Справа № 200/5985/25
Суддя: Компанієць Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2026-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2026 року справа №200/5985/25

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Компанієць І.Д., суддів: Блохіна А.А., Казначеєва Е.Г.,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Громадської організації Донецька територіальна організація ВФСТ Колос на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2025 року у справі № 200/5985/25 (головуючий суддя І інстанції Зінченко О.В.) за позовом Донецького обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю до Громадської організації Донецька територіальна організація ВФСТ Колос про стягнення адміністративного-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць, призначених для працевлаштування осіб з інвалідністю у 2024 році, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з Громадської організації Донецька територіальна організація ВФСТ Колос () на користь Державного бюджету України адміністративно-господарські санкції за невиконання нормативу робочих місць, призначених для працевлаштування осіб з інвалідністю у 2024 році, у розмірі 61 851,26 грн та пеню у розмірі 3123,93 грн на р/р UA0005630 Донецьке ГУК/Краматорська МТГ/50070000; ЄДРПОУ ГУ ДКСУ 37967785; МФО 899998; код платежу 50070000. ЄДРПОУ відділення Фонду (стягувача) 13492430.

В обґрунтування позову зазначив, що відповідно до Закону України Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні відповідач не виконав норматив у працевлаштуванні 1 особи з інвалідністю, для якої це місце роботи є основним.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2025 року позов задоволено.

Стягнуто з Громадської організації Донецька територіальна організація ВФСТ Колос на користь Державного бюджету України адміністративно-господарські санкції за невиконання нормативу робочих місць, призначених для працевлаштування осіб з інвалідністю у 2024 році, у розмірі 61 851,26 грн та пеню у розмірі 3123,93 грн на р/р UA0005630 Донецьке ГУК/Краматорська МТГ/50070000; ЄДРПОУ ГУ ДКСУ 37967785; МФО 899998; код платежу 50070000. ЄДРПОУ відділення Фонду (стягувача) 13492430.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалити постанову, якою відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Обґрунтування апеляційної скарги.

Невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю та накладення адміністративно-господарських санкцій мають бути документально зафіксовані актом перевірки Держпраці. Проте позивачем не надано доказів, що територіальний орган Держпраці отримував інформацію щодо порушень відповідачем нормативу робочих місць, або проводив перевірку, якою встановив факт невиконання вимог за 2024 рік.

Крім того, відповідач є одержувачем бюджетних коштів з місцевого бюджету і одержує безпосередньо через головних розпорядників кошти як фінансову підтримку на утримання місцевих осередків (рад) всеукраїнських організацій фізкультурно - спортивної спрямованості за кодом програмної класифікації видатків та кредитування місцевого бюджету 1115053 Фінансова підтримка на утримання місцевих осередків (рад) всеукраїнських організацій фізкультурно-спортивної спрямованості. Програма розроблена з метою забезпечення подальшої реалізації державної політики у сфері фізичної культури та спорту в Донецькій області та визначає основні стратегічні напрямки щодо подальших дій у цій сфері.

Отже, ГО Донецька ТО ВФСТ Колос не є бюджетною установою, але згідно статті 90 Бюджетного кодексу України фінансове утримання йде за рахунок коштів місцевого бюджету.

У зв`язку із запровадженням військового стану в Україні, до 31 грудня 2023 року відповідач був змушений перейти на дистанційну роботу, внаслідок чого відбулося скорочення персоналу. В таких умовах неможливо створювати нові робочі місця, а виконання встановлених нормативів є нереальним. Отже, відповідач не мав можливості виконати норматив робочих місць для інвалідів через форс-мажорні обставини.

Враховуючи режим роботи суддів та працівників апарату Першого апеляційного адміністративного суду з часу введення на території України правового режиму воєнного стану, з метою збереження життя та здоров`я, а також забезпечення безпеки суддів та працівників апарату суду, дана постанова прийнята колегією суддів за умови наявної можливості доступу колегії суддів до матеріалів адміністративної справи.

Апеляційним судом витребувано у Донецького окружного адміністративного суду справу, однак суд першої інстанції листом повідомив, що всі документи у цій справі сформовано в електронному вигляді та експортовано в КП Діловодство спеціалізованого суду.

