Справа № 761/50986/25
Суддя: Осаулов А. А.
Дата ухвалення: 2026-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/761/342/2026
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2026 року Шевченківський районний суд м. Києва

у складі:

головуючого судді Осаулова А.А.

за участю секретаря судових засідань Путрі Д.В.

представників відповідача - Савченко Т.Ф., Захарченко Б.О.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в місті Києві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту територіального контролю м. Києва Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), про скасування постанови, закриття провадження у справі,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2025 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Департаменту територіального контролю м. Києва Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), про визнання протиправною та скасування постанови, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову 2КІ № від 27.10.2025, якою ОСОБА_1 визнано винним у порушенні ч.1 ст. 152-1 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 700,00 грн, закрити справу про адміністративне правопорушення.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач є учасником бойових дій, з 2022 до травня 2025 брав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.

В кінці листопада ОСОБА_1 дізнався, що стосовно нього накладено штраф, та 08.12.2025 отримав копію постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про порушення правил зупинки, стоянки, паркування ТЗ, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису) серія 2КІ № від 27.10.2025, за якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 27.10.2025 о 09:44 на б. Лесі Українки (від вул. Ген. Алмазова до вул. Басейної) в м. Києві залишив транспортний засіб HYUNDAI TUCSON, НОМЕР_1 , на майданчику для платного паркування без оплати паркування чим порушив вимоги знаку 5.43 з табличкою 7.14 ПДР та вчинив адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 152-1 КУпАП.

Зазначена постанова, на думку позивача, є протиправною, винесена з порушенням норм процесуального та адміністративного права і підлягає скасуванню, оскільки позивач є учасником бойових дій, а тому має право на пільги при користуванні місцями для платного паркування.

Позивач вважає, що Київська міська рада, встановивши пільги щодо безоплатного паркування для певної категорії осіб (зокрема для учасників бойових дій) не вправі в особі Департаменту транспортної інфраструктури її виконавчого органу притягати таких осіб до відповідальності за правопорушення, пов`язані із реалізацією встановлених пільг, оскільки це свідчитиме про грубе порушення принципу належного урядування.

Відповідач, який є державним органом місцевого самоврядування, та уповноважені ним посадові особи (головні інспектора з паркування) мають доступ до усіх державних Реєстрів, що підтверджується зазначенням в оскаржуваній постанові про накладення адміністративного стягнення даних про транспортний засіб, особу власника, місце реєстрації особи, щодо якої розглядається справа, тощо.

Вказане стало підставою для звернення до суду.

У відзиві на позов представник відповідача заперечує щодо задоволення позову, вважає, що позивача правомірно було притягнуто до адмінвідповідальності за порушення ч. 1 ст. 152-1 КУпАП за залишення транспортного засобу на майданчику для платного паркування без оплати паркування.

Позивачем у порушення вимог пункту 26 Правил паркування транспортних засобів не було розміщено під лобовим склом транспортного засобу документ про оплату вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування. Позивачем не заперечується факт того, що його транспортний засіб перебував на майданчику для платного паркування транспортних засобів А 1006 на бульв. Лесі Українки (від вул. Генерала Алмазова до вул. Басейної) в м. Києві понад 10 хвилин. Звертає увагу, що під час винесення Постанови інспектором було досліджено всі обставини, які мають значення для справи: 1) транспортний засіб Позивача було розташовано поза межами пільгових місць для паркування; 2) оплата за паркування не була здійснена; 3) транспортний засіб розміщувався без оплати більш ніж 10 хвилин; 5) на транспортному засобі відсутні документи, з яких інспектор міг встановити, що водій наділений тими чи іншими пільгами; 6) Станом на день винесення постанови було впроваджено систему, яка надавала можливість реалізувати право Позивача на безкоштовне паркування, проте Позивач нею не скористався з незалежних від Відповідача причин; 7) Позивачем не вчинено жодних дій спрямованих на використання наданої законодавством пільги. Інспектор з паркування не наділений доступом до реєстрів, з яких можна встановити наявність в особи пільг щодо оплати паркування. Це свідчить про те, що у випадку Позивача єдиним можливим способом ідентифікувати його як учасника бойових дій - розміщення транспортного засобу на спеціально відведеному місці з залишенням під лобовим склом документа, який підтверджує наявність відповідної пільги.

