Справа № 380/2409/25
Суддя: Гінда Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2026-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2026 рокуЛьвівСправа № 380/2409/25 пров. № А/857/21499/25
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача: Гінди О.М.,

суддів: Качмара В.Я., Матковської З.М.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2025 року (головуюча суддя: Гулкевич І.З., місце ухвалення - м. Львів) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити дії,-

встановив:

ОСОБА_1 , 06.02.2025, звернулася з позовом до суду, в якому просила:

- визнати незаконним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 13.01.2025 № ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати ОСОБА_1 , до стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років передбачених пунктами «е-ж» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», наступний період:

- з 01.04.1988 по 01.12.2012 викладач по классу фортепіано і концертмейстр в Дрогобицькій дитячій музичній школі № 1 (п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення»);

- з 01.12.2012 по 17.09.2019 викладач та концертмейстр в Дрогобицькій дитячій музичній школі № 1 (п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення»);

- з 17.09.2019 по 03.10.2024 (день призначення пенсії по віку) викладач мистецької школи та концертмейстр в Дрогобицькій дитячій музичній школі № 1 (п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення»).

-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій, як це передбачено пунктом 7-1 розділу ХV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

В обґрунтування позову позивачка зазначає, що з 03.10.2024 перебуває на обліку у відповідача, де й отримує пенсію за віком та 08.01.2025 звернулася до відповідача із заявою про отримання грошової допомоги в розмірі десяти пенсій за віком станом на день призначення пенсії відповідно до п. 7-1 розділу ХV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Рішенням від 13.01.2025 № позивачці відмовлено в призначенні грошової допомоги в розмірі десяти пенсій за віком станом на день призначення пенсії відповідно до п. 7-1 розділу ХV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з тим, що Дрогобицька дитяча музична школа не відноситься до установ закладів освіти, а до позашкільних навчальних закладів.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2025 року позов задоволено повністю.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 13.01.2025 № .

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати ОСОБА_1 період роботи з 01.04.1988 по 01.12.2012 викладач по класу фортепіано і концертмейстр у Дрогобицькій дитячій музичній школі № 1; з 01.12.2012 по 17.09.2019 викладач та концертмейстр в Дрогобицькій дитячій музичній школі № 1; з 17.09.2019 по 03.10.2024 (день призначення пенсії по віку) викладач мистецької школи та концертмейстр в Дрогобицькій дитячій музичній школі № 1, що дає право на пенсію за вислугу років передбачених п. «е ж» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до пункту 7-1 розділу XV Прикінцеві положення Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Свою апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що позивачка працює викладачем по класу фортепіано та концертмейстера в Дрогобицькій дитячій музичній школі № 1, з 01.04.1988 по теперішній час. Цей навчальний заклад не відноситься до закладів і установ освіти, передбачених постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909 і тому період роботи в ньому не дає права на призначення грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення передбаченої п.7-1 розділу ХV Прикінцевих положень Закону №1058-IV.

Позивачкою не надано відзиву на апеляційну скаргу, що не перешкоджає розгляду справи по суті.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Враховуючи те, що апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких мотивів.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 з 03.10.2024 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 працювала:

- з 01.04.1988 по 01.12.2012 викладач по класу фортепіано і концертмейстр в Дрогобицькій дитячій музичній школі № 1;

- з 01.12.2012 по 17.09.2019 викладач та концертмейстр в Дрогобицькій дитячій музичній школі № 1;

- з 17.09.2019 по 03.10.2024 (день призначення пенсії по віку) викладач мистецької школи та концертмейстр в Дрогобицькій дитячій музичній школі № 1.

Позивачка, 08.01.2025 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою про призначення одноразової грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 13.01.2025 № відмовлено ОСОБА_1 у перерахунку пенсії щодо виплати грошової допомоги у розмірі десяти пенсій згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Підставою для відмови пенсійний орган зазначив, що період роботи позивачки з 01.04.1988 по даний час на посаді викладача в Дрогобицькій дитячій музичній школі № 1 не може бути зараховано до спеціального стажу, оскільки Дрогобицька дитяча музична школа не відноситься до установ закладів освіти, а до позашкільних навчальних закладів.

Не погодившись з цим рішенням пенсійного органу, позивачка оскаржила його до суду.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що у позивачки наявний спеціальний педагогічний стаж, її посади відносяться до посад педагогічних працівників, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років, до призначення пенсії за віком не отримувала будь-яку пенсію, тому вона має право на нарахування та виплату грошової допомоги, яка передбачена пунктом 7-1 розділу XV Прикінцеві положення Закону № 1058.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Принципи, засади та механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, порядок призначення, перерахунку і виплати пенсій, а також надання соціальних послуг за рахунок коштів Пенсійного фонду України, що формуються зі страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, регламентовані Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV.

Відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV особам, які на день досягнення пенсійного віку, визначеного статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», та мають страховий стаж на таких посадах (для чоловіків не менше 35 років, для жінок не менше 30 років), а також за умови, що до цього вони не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій, обчислених станом на день її призначення.

Зазначена грошова допомога виплачується за рахунок коштів Державного бюджету України. Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення цієї допомоги, та механізм її виплати встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1191 затверджено Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати (далі Порядок № 1191).

Згідно з пунктом 2 Порядку № 1191 до страхового стажу, який визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», зокрема відповідно до переліку закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 року № 909.

Пунктом 5 Порядку № 1191 визначено, що грошова допомога надається особам, яким, починаючи з 1 жовтня 2011 року, призначається пенсія за віком відповідно до Закону №1058-IV та які на день досягнення пенсійного віку працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на відповідних посадах, мають необхідний страховий стаж на таких посадах і до цього не отримували будь-яку пенсію.

Відповідно до частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі та застосуванні норми права до спірних правовідносин суд зобов`язаний враховувати висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, у постанові від 15 червня 2022 року у справі № 200/854/19-а Верховний Суд дійшов висновку, що для отримання грошової допомоги, передбаченої пунктом 7-1 розділу XV Закону № 1058-IV, особа повинна одночасно відповідати таким умовам:

на день досягнення пенсійного віку працювати в установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років;

пенсія за віком призначається особі вперше;

на день звернення за призначенням пенсії особа має необхідний страховий стаж на відповідних посадах.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 22 лютого 2024 року у справі № 260/323/20, а також послідовно підтримується у постановах від 13 березня 2018 року у справі № 234/13835/17, від 20 лютого 2019 року у справі № 462/5636/16-а, від 19 березня 2019 року у справі № 466/5637/17, від 24 квітня 2019 року у справі № 450/3061/16-а, від 15 червня 2022 року у справі № 200/854/19-а, від 21 березня 2024 року у справі № 580/2737/23.

Отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій законодавцем визначено як заохочувальний захід щодо осіб, які, маючи право на пенсію за вислугу років, продовжили трудову діяльність і фактично відтермінували реалізацію права на пенсійне забезпечення до досягнення пенсійного віку.

Згідно з пунктами 6, 7 Порядку № 1191 для визначення розміру грошової допомоги враховується місячний розмір пенсії, обчислений відповідно до статей 27 і 28 Закону № 1058-IV станом на день її призначення. Виплата грошової допомоги здійснюється органами Пенсійного фонду України одноразово у розмірі десяти місячних пенсій одночасно з першою виплатою пенсії за рахунок коштів Державного бюджету України.

Перевіряючи доводи сторін щодо наявності або відсутності у позивачки права на отримання грошової допомоги, суд апеляційної інстанції встановив, що згідно із записами трудової книжки серії НОМЕР_1 позивачка безперервно працювала у Дрогобицькій дитячій музичній школі № 1 з 01 квітня 1988 року по 03 жовтня 2024 року на посадах викладача та концертмейстера, а на день досягнення пенсійного віку перебувала у трудових відносинах із зазначеним закладом.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 13 січня 2025 року № позивачці у призначенні грошової допомоги було відмовлено з підстав віднесення Дрогобицької дитячої музичної школи № 1 до позашкільних навчальних закладів.

Разом із тим Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, передбачено, що основними документами, які підтверджують право на виплату грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV Закону № 1058-IV, є трудова книжка, копія наказу про звільнення або відомості про трудову діяльність з реєстру застрахованих осіб. Подання уточнюючих довідок є необхідним лише у разі відсутності в таких документах відомостей про роботу на відповідних посадах у закладах державної або комунальної форми власності.

Як установлено судом апеляційної інстанції, при зверненні за призначенням пенсії, позивачка надала органу Пенсійного фонду України трудову книжку, а також довідку про роботу у Дрогобицькій дитячій музичній школі № 1, що підтверджує характер та тривалість її трудової діяльності.

Оцінюючи правомірність відмови відповідача у призначенні грошової допомоги, суд апеляційної інстанції враховує правове регулювання статусу закладів позашкільної освіти та прав педагогічних працівників таких закладів.

Відповідно до частини першої статті 10 Закону України від 05 вересня 2017 року № 2145-VIII «Про освіту» невід`ємними складовими системи освіти є, зокрема, позашкільна освіта.

Згідно зі статтею 1 Закону України від 22 червня 2000 року № 1841-III «Про позашкільну освіту» заклад позашкільної освіти є складовою системи позашкільної освіти та забезпечує здобуття знань, формування умінь і навичок за інтересами, творчий, інтелектуальний, духовний і фізичний розвиток особистості.