Верховний Суд листом від 19.08.2022 № 2097/0/2-22 на лист вх. № 1730/0/1-22 щодо надання Науково-консультативною радою при Верховному Суді висновку з питань, пов`язаних з електронним адміністративним судочинством повідомив, що підстав для звернення до НКР щодо надання вченими-членами НКР наукових висновків немає. Суд проводить розгляд справи за матеріалами судової справи у паперовій або електронній формі в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) (ч. 9 ст. 18 КАС України).

Відповідно до листів Державної судової адміністрації України від 01.08.2018 № 15-14040/18, від 13.09.2018 № 15-17388/18 судами забезпечено сканування та експортування в підсистему Електронний суд матеріалів всіх судових справ, як перебували в провадженні суддів станом на 01.08.2018. Тобто вказана підсистема містить усі матеріали судової справи.

Отже, враховуючи зазначені листи, апеляційний суд вважає за можливе здійснити апеляційний перегляд за документами, наявними в підсистемі Електронний суд.

Відповідно до п.3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.

Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановив наступне.

Встановлені обставини справи.

Громадська організація Донецька територіальна організація ВФСТ Колос (далі ГО Донецька ТО ВФСТ Колос) зареєстрована як юридична особа, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємств та громадських формувань, за ідентифікаційним кодом: 01289729, Донецька область, місто Слов`янськ, вулиця Науки, будинок 2.

Громадська організація Донецька територіальна організація ВФСТ Колос є одержувачем бюджетних коштів з місцевого бюджету і одержує безпосередньо через головних розпорядників кошти як фінансову підтримку на утримання місцевих осередків (рад) всеукраїнських організацій фізкультурно- спортивної спрямованості за кодом програмної класифікації видатків та кредитування місцевого бюджету 1115053 Фінансова підтримка на утримання місцевих осередків (рад) всеукраїнських організацій фізкультурно спортивної спрямованості відповідно до лімітної довідки про бюджетні асигнування та кредитування на 2024 рік від 15.12.2023, на підставі розпорядження голови Облдержадміністрації, начальника обласної військової адміністрації від 12.12.2023 № 605/5-23 Про обласний бюджет на 2024 рік на оплату праці і нарахування на заробітну плату від Управління фізичної культури та спорту облдержадміністрації для виконання Регіональної цільової програми розвитку фізичної культури і спорту в Донецькій області на 2022-2024 роки від 30.12.2021 № 1347/5-21.

Відповідно до витягу з Реєстру неприбуткових установ та організацій від 14.08.2025, копія якого наявна в матеріалах справи, рішенням від 27.12.2016 року № 329 про присвоєння ознаки неприбутковості, відповідач має ознаку неприбутковості 0048 - інші юридичні особи, діяльність яких відповідає вимогам, встановленим пунктом 133.4 статті 133 Кодексу, утворені та зареєстровані в порядку, визначеному законом, що регулює діяльність відповідної неприбуткової організації.

Донецьким ОВФСЗОІ в межах своїх повноважень на адресу Донецького обласного центру зайнятості направлено лист від 23.06.2025 № 04.2-06/524 із проханням надати Донецькому ОВФСЗОІ інформацію стосовно роботодавця Громадська організація Донецька територіальна організація ВФСТ Колос (), у тому числі звіти за формою 3-ПН Інформація про попит на робочу силу (вакансії), які надавались роботодавцем Громадська організація Донецька територіальна організація ВФСТ Колос () () у 2024 році для працевлаштування осіб з інвалідністю.

Донецький обласний центр зайнятості листом від 27.06.2025 № 04.2/2285/01-42-25 повідомив, що роботодавець - Громадська організація Донецька територіальна організація ВФСТ Колос (, місцезнаходження юридичної особи: Україна, 84122, Донецька обл., місто Слов`янськ, вулиця НАУКИ, будинок 2) звіти форми 3-ПН Інформація про попит на робочу силу (вакансії) для осіб з інвалідністю у 2024 році не надавав.

Позивач звернувся з листом від 23.06.2025 № 04.2-06/543 до Східного міжрегіонального управління Державної служби України з питань праці із проханням здійснити перевірку роботодавця Громадська організація Донецька територіальна організація ВФСТ Колос () щодо виконання нормативу робочих місць, призначених для працевлаштування осіб з інвалідністю у 2024 році.

