Справа № 280/5945/25
Суддя: Білак М.В.
Дата ухвалення: 2026-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

03 березня 2026 року

м. Київ

справа №280/5945/25

адміністративне провадження № К/990/8816/26

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Білак М.В.,

суддів: Желєзного І.В., Уханенка С.А.,

перевіривши касаційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 19 листопада 2025 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 02 лютого 2026 року у справі №280/5945/25 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до військової частини НОМЕР_2 , у якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає у невиконанні обов`язку щодо нарахування та виплати позивачу додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі до 100000,00 грн за період перебування у відпустці за станом здоров`я, внаслідок тяжкого поранення на підставі рішень ВЛК за період лютий (01 лютого 2025 року по 14 лютого 2025 року, 22 лютого 2025 року по 28 лютого 2025 року), березень (01 березня 2025 року по 23 березня 2025 року, 23 березня 2025 року по 31 березня 2025 року), квітень (01 квітня 2025 року по 20 квітня 2025 року, 20 квітня 2025 року по 30 квітня 2025 року), травень (01 травня 2025 року по 19 травня 2025 року), червень (27 червня 2025 року по 30 червня 2025 року) 2025 року та за період стаціонарного лікування з 03 лютого 2025 року по 20 лютого 2025 року, з 06 травня 2025 року по 27 травня 2025 року ДУ «Інститут нейрохірургії ім. Акад. А.П.Ромоданова» НАМНУ пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), з урахуванням фактично виплачених сум;

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу додаткову грошову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі до 100 000,00 грн за період перебування у відпустці за станом здоров`я, внаслідок тяжкого поранення на підставі рішень ВЛК за період лютий (01 лютого 2025 року по 14 лютого 2025 року, 22 лютого 2025 року по 28 лютого 2025 року), березень (01 березня 2025 року по 23 березня 2025 року, 23 березня 2025 року по 31 березня 2025 року), квітень (01 квітня 2025 року по 20 квітня 2025 року, 20 квітня 2025 року по 30 квітня 2025 року), травень (01 травня 2025 року по 19 травня 2025 року), червень (27 червня 2025 року по 30 червня 2025 року) 2025 року та за період стаціонарного лікування з 03 лютого 2025 року по 20 лютого 2025 року, з 06 травня 2025 року по 27 травня 2025 року ДУ «Інститут нейрохірургії ім. Акад. А.П.Ромоданова» НАМНУ пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), з урахуванням фактично виплачених сум.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 14 липня 2025 року відкрито провадження у справі: вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 29 липня 2025 року здійснено процесуальне правонаступництво та замінено первинного відповідача у справі №280/5945/25 - військову частину НОМЕР_2 на його правонаступника - військову частину НОМЕР_1 .

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 19 листопада 2025 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 щодо не нарахування та не виплати позивачу додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі до 100000,00 грн за період перебування у відпустці за станом здоров`я, внаслідок тяжкого поранення на підставі рішень ВЛК за період лютий (01 лютого 2025 року по 14 лютого 2025 року, 22 лютого 2025 року по 28 лютого 2025 року), березень (01 березня 2025 року по 23 березня 2025 року, 23 березня 2025 року по 31 березня 2025 року), квітень (01 квітня 2025 року по 20 квітня 2025 року, 20 квітня 2025 року по 30 квітня 2025 року), травень (01 травня 2025 року по травня 2025 року), червень (27 червня 2025 року по 30 червня 2025 року) 2025 року та за період стаціонарного лікування з 03 лютого 2025 року по 20 лютого 2025 року у ДУ «Інститут нейрохірургії ім. Акад. А.П.Ромоданова» НАМНУ пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), з урахуванням фактично виплачених сум.

Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачу додаткову грошову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі до 100 000,00 грн за період перебування у відпустці за станом здоров`я, внаслідок тяжкого поранення на підставі рішень ВЛК за період лютий (01 лютого 2025 року по 14 лютого 2025 року, 22 лютого 2025 року по 28 лютого 2025 року), березень (01 березня 2025 року по 23 березня 2025 року, 23 березня 2025 року по 31 березня 2025 року), квітень (01 квітня 2025 року по 20 квітня 2025 року, 20 квітня 2025 року по 30 квітня 2025 року), травень (01 травня 2025 року по 19 травня 2025 року), червень (27 червня 2025 року по 30 червня 2025 року) 2025 року та за період стаціонарного лікування з 03 лютого 2025 року по 20 лютого 2025 року у ДУ «Інститут нейрохірургії ім. Акад. А.П.Ромоданова» НАМНУ пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), з урахуванням фактично виплачених сум.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 02 лютого 2026 року апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 залишено без задоволення. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 19 листопада 2025 року у справі №280/5945/25, в частині відмови у задоволені позовних вимог - скасовано та в цій частині заявлених вимог ухвалено нову постанову про задоволення позову.

Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі до 100000,00 грн за період стаціонарного лікування з 06 травня 2025 року по 27 травня 2025 року у ДУ «Інститут нейрохірургії ім. Акад. А.П. Ромоданова» НАМНУ пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, з урахуванням фактично виплачених сум.

Зобов`язано військову частина НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову грошову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі до 100000,00 грн за період стаціонарного лікування з 06 травня 2025 року по 27 травня 2025 року у ДУ «Інститут нейрохірургії ім. Акад. А.П. Ромоданова» НАМНУ пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, з урахуванням фактично виплачених сум.

В іншій частині рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 19 листопада 2025 року у справі № 280/5945/25 залишено без змін.

