Справа № 240/26888/25
Суддя: Канигіна Т.С.
Дата ухвалення: 2026-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про повернення апеляційної скарги

Справа № 240/26888/25

03 березня 2026 року м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача: Канигіної Т.С.

суддів: Слободонюка М.В. Кузьмишина В.М.

перевіривши матеріали апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 05 січня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 05 січня 2025 року позов повернено особі.

Не погодившись із судовим рішенням, позивач оскаржила його в апеляційному порядку.

Встановивши невідповідність апеляційної скарги вимогам статті 296 КАС України, Сьомим апеляційним адміністративним судом відповідно до ухвали від 20 січня 2026 року залишено апеляційну скаргу ОСОБА_1 без руху. При цьому особі, яка подала апеляційну скаргу, запропоновано в строк протягом 10 днів з моменту отримання ухвали усунути недоліки апеляційної скарги.

28 січня 2026 року до Сьомого апеляційного адміністративного суду надійшло клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору.

В обґрунтування зазначеного клопотання скаржник зазначала, що безпідставне справляння судового збору за подання апеляційної скарги на судове рішення, ухвалене поза межами судового провадження, не відповідає засадам верховенства права та принципу справедливості, що узгоджується з позицією Конституційного Суду України, викладеною у Рішенні від 13 травня 2024 року у справі №3-187/2023 (351/23).

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 04 лютого 2026 року у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги відмовлено та продовжено скаржнику строк для усунення недоліків апеляційної скарги. Запропоновано особі, яка подала апеляційну скаргу, протягом 10 днів з моменту вручення копії ухвали усунути виявлені недоліки апеляційної скарги, наведені в ухвалі Сьомого апеляційного адміністративного суду від 20 січня 2026 року.

16 лютого 2026 року до суду вдруге надійшло клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору.

В обґрунтування зазначеного клопотання скаржник зазначила, що безпідставне справляння судового збору за подання апеляційної скарги на судове рішення, ухвалене поза межами судового провадження, не відповідає засадам верховенства права та принципу справедливості.

За доводами скаржника, що спеціальний закон у редакції на момент подання апеляційної скарги не передбачає сплати судового збору за оскарження судового рішення даної категорії. Сформований Верховним Судом (зокрема у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 травня 2018 року у справі № 915/955/15, а також у постановах Верховного Суду від 17.02.2020 у справі № 320/5719/19, від 24 листопада 2021 року у справі № 826/17526/18 та від 03 вересня 2025 року у справі №286/743/15-а) висновок щодо того, що положення стосується подання апеляційних і касаційних скарг на всі без винятку ухвали адміністративного суду, які підлягають оскарженню, незалежно від того, чи передбачено Законом України "Про судовий збір" від 8 липня 2011 року № 3674-VI (далі - Закон № 3674-VI) справляння судового збору за подання тих заяв, за результатами розгляду яких виносяться відповідні ухвали, є нерелевантним юридичній позицій Конституційного Суду України, зокрема вказаній у Рішенні від 13 травня 2024 року у справі №3-187/2023 (351/23), і не можуть бути обґрунтуванням судового рішення.

Надаючи оцінку доводам, викладеним у поданому клопотанні, суд зазначає наступне.

Частина друга статті 44 КАС України покладає на учасників справи обов`язок добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Частиною першою статті 133 КАС України передбачено право суду, враховуючи майновий стан сторони, зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Відповідно до частини першої статті 3 Закону України "Про судовий збір" за подання до суду апеляційної і касаційної скарг на судові рішення, заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами, заяви про скасування рішення третейського суду, заяви про видачу виконавчого документа на примусове виконання рішення третейського суду та заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України справляється судовий збір.