Східне міжрегіональне управління Державної служби України з питань праці у відповідь листом від 30.06.2025 № СХ/3.1/6449-25 повідомило, що у Міжрегіонального управління відсутні підстави для проведення заходу державного нагляду (контролю) роботодавця Громадська організація Донецька територіальна організація ВФСТ Колос () за листом Донецького обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю від 23.06.2025 № 04.2-06/543.

Донецьким обласним відділенням Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю в автоматизованому режимі було створено розрахунок сум адміністративно-господарських санкцій, що підлягають сплаті Відповідачем, у зв`язку з невиконанням нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю за 2024 рік (далі - розрахунок АГС), обчислених відповідно до статті 20 Закону № 875-ХІІ.

Розрахунок АГС виконано в автоматизованому режимі на підставі показників, зазначених відповідачем у звітності, що надана ним до відповідних державних органів за основним місцем обліку.

Розрахунок АГС має вигляд PDF файлу, який надіслано до електронного кабінету Відповідача як роботодавця на веб-порталі електронних послуг Пенсійного фонду України відповідно до п. 4 Постанови правління Пенсійного фонду України 10.03.2023 № 14-1.

Розрахунок надіслано у формі електронного документа через електронні кабінети підприємств, установ та організацій, фізичних осіб, які використовують найману працю, на веб-порталі електронних послуг Пенсійного фонду України (квитанція від 04 березня 2025 року - додається). Документ розміщено в електронному кабінеті роботодавця, на вебпорталі електронних послуг Пенсійного фонду України 04.03.2025 о 12:09:45.

Таким чином, за 1 робоче місце, призначене для працевлаштування осіб з інвалідністю і не зайнятих особами з інвалідністю, відповідач до 15.04.2025 включно, відповідно до вимог Закону, повинен був самостійно сплатити адміністративно господарські санкції у розмірі 61 851,26 гривень.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов, виходив з того, що відповідачем не було повідомлено центр зайнятості про наявність вакантної посади для працевлаштування інвалідів, а тому застосування до нього адміністративно-господарських санкцій є обґрунтованим.

Оцінка суду.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом, який визначає основи соціальної захищеності інвалідів в Україні і гарантує їм рівні з усіма іншими громадянами можливості для участі в економічній, політичній і соціальній сферах життя суспільства, створення необхідних умов, які дають можливість інвалідам вести повноцінний спосіб життя згідно з індивідуальними здібностями і інтересами, є Закон України від 21 березня 1991 року № 875-XII «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» (далі Закон № 875-ХІІ).

Частинами першою та другою статті 19 Закону № 875-ХІІ визначено, що для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

Відповідно до статті 20 Закону № 875-ХІІ підприємства, установи, організації, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації у тому числі на підприємстві, в організації громадських об`єднань осіб з інвалідністю, у фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю.

Згідно з частиною першою статті 238 Господарського кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності до суб`єктів господарювання можуть бути застосовані уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування адміністративно-господарські санкції, тобто заходи організаційно-правового або майнового характеру, спрямовані на припинення правопорушення суб`єкта господарювання та ліквідацію його наслідків.

Частиною другою вказаної статті передбачено, що види адміністративно-господарських санкцій, умови та порядок їх застосування визначаються цим Кодексом, іншими законодавчими актами.

Серед переліку адміністративно-господарських санкцій, встановленого у частині 1 статті 239 Господарського кодексу України вказано, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування відповідно до своїх повноважень та у порядку, встановленому законом, можуть застосовувати до суб`єктів господарювання, зокрема, адміністративно-господарський штраф, а також і інші адміністративно-господарські санкції, встановлені цим Кодексом та іншими законами.

Спірні у цій справі санкції застосовуються до суб`єктів господарювання уповноваженими органами державної влади за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, а тому є адміністративно-господарськими санкціями. Про це також вказано у статті 20 Закону № 875-ХІІ.

Отже, законом передбачена відповідальність у вигляді адміністративно-господарських санкцій для підприємств, які не забезпечили середньооблікову чисельність працюючих інвалідів відповідно до установленого нормативу.

Разом з тим, законом передбачено випадки, у яких суб`єкт господарювання звільняється від відповідальності за вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Загальні засади відповідальності учасників господарський відносин, зокрема і підстави для звільнення від відповідальності за порушення правил здійснення господарської діяльності (за що передбачені адміністративно-господарські санкції), було регламентовано главою 24 Господарського кодексу України (Загальні засади відповідальності учасників господарських відносин).

