професійної етики, Суд не вбачає підстав і необхідності для скасування оскаржуваного рішення у цій частині.

Оцінивши встановлені у справі обставини у взаємозв`язку з правовим регулюванням спірних правовідносин, Суд дійшов висновку, що рішення ВККС від 09 жовтня 2025 року № 481/ас-25 в частині висновку про визнання ОСОБА_1 такою, що не підтвердила здатності здійснювати правосуддя в апеляційному загальному суді за критеріями особистої та соціальної компетентностей не може вважатися таким, що відповідає вимогам пункту 4 частини третьої статті 88 Закону № 1402-VIII, а також критеріям пропорційності та обґрунтованості, визначеним статтею 2 КАС України, що є підставою для визнання його протиправним і скасування.

Відповідно до пункту 10 частини другої статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Частиною третьою статті 245 КАС України передбачено, що у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

За змістом абзацу другого частини четвертої статті 245 КАС України, у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Зважаючи на закріплене законодавцем у пункті 10 частини другої статті 245 КАС України положення, яке надає можливість суду визначити інший, ніж обрано позивачем, спосіб захисту його порушених прав, і прийняти інше рішення, яке б гарантувало дотримання і захист прав, свобод, інтересів особи у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, Верховний Суд уважає, що ефективним та достатнім способом захисту прав, свобод та інтересів ОСОБА_1 буде визнання протиправним та скасування рішення ВККС від 09 жовтня 2025 року № 481/ас-25 про визнання ОСОБА_1 такою, що не підтвердила здатності здійснювати правосуддя в апеляційному загальному суді за критеріями особистої та соціальної компетентності та зобов`язання Комісію поновити участь позивачки в конкурсі на посаду судді апеляційного загального суду й повторно розглянути питання про дослідження досьє, проведення співбесіди та визначення результатів її кваліфікаційного оцінювання у межах конкурсу, оголошеного рішенням ВККС від 14 вересня 2023 року № 94/зп-23 (зі змінами), з урахуванням правової оцінки, наданої Верховним Судом у цьому рішенні.

VІІ. Судові витрати

Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до матеріалів справи, при зверненні до Суду позивачкою сплачено судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 968,96 грн, що підтверджується квитанцією № 6645-4427-6323-3103 від 07 листопада 2025 року.

Оскільки Суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 , понесені нею судові витрати у вигляді судового збору слід стягнути на її користь за рахунок бюджетних асигнувань ВККС.

Керуючись статтями 241- 243, 246, 250, 255, 266 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про визнання протиправним і скасування рішення, зобов`язання вчинити дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 09 жовтня 2025 року № 481/ас-25 про визнання ОСОБА_1 такою, що не підтвердила здатності здійснювати правосуддя в апеляційному загальному суді за критеріями особистої та соціальної компетентності.

Зобов`язати Вищу кваліфікаційну комісію суддів України поновити участь ОСОБА_1 у конкурсі на посаду судді апеляційного загального суду та повторно розглянути питання про дослідження досьє, проведення співбесіди та визначення результатів її кваліфікаційного оцінювання у межах конкурсу, оголошеного рішенням Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 14 вересня 2023 року № 94/зп-23 (зі змінами), з урахуванням правової оцінки, наданої Верховним Судом у цьому рішенні.

Cтягнути за рахунок бюджетних асигнувань Вищої кваліфікаційної комісії суддів України (вул. Генерала Шаповала, буд. 9, м. Київ, 03110; ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати у вигляді судового збору за подання позовної заяви у розмірі 968,96 грн (дев`ятсот шістдесят вісім гривень 96 копійок).

Рішення Верховного Суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення Верховного Суду може бути подана до Великої Палати Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення складене та підписане 02 березня 2026 року.

...........................

...........................

...........................

...........................

...........................

В.М. Соколов,

М.В. Білак,

А.Г. Загороднюк,

В.Е. Мацедонська,

І.В. Желєзний,

Судді Верховного Суду