Згідно з частиною першою статті 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Підпунктом 5 пункту 3 частини другої статті 4 цього Закону передбачено, що за подання до адміністративного суду апеляційної і касаційної скарг на ухвалу суду, заяви про приєднання до апеляційної чи касаційної скарги на ухвалу суду сплачується судовий збір в сумі 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Великою Палатою Верховного Суду вже вирішувалося питання щодо сплати судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції у справі №915/955/15. Так, у пунктах 5.1, 5.2 постанови від 28.05.2018 у справі №915/955/15 зазначено, що підпунктом 7 пункту 2 частини другої статті 4 Закону №3674-VI визначено ставку судового збору з апеляційної і касаційної скарг на ухвалу господарського суду у розмірі одного прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Зазначене положення, на переконання Великої Палати Верховного Суду, стосується подання апеляційних і касаційних скарг на всі без винятку ухвали господарського суду, які підлягають оскарженню, незалежно від того, чи передбачено Законом №3674-VI справляння судового збору за подання тих заяв, за результатами розгляду яких виносяться відповідні ухвали.

У силу приписів пункту першого частини другої статті 45 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" Велика Палата Верховного Суду здійснює перегляд судових рішень у касаційному порядку з метою забезпечення однакового застосування судами норм права.

Оскільки застосування положень Закону № 3674-VI у питанні сплати судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу вже вирішено Великою Палатою Верховного Суду, то під час розгляду цієї справи підлягають врахуванню висновки Верховного Суду, висловлені саме у складі Великої Палати. Такі висновки Велика Палата Верховного Суду хоч і зробила у господарській справі, однак, Закон №3674-VI в цій частині є універсальним і не розрізняє підходи до вирішення питання сплати судового збору залежно від юрисдикції.

Аналогічні висновки викладено у постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 13 квітня 2022 року у справі №204/827/17, від 09 лютого 2023 року у справах №380/22710/21, № 120/3532/21, від 13 квітня 2023 року у справі №120/2767/20-а, від 04 травня 2023 року у справі №645/135/21, від 04 липня 2023 року у справі №160/1712/21, від 14 грудня 2023 року у справі №400/1715/20, від 25 січня 2024 року у справі №380/11373/22, від 28 лютого 2024 року у справі №420/11648/20, від 30 квітня 2025 року у справі №520/10589/22, у яких також вирішувалося питання щодо сплати судового збору при зверненні із апеляційною скаргою на ухвалу суду першої інстанції.

Таким чином, у даному випадку скаржник повинна сплатити судовий збір за подання апеляційної скарги.

Окрім цього, статтею 8 Закону України "Про судовий збір" встановлено умови за яких суд, враховуючи майновий стан сторони, своєю ухвалою може за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Такими умовами є: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу за попередній календарний рік фізичної особи, яка подає позовну заяву, іншу заяву, скаргу, апеляційну чи касаційну скаргу; або 2) особами, які подають позовну заяву, іншу заяву, скаргу, апеляційну чи касаційну скаргу, є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю; або 4) заявником (позивачем) у межах справи про банкрутство (неплатоспроможність) є юридична або фізична особа, у тому числі фізична особа - підприємець, яка перебуває у судових процедурах розпорядження майном, санації або реструктуризації боргів, за клопотанням арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, керуючого реструктуризацією) або боржника.

Отже, КАС України та Законом України "Про судовий збір" встановлено вичерпний перелік умов, суб`єктів та коло правовідносин, за наявності яких, з огляду на майновий стан сторони, суд може, зокрема звільнити від сплати судового збору.

При цьому за нормами наведеної статті, суд може звільнити особу від сплати судового збору, якщо розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний.

Також згідно з наведеними нормами Закону України "Про судовий збір" та КАС України саме на заявника покладається обов`язок щодо доведення фактів відповідно до його прохання про звільнення від сплати судового збору; обов`язок сплатити судовий збір, встановлений відповідно до закону, має законну мету, а тому, за загальним правилом, не визнається судом непропорційним чи накладеним свавільно; застосовані згідно із законом процесуальні обмеження у формі обов`язку сплатити судовий збір, за загальним правилом, не зменшують для заявника можливості доступу до суду та не ускладнюють йому цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права.

Однак до клопотання скаржником не надано будь-яких доказів щодо звільнення позивача від сплати судового збору та не наведено обґрунтувань.