Так, відповідно до частини першої статті 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Частиною другою наведеної статті передбачено, що учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Зміст частини другої статті 218 Господарського кодексу України свідчить, що вказана норма встановлює підстави для звільнення від відповідальності, як за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання (за що встановлено відповідальність у вигляді відшкодування збитків, штрафні санкції, або оперативно-господарські санкції), так і за порушення правил здійснення господарської діяльності (за що встановлено відповідальність у вигляді адміністративно-господарських санкцій).

Отже, суб`єкт звільняється від відповідальності, зокрема, за порушення правил здійснення господарської діяльності (тобто від адміністративно-господарських санкцій), якщо доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення правопорушення.

Тому у цій справі необхідно перевірити, чи вжив відповідач залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення, яке полягає у не забезпеченні середньооблікової чисельності працюючих інвалідів відповідно до установленого нормативу.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону № 875-ХІІ забезпечення прав інвалідів на працевлаштування та оплачувану роботу, в тому числі з умовою про виконання роботи вдома, здійснюється шляхом їх безпосереднього звернення до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості.

Згідно з частиною третьою статті 18 Закону № 875-ХІІ підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов`язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування осіб з інвалідністю, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для таких осіб умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування осіб з інвалідністю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

За змістом статті 18-1 Закону № 875-ХІІ пошук підходящої роботи для інваліда здійснює державна служба зайнятості.

Таким чином, обов`язок підприємства зі створення робочих місць для інвалідів не супроводжується його обов`язком займатись пошуком інвалідів для працевлаштування.

Отже, передбачена частиною першою статті 20 Закону № 875-ХІІ міра юридичної відповідальності у вигляді виникнення обов`язку сплатити адміністративно-господарської санкції на користь Фонду соціального захисту інвалідів має наставати або

1) у разі порушення роботодавцем вимог частини третьої статті 18 Закону № 875-ХІІ, а саме: не виділення та не створення робочих місць, не надання державній службі зайнятості інформації, не звітування перед Фондом соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів, так як саме ця бездіяльність має своїм фактичним наслідком позбавлення державної служби зайнятості можливості організувати працевлаштування інвалідів, або

2) у разі порушення роботодавцем вимог частини третьої статті 17, частини першої статті 18, частин другої, третьої та п`ятої статті 19 Закону № 875-ХІІ, що полягає у безпідставній відмові у працевлаштуванні інваліда, який звернувся до роботодавця самостійно чи був направлений до нього державною службою зайнятості.

Системний аналіз наведених вище правових норм свідчить про наступні висновки.

1. Фонд, центр зайнятості і роботодавець несуть субсидіарну відповідальність за працевлаштування інвалідів.

2. Обов`язок працевлаштування інвалідів, головним чином, покладається на центр зайнятості, який повинен бути виконаний шляхом визначення кількості вакантних посад для інвалідів на підставі поданих звітів роботодавців, проводити пошук та направлення інвалідів до роботодавців, у яких наявні вакантні посади.

3. Фонд аналізує отримані звіти, проводить перевірки та застосовує санкції, а також інші заходи впливу передбачені законодавством до суб`єктів господарювання, які не виконують нормативів щодо створення робочих місць для інвалідів, крім того, зокрема, сприяє у працевлаштуванні осіб з інвалідністю.

4. До обов`язків роботодавця належить створення робочих місць для інвалідів, звітування перед Фондом соціального захисту інвалідів та центром зайнятості щодо наявності вакантних робочих місць, працевлаштування інвалідів, які звертаються безпосередньо до роботодавця або направляються для працевлаштування центром зайнятості.

5. Додатковими доказами належного виконання роботодавцем своїх обов`язків є розміщення на телебаченні, у друкованих чи електронних засобах масової інформації, або у іншій формі оголошень, які містять інформацію про пошук відповідних працівників та підтверджують реальність намірів стосовно здійснення такого працевлаштування, а також підписання договорів співпраці з Державною службою зайнятості стосовно оперативного підбору претендентів на заявлені роботодавцем вакансії.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 21 серпня 2018 року у справі № 817/650/17, від 20 травня 2019 року у справі № 820/1889/17, від 12 липня 2019 року у справі № 812/1126/18.