26 лютого 2026 року до Верховного Суду через підсистему «Електронний суд» надійшла касаційна скарга військової частини НОМЕР_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 19 листопада 2025 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 02 лютого 2026 року у справі №280/5945/25. Заявник, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати повністю рішення судів першої та апеляційної інстанцій в частині, у якій були задоволені позовні вимоги, прийняти в цій частині нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог; у іншій частині залишити рішення суду першої інстанції без змін.

На підставі аналізу доводів касаційної скарги та доданих до неї матеріалів, Суд дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження з таких підстав.

Положеннями пункту 8 частини другої статті 129 Конституції України та статті 14 Закону України від 30 вересня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» гарантовано право особи на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно з частиною першою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Водночас пунктом 2 частини п`ятої цієї ж норми процесуального закону обумовлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

За змістом пункту 1 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є, зокрема, справи щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які у значенні Закону України «Про запобігання корупції» займають відповідальне та особливо відповідальне становище.

Відомостей про те, що позивач є посадовою особою вищого офіцерського складу відповідно до пункту 1 частини шостої статті 12 КАС України у системному зв`язку з положеннями статті 51-3 Закону України «Про запобігання корупції» суду касаційної інстанції не надано і у судових рішеннях така інформація відсутня.

Як вбачається з рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 19 листопада 2025 року, зазначену справу судом розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження, а відтак вона може бути оскаржена до Верховного Суду лише за наявності обставин, наведених у підпунктах «а»-«г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Суд звертає увагу заявника, що пункт 2 частини п`ятої статті 328 КАС України містить перелік виключних випадків, які допускають можливість касаційного перегляду судових рішень, ухвалених у справах незначної складності та/або таких, які розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження. Посилання на кожен з підпунктів пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України повинно бути належним чином обґрунтовано.

Військова частина НОМЕР_3 , оскаржуючи судові рішення, прийняті у справі, розглянутій за правилами спрощеного позовного провадження, зазначає про наявність виняткових обставин, передбачених у підпункті «а» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України. Зокрема, відповідач стверджує, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики

Верховний Суд зазначає, що питання права, які мають фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, можуть охоплювати правові явища, що є найбільш суттєвими для такої практики та формування її однаковості. До таких явищ можна віднести систематичне порушення державою норм матеріального та процесуального права, які зачіпають інтереси великого кола осіб, що супроводжуються чималою кількістю оскарження таких рішень у подібних справах, тощо.

Проте, заявником не надано будь-яких доказів на підтвердження вказаних обставин та не обґрунтовано в чому саме полягає фундаментальне значення саме цієї справи для формування єдиної правозастосовчої практики із зазначенням новітніх, проблемних, засадничих, раніше ґрунтовно не досліджуваних питань права, відповідь касаційного суду на які мала б надати нового, уніфікованого розуміння та застосування права як для сторін спору, так і для невизначеного, але широкого кола суб`єктів правовідносин.

Вживання законодавцем слова «фундаментальне» несе змістовне навантаження особливо складного і важливого питання у правозастосуванні. Доводів щодо такої особливої складності чи важливості питання, якого стосується спір у цій справі, військовою частиною НОМЕР_1 не наведено. Суб`єктивні труднощі у тлумаченні правової норми, які виникають у суб`єкта правозастосування, не обов`язково свідчать, що питання права має фундаментальне значення для правозастосовчої практики. За змістом підпункту «а» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, не ставиться у залежність від наявності висновку Верховного Суду з цього питання.

Верховний Суд зауважує, що потреба у формуванні єдиної правозастосовчої практики виникає, передусім, у тих випадках, коли практики з певного питання немає взагалі і її потрібно сформувати, або відсутня єдність у вже сформованій практиці з певного питання.

За вказаних обставин, колегія суддів відхиляє доводи військової частини НОМЕР_1 про те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Отже, оцінивши доводи касаційної скарги, колегія суддів констатує, що скаржником не наведено обґрунтованих посилань на існування обставин, передбачених підпунктами «а» - «г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Щодо посилання військової частини НОМЕР_4 на підстави касаційного оскарження, визначені у частині четвертій статті 328 КАС України, Суд зазначає, що передумовою для перевірки наявності підстав касаційного оскарження рішень судів попередніх інстанцій, встановлених пунктами 1-4 частини четвертої статті 328 цього Кодексу у справі незначної складності, є наявність обставин, визначених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

З огляду на зазначене та враховуючи, що заявник, оскаржуючи судове рішення у цій справі, не обґрунтував наявності випадків для відкриття касаційного провадження, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, підстави перевірки інших доводів касаційної скарги відсутні.

Доводи заявника в касаційній скарзі стосуються встановлення фактичних обставин справи та переоцінки доказів у ній, між тим як відповідно до частини другої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини першої статті 36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є найвищим судом у системі судоустрою України, забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначений процесуальним законом.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Суд зазначає, що вичерпний перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені до касаційного суду, жодним чином не є обмеженням доступу особи до правосуддя чи перепоною в отриманні судового захисту, оскільки встановлення законодавцем «розумних обмежень» в праві на звернення до касаційного суду не суперечить практиці Європейського суду з прав людини та викликане виключно особливим статусом Верховного Суду, розгляд скарг яким покликаний забезпечувати формування єдиної правозастосовчої практики, а не можливість перегляду будь-яких судових рішень.

За такого правового врегулювання та обставин справи підстави для відкриття касаційного провадження відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 12, 328, 333 КАС України,

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою військової частини НОМЕР_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 19 листопада 2025 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 02 лютого 2026 року у справі №280/5945/25 за позовом ОСОБА_1 , в особі представника - Мінченка Івана Андрійовича до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

Судді М.В. Білак

І.В. Желєзний

С.А. Уханенко