У відповіді на відзив представник позивача зазначає, що право безкоштовного паркування для учасників бойових дій не обмежується спеціальними місцями для паркування чи окремими майданчиками, а з огляду на відсутність у Правилах благоустрою міста Києва будь-яких уточнень, стосується всіх місць для паркування транспортних засобів на території міста Києва. Крім того, Департаментом не доведена фактична наявність на зазначеному паркувальному майданчику зарезервованих місць для безоплатного паркування, які б дозволяли особі, яка має пільги, безперешкодно ідентифікувати їх та реалізувати своє право на безкоштовне паркування. Посилання відповідача у відзиві, що ОСОБА_1 мав розмістити під склом копії документів, які надають право позивачу скористатись безкоштовним паркуванням (копії посвідчення) безпідставні, так як будь-якими нормативно-правовими актами не передбачено відповідний обов`язок. Посилання відповідача на відсутність у суб`єкта владних повноважень доступу до реєстрів, з яких можна встановити наявність в особи статусу учасника бойових дій або будь яких інших пільг щодо оплати паркування, тобто порушення обміну інформацією між органами державної влади, не може позбавляти позивача права на безоплатне паркування, що гарантоване йому законодавством. Використання для початку паркування і оплати за паркування лише в додатку «Київ Цифровий», без можливості в інший спосіб реалізувати право на паркування і спосіб реалізувати право на безоплатне паркування, є звуження прав громадян, які не є користувачами електронного додатку як у випадку позивача. Київська міська рада, встановивши пільги щодо безоплатного паркування для певної категорії осіб не вправі в особі Департаменту територіального контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради притягати таких осіб до відповідальності за правопорушення, пов`язані із реалізацією встановлених пільг, оскільки це свідчитиме про грубе порушення принципу належного урядування.

В судове засідання позивач не з`явився, представник подав заяву про розгляд справи без його участі.

Представники відповідача в судовому засіданні заперечили щодо задоволення позову.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва Осаулова А.А. від 15.12.2025 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, витребувано письмові докази.

Вислухавши пояснення присутніх учасників, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного.

Так, судом враховано, що постанова про притягнення фізичних осіб до адміністративної відповідальності є правовим актом індивідуальної дії (п.3 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 2 «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ від 06.03.2008 року).

Відповідно до ст.7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Як вбачається з постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про порушення правил зупинки, стоянки, паркування ТЗ, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису) серія 2КІ № від 27.10.2025, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 27.10.2025 о 09:44 на б. Лесі Українки (від вул. Ген. Алмазова до вул. Басейної) в м. Києві залишив транспортний засіб HYUNDAI TUCSON, НОМЕР_1 , на майданчику для платного паркування без оплати паркування чим порушив вимоги знаку 5.43 з табличкою 7.14 ПДР та вчинив адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 152-1 КУпАП.

В постанові зазначено, що технічним засобом, яким здійснено фото/відеофіксацію правопорушення: АРМ Інспектор. Адреса веб-сайту в мережі Інтернет з матеріалами kyiv.digital/penalty/chek, ідентифікатор для доступу до інформації на веб-сайті - номер постанови.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 №3353, встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001р. №1306.

Відповідно до п.1.9 Правил дорожнього руху особи, які порушують ці правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Статтею 14 Закону № 3353 встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Інформаційно-вказівним знаком 5.43 Правил дорожнього руху («Зона стоянки») позначається початок зони, де дозволено стоянку на проїзній частині або вздовж проїзної частини за умов, що зазначаються на знаку або додаткових табличках під ним.