Відповідно до пункту 4 частини третьої статті 50 Закону України від 05 липня 2012 року № 5067-VІ «Про зайнятість населення» (набрав чинності з 01 січня 2013 року) роботодавці зобов`язані, зокрема, своєчасно та в повному обсязі у порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, за погодженням з центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної політики у галузі статистики, подавати територіальним органам центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, інформацію про попит на робочу силу (вакансії).

Отже, своєчасно та в повному обсязі надавши інформацію про попит на вакансії підприємство, фактично, вживає усіх залежних від нього передбачених законом заходів для відповідності середньооблікової чисельності працюючих інвалідів установленим нормативам, тобто заходів для недопущення господарського правопорушення.

Питання подання до центру зайнятості дані про наявність вакансій для працевлаштування інвалідів врегульоване з прийняттям Порядку подання форми звітності № 3-ПН «Інформація про попит на робочу силу (вакансії)», затвердженого Наказом Міністерства соціальної політики України від 31 травня 2013 року № 316 (далі - Наказ № 316).

Наказом Міністерства економіки України від 12.04.2022 № 827-22 "Про затвердження форми звітності № 3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)" та Порядку її подання (набрав чинності 07.07.2022) визнано таким, що втратив чинність, наказ Міністерства соціальної політики України від 31.05.2013 № 316 "Про затвердження форми звітності № 3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)" та Порядку її подання".

Даним наказом від 12.04.2022 № 827-22 затверджено Форму звітності № 3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)" та Порядок подання форми звітності № 3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)".

Порядком подання форми звітності № 3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)" передбачено, що форма № 3-ПН подається юридичними особами, фізичними особами-підприємцями, які в межах трудових відносин використовують працю фізичних осіб (далі - роботодавець), за наявності попиту на робочу силу (вакансії); форма № 3-ПН заповнюється та подається роботодавцем до філії міжрегіонального/регіонального центру зайнятості (або до міського, районного, міськрайонного центру зайнятості - до дати припинення їхньої діяльності) незалежно від місцезнаходження роботодавця з дня виникнення в нього потреби в підборі працівників та/або з дати відкриття вакансії, але не пізніше ніж через три робочі дні з дати відкриття вакансії. Датою відкриття вакансії є наступний день після створення нового робочого місця чи припинення трудових відносин з працівником, робоче місце якого стає вакантним, або дата, починаючи з якої може бути укладений трудовий договір з найманим працівником; роботодавець визначає вид форми № 3-ПН - первинна або уточнювальна; первинна форма № 3-ПН подається з метою інформування про наявність попиту на робочу силу (вакансії); уточнювальна форма № 3-ПН подається в разі необхідності на заміну первинної та містить уточнення характеристик вакансії (й), зокрема умов праці, розміру заробітної плати, вимог до кандидата (ів) тощо (пункти 1.4, 1.5, 1.6 розділу І Порядку).

При цьому, Законом № 875-XII визначено, що працевлаштування осіб з інвалідністю здійснюється або шляхом їх безпосереднього звернення до підприємства, або шляхом звернення до державної служби зайнятості, яка в свою чергу здійснює пошук підходящої роботи для працевлаштування такої особи з інвалідністю.

В той же час, своєчасно та в повному обсязі надавши інформацію про попит на вакансії підприємство, фактично, вживає усіх залежних від нього передбачених законом заходів для відповідності середньооблікової чисельності працюючих інвалідів установленим нормативам, тобто заходів для недопущення господарського правопорушення.

Доказом, який свідчить про створення робочих місць для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальних робочих місць, та інформування органів зайнятості про наявність вільних робочих місць для осіб з інвалідністю є звіт форми № 3-ПН.

Разом із тим, жодних доказів, які б підтверджували факт подання до органів зайнятості звіту форми № 3-ПН відповідачем не надано.

Є безпідставними доводи відповідача, що 10.07.2025 ним подано звітність за формою 3-ПН до Слов`янського міського центру зайнятості, оскільки ці доводи не підтверджені жодними належними доказами.

Крім того, Донецький обласний центр зайнятості листом від 27.06.2025 № 04.2/2285/01-42-25 повідомив, що роботодавець - Громадська організація Донецька територіальна організація ВФСТ Колос (, місцезнаходження юридичної особи: Україна, 84122, Донецька обл., місто Слов`янськ, вулиця НАУКИ, будинок 2) звіти форми 3-ПН Інформація про попит на робочу силу (вакансії) для осіб з інвалідністю у 2024 році не надавав.