Водночас, колегія суддів вважає безпідставним повторне посилання скаржника на Рішення Конституційного Суду України від 13 травня 2024 року у справі № 3-187/2023 (351/23), яким визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), частину другу статті 3 та підпункт 9 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" від 8 липня 2011 року № 3674VI у тій частині, що вони уможливлюють справляння судового збору за подання апеляційної чи касаційної скарги на ухвалу суду, постановлену за результатами розгляду скарги на рішення, дії або бездіяльність державного чи приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.

Зазначене Рішення Конституційного Суду України стосується правовідносин, що виникають у межах цивільного судочинства за результатами розгляду скарги на рішення, дії або бездіяльність державного чи приватного виконавця під час виконання судового рішення.

У даній справі, що розглядається, суд першої інстанції повернув позовну заяву позивачу.

Отже, доводи скаржника ґрунтуються на неправильному розумінні предмета правового регулювання, зазначеного у Рішенні Конституційного Суду України, та не можуть бути застосовані до спірних правовідносин у цій справі.

Апеляційний суд зазначає, що повторне звернення із клопотанням про звільнення від сплати судового збору з підстав, яким уже було надано належну правову оцінку в ухвалі суду від 04 лютого 2026 року, без наведення нових обставин, свідчить про недобросовісне користування процесуальними правами.

Європейський суд з прав людини у своїй усталеній практиці наголошує, що право на справедливий суд, гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, охоплює обов`язок забезпечення розгляду справи упродовж розумного строку, при цьому поведінка сторін провадження є одним із ключових критеріїв оцінки дотримання цієї вимоги (зокрема, у рішеннях у справах "Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain" та "Humen v. Poland").

Аналогічний підхід застосовується й у національній судовій практиці. Верховний Суд неодноразово зазначав, що повторне подання ідентичних заяв чи клопотань без наведення нових обставин є проявом зловживання процесуальними правами та може розцінюватися як дія, спрямована на затягування розгляду справи, що суперечить завданню адміністративного судочинства щодо своєчасного, ефективного та справедливого вирішення спору.

Таким чином, повторне подання тотожних клопотань без наведення нових юридично значимих обставин підриває принцип правової визначеності та суперечить вимозі розгляду справи упродовж розумного строку як складовій права на справедливий суд.

З огляду на викладене, клопотання скаржника про звільнення від сплати судового збору задоволенню не підлягає, оскільки не наведено підстав та не надано доказів в їх обґрунтування.

Судом встановлено, що копію ухвали суду про продовження строку для усунення недоліків апеляційної скарги відповідно до довідки про доставку документа в електронному вигляді через систему "Електронний суд" скаржнику доставлено до електронного кабінету 07 лютого 2026 року о 08:14.

Отже, останнім днем строку, що встановлений судом на виконання вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, є 19 лютого 2026 року.

Проте станом на дату постановлення цієї ухвали зазначені недоліки не усунуті.

Згідно з частиною другою статті 298 КАС України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 296 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу, відповідно до яких якщо апелянт не усунув недоліки апеляційної скарги, яку залишено без руху, у встановлений судом строк, вона повертається особі, яка її подала.

Про повернення апеляційної скарги постановляється ухвала, яка може бути оскаржена в касаційному порядку (частина шоста статті 298 КАС України).

За наведених обставин, оскільки скаржник не усунув недоліки апеляційної скарги, яку залишено без руху, у встановлений судом строк, наявні підстави для повернення апеляційної скарги особі, яка її подала.

Керуючись ст.ст.169, 296, 298, 325, 328, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

1. У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги відмовити.

2. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 05 січня 2025 року повернути особі, яка її подала.

3. Копію ухвали про повернення апеляційної скарги разом з апеляційною скаргою та доданими до скарги матеріалами надіслати скаржнику.

4. Копію ухвали про повернення апеляційної скарги надіслати іншим учасникам справи.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддями та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Суддя-доповідач Канигіна Т.С.

Судді Слободонюк М.В. Кузьмишин В.М.