Згідно приписів Правил дорожнього руху табличка до дорожнього знаку 7.14 «Платні послуги», застосовується із знаками 5.42.1, 5.42.2 або 5.43 для позначення місць, майданчиків або зони стоянки транспортних засобів, на яких беруть плату за паркування.

Частиною першою статті 152-1 КУпАП визначено, що порушення правил паркування транспортних засобів, у тому числі не оплата вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування за кожну добу користування, - тягне за собою накладення штрафу в двадцятикратному розмірі від вартості однієї години послуги з користування тим майданчиком для платного паркування транспортних засобів, на якому знаходиться транспортний засіб у момент порушення.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Таким чином, висновки про наявність чи відсутність в діях позивача, адміністративного правопорушення мають бути зроблені на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи та доказів.

Відповідно до частини першої статті 14-2 КУпАП адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі (за допомогою технічних засобів - приладів контролю за дотриманням правил дорожнього руху з функціями фото-, відеофіксації, які функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (за допомогою технічних засобів з функціями запису, зберігання, відтворення і передачі фото-, відеоінформації), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

Судом встановлено, що позивач є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 .

Відповідно до примітки до статті 152-1 КУпАП, положення частини першої цієї статті не застосовується до осіб, які відповідно до закону звільняються від сплати вартості послуг з користування майданчиками для платного паркування транспортних засобів.

Згідно зі статтею 4 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 № 3551-XII (далі - Закон № 3551-XII) до ветеранів війни належать: учасники бойових дій.

Згідно частини четвертої статті 2 Закону № 3551-XII місцеві ради за рахунок власних коштів і благодійних надходжень мають право встановлювати додаткові гарантії щодо соціального захисту ветеранів війни.

Пунктом 17.11.1 Правил благоустрою міста Києва, затверджених рішенням Київської міської ради від 25.12.2008 № 1051/1051 (далі - Правила) передбачено, що правом безкоштовного паркування користуються, зокрема, особи, що мають статус учасника бойових дій і прирівняних до них, а також члени сімей загиблих (померлих) осіб (виключивши звідти: "що мали статус учасника бойових дій"), які захищали незалежність, суверенітет і територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки й оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та в період здійснення зазначених заходів.

Варто зазначити, що таке право безкоштовного паркування для учасників бойових дій не обмежується спеціальними місцями для паркування чи окремими майданчиками, а з огляду на відсутність у Правилах будь-яких уточнень, стосується всіх місць для паркування транспортних засобів на території міста Києва.

Згідно пп. 17.11.3 Правил оператор на майданчиках платного паркування автотранспортних засобів та автостоянках повинен забезпечити резервування, спеціальних місць паркування в обсязі 10 відсотків від загальної кількості, але не менше одного місця для паркування автомобілів та інших автотранспортних засобів, які перевозять інвалідів, з їх позначенням відповідними розмітками або іншими інформаційними покажчиками. При облаштуванні спеціальних місць (у разі можливості) передбачати їх резервування на відстані не більш як 50 метрів перед входом до будівлі, а біля житлових будинків - не більш як за 100 метрів. На зарезервованих спеціальних місцях паркування пільгами користуються особи, визначені в ч. 3 п. 17.11.1 цих Правил.

До таких осіб, як свідчить зміст пп. 17.11.1 Правил, належать особи з інвалідністю внаслідок війни та прирівняні до них особи з інвалідністю з дитинства, та особи з інвалідністю внаслідок загального захворювання.

Отже, на зарезервованих спеціальних місцях паркування пільгами користуються особи з інвалідністю внаслідок війни та прирівняні до них особи з інвалідністю з дитинства, та особи з інвалідністю внаслідок загального захворювання. Інші особи, які мають право безкоштовного паркування, у тому числі учасники бойових дій, вправі реалізовувати таке право поза межами зарезервованих спеціальних місць паркування.

Київська міська рада встановивши пільги щодо безоплатного паркування для певної категорії осіб не вправі в особі Департаменту територіального контролю притягати таких осіб до відповідальності за правопорушення, пов`язані із реалізацією встановлених пільг.