Статтею 5 Закону № 1841-III визначено, що структуру позашкільної освіти становлять заклади позашкільної освіти, а також інші заклади освіти та установи, які здійснюють діяльність у сфері позашкільної освіти.

Відповідно до частини третьої статті 12 Закону № 1841-III заклади позашкільної освіти можуть функціонувати, зокрема, у формі шкіл мистецтв, музичних шкіл та мистецьких шкіл.

Абзацом третім частини четвертої статті 21 Закону № 1841-III передбачено, що педагогічні працівники закладів позашкільної освіти мають право на пенсію за вислугу років за наявності педагогічного стажу роботи не менше ніж 25 років.

До Переліку посад педагогічних та науково-педагогічних працівників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 червня 2000 року № 963, віднесено, зокрема, посаду викладача.

Постановою Кабінету Міністрів України від 06 травня 2001 року № 433 затверджено перелік типів позашкільних навчальних закладів, до яких віднесено початкові спеціалізовані мистецькі навчальні заклади, у тому числі музичні школи.

Постановою Кабінету Міністрів України від 04 листопада 1993 року № 909 затверджено Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років. Відповідно до розділу 1 цього Переліку до таких закладів віднесено як музичні та художні школи, так і позашкільні навчальні заклади, а до відповідних посад педагогічних працівників, у тому числі викладачів.

Пунктом 2 приміток до Переліку № 909 передбачено, що робота за спеціальністю у закладах та на посадах, визначених цим Переліком, дає право на пенсію за вислугу років незалежно від форми власності або відомчої належності таких закладів.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 30 січня 2019 року у справі № 442/456/17, відступивши від правової позиції Верховного Суду України, дійшла висновку, що викладачі позашкільних навчальних закладів, які входять до структури освіти України, мають право на пенсію за вислугу років. При цьому зазначено, що викладач музичної школи є педагогічним працівником позашкільного навчального закладу, а стаж роботи викладачем і концертмейстером у дитячій музичній школі підлягає зарахуванню до спеціального (пільгового) стажу відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», навіть за відсутності прямої згадки відповідної посади у Переліку № 909.

У подальшому Верховний Суд у постанові від 23 січня 2020 року у справі № 756/9879/16-а уточнив, що викладач позашкільного навчального закладу, який має необхідний педагогічний стаж, окрім права на пенсію за вислугу років, має також право на виплату грошової допомоги при виході на пенсію за віком, передбаченої пунктом 7-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Застосовуючи наведені правові висновки Верховного Суду до спірних правовідносин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що робота позивачки на посаді викладача у позашкільному навчальному закладі Дрогобицькій дитячій музичній школі № 1 є роботою у закладі освіти, яка відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» дає право на призначення пенсії за вислугу років, а відтак і на отримання грошової допомоги, передбаченої пунктом 7-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону № 1058-IV.

Отже, періоди роботи позивачки:

з 01 квітня 1988 року по 01 грудня 2012 року на посаді викладача по класу фортепіано та концертмейстера у Дрогобицькій дитячій музичній школі № 1;

з 01 грудня 2012 року по 17 вересня 2019 року на посаді викладача та концертмейстера у Дрогобицькій дитячій музичній школі № 1;

з 17 вересня 2019 року по 03 жовтня 2024 року (день призначення пенсії за віком) на посаді викладача мистецької школи та концертмейстера у Дрогобицькій дитячій музичній школі № 1, підлягають зарахуванню до стажу роботи позивачки, що дає право на призначення пенсії за вислугу років, а також на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій.

За таких обставин суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що спеціальний педагогічний стаж позивачки на день досягнення пенсійного віку становив понад 35 років.

Матеріалами справи підтверджується, що до призначення пенсії за віком позивачка не отримувала будь-якого іншого виду пенсії.

З огляду на наявність у позивачки необхідного спеціального педагогічного стажу, віднесення займаних нею посад до посад педагогічних працівників, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років, а також відсутність факту отримання нею пенсії до досягнення пенсійного віку, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що позивачка має право на нарахування та виплату грошової допомоги, передбаченої пунктом 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Таким чином, апеляційна скарга Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області не спростовує правильність доводів, яким мотивовано судове рішення, зводиться по суті до переоцінки проаналізованих судом доказів та не дає підстав вважати висновки суду першої інстанції помилковими.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому відповідно до ст. 316 КАС України, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, рішення суду без змін.

Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 316, 321, 322, 325, 328, КАС України, суд

постановив:

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2025 року у справі № 380/2409/25 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя О. М. Гінда
судді В. Я. Качмар
З. М. Матковська