Неналежне встановлення порядку користування пільгою не може позбавляти особу права на використання такої. Як зазначено у рішенні Європейського Суду з прав людини у справі "Лелас проти Хорватії", держава, чиї органи влади не дотримувалися своїх власних внутрішніх правил та процедур, не повинна отримувати вигоду від своїх правопорушень та уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки, зробленої органами державної влади, повинна нести держава, а помилки не повинні виправлятися за рахунок зацікавленої особи, особливо якщо при цьому немає жодного іншого приватного інтересу.

Крім того, у справі "Рисовський проти України" Європейський Суд з прав людини підкреслив особливу важливість принципу "належного урядування", який передбачає, що в разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб.

За таких обставин, позивач є особою, яка звільняється від сплати вартості послуг з користування майданчиками для платного паркування транспортних засобів на території міста Києва у відповідності до пункту 17.11.1 Правил, а тому притягнення його до відповідальності за спірне правопорушення за частиною першою статті 152-1 КУпАП є неправомірним.

Відсутність у інспектора з паркування можливості ідентифікувати транспортний засіб як такий, що звільняється від сплати за паркування на муніципальних майданчиках, не є обставиною, що підтверджує вчинення позивачем правопорушення. При цьому, твердження представника Департаменту про те, що на момент винесення оскаржуваної постанови був відсутній будь-який документ на підтвердження наявності у позивача права на пільгу, суд відхиляє, оскільки законодавство України не передбачають розміщення під лобовим склом автомобіля копій документів, які надають право позивачу скористатись безкоштовним паркуванням. Крім цього, відсутність даних про позивача у базі даних «Київ Цифровий» не може бути підставою для позбавлення позивача його законного права на пільгу.

Європейський суд з прав людини зауважив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Згідно із ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Наведена норма передбачає покладення на відповідача, як суб`єкта владних повноважень, тягаря доказування наявності складу адміністративного правопорушення у діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, яка у протилежному випадку вважається добросовісною.

У той же час, відповідачем у ході розгляду даної справи не було надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували вину позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 152-1 КУпАП, за викладених у оскаржуваній постанові про притягання до відповідальності обставин.

У відповідності до ч.3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Позовна вимога про визнання оскаржуваної постанови протиправною суперечить положенням ст. 286 КАС України, а тому не підлягає задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення даного позову та скасування постанови головного спеціаліста-інспектора з паркування другого відділу контролю за дотриманням правил зупинки, стоянки транспортних засобів управління (інспекції) з паркування Департаменту територіального контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Матірного В.А. про накладення адміністративного стягнення по справі про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване у режимі фотозйомки (відеозапису) 2КІ № від 27.10.2025 відносно ОСОБА_1 за ст. 152-1 ч.1 КУпАП та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 152-1 ч.1 КУпАП.

На підставі викладеного, та керуючись ст.ст. 19, 62 Конституції України, ст.ст. 2, 12, 25, 72, 77, 78, 286 КАС України, ст.ст. 9, 14-2, 152-1, КУПАП, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Департаменту територіального контролю м. Києва Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), про скасування постанови, закриття провадження у справі, - задовольнити частково.

Скасувати постанову головного спеціаліста-інспектора з паркування другого відділу контролю за дотриманням правил зупинки, стоянки транспортних засобів управління (інспекції) з паркування Департаменту територіального контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Матірного В.А. про накладення адміністративного стягнення по справі про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване у режимі фотозйомки (відеозапису) 2КІ № від 27.10.2025 відносно ОСОБА_1 за ст. 152-1 ч.1 КУпАП

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 152-1 ч.1 КУпАП , - закрити.

В іншій частині позовну заяву,- залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення.

Реквізити сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 .

Відповідач : Департамент територіального контролю м. Києва Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації),, , м. Київ, вул. Дегтярівська, 31, корп.. 2

Суддя: А.А.Осаулов