Верховний Суд у постановах від 07.02.2018 у справі № П/811/693/17, 02.05.2018 у справі № 804/8007/16, від 13.06.2018 у справі № 819/639/17, від 20.05.2019 у справі № 820/1889/17 дійшов висновку, що закон не покладає обов`язок на підприємство здійснювати самостійний пошук працівників - інвалідів. Доказом, який свідчить про створення робочих місць для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальних робочих місць, та інформування органів зайнятості про наявність вільних робочих місць для інвалідів, є наказ по підприємству стосовно створення відповідного робочого місця, звіт форми № 3-ПН.

Суд зазначає, що підприємство не несе відповідальності за невиконання нормативу працевлаштування осіб з інвалідністю, якщо воно розробило необхідні заходи по створенню для них робочих місць, зокрема, створило робочі місця для таких осіб та своєчасно, достовірно, в повному обсязі проінформувало відповідні установи, але фактично не працевлаштувало інваліда з причин незалежних від нього: відсутність інвалідів, відмова інваліда від працевлаштування на підприємство, бездіяльність державних установ, які повинні сприяти працевлаштуванню інвалідів.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 31.08.2023 по справі № 400/1681/20.

Суд не застосовує до вказаних правовідносин постанову Верховного Суду від 21.11.2022 у справі № 400/3957/21, оскільки висновок викладений у вказаній постанові стосується невиправлення виявлених Фондом помилок у звіті суб`єкта господарювання про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю. Вказане, за висновком Верховного Суду у цій справі, зобов`язує Фонд звернутися спочатку до Держпраці для проведення позапланової перевірки і лише потім здійснити накладення адміністративно-господарських санкцій.

Втім, оскільки відповідач взагалі не подав звітів про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю, то правова позиція, висловлена у постанові Верховного Суду від 21.11.2022 у справі № 400/3957/21, не є застосовною у цій справі.

Така позиція підтримана Верховним Судом в ухвалах від 03.01.2024 по справі № 580/4529/23 та від 09.01.2024 по справі № 520/17391/23.

Щодо посилання апелянта на введення воєнного стану, суд зазначає, що згідно листа-роз`яснення Центрально-Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці від 31.05.2024 за № ЦЗ/3.175145-24, на виконання пунктів 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України від 13.03.2022 № 303 «Про припинення заходів державного нагляду (контролю) і державного ринкового нагляду в умовах воєнного стану» проведення планових та позапланових заходів державного нагляду (контролю) і державного ринкового нагляду на період воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 № 64 «Про введення в дію воєнного стану в Україні» - припинено.

Так, з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо захисту соціальних, трудових та інших прав фізичних осіб, у тому числі під час воєнного стану, та спрощення обліку робочих місць для осіб з інвалідністю» від 18.10.2022 № 2682-IX, подання роботодавцями до Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю звіту про працевлаштування осіб з інвалідністю (форма № 10-ПОІ) вже не вимагається.

Порядок надання відповідної інформації застосований та введений в дію на підставі змін до Закону № 875-XII, які були внесені Законом України від 18.10.2022 № 2682-IX «Про внесення змін до деяких законів України щодо захисту соціальних, трудових та інших прав фізичних осіб, у тому числі під час воєнного стану, та спрощення обліку робочих місць для осіб з інвалідністю». Тобто законодавцем були внесені відповідні зміни до Закону № 875-XII, що було обумовлено умовами воєнного стану на території України.

Сам лише факт запровадження воєнного стану не може бути підставою для звільнення особи від відповідальності та від виконання обов`язку в частині подання звітності № 3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)".

Отже, в умовах дії воєнного стану, коли фактично були заборонені відповідні перевірки роботодавців, звіт за формою 3-ПН є тим документом, який підтверджує факт створення місця для працевлаштування особи з інвалідністю, як то передбачено Законом.

Таким чином, відповідачем допущено правопорушення у сфері господарювання - невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування особи з інвалідністю, за яке мають бути застосовані адміністративно-господарські санкції в розмірі 61 851,26.

Відповідно до положень статті 20 Закону № 875-ХІІ вони не поширюються на підприємства, установи і організації, що повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів.

Судом в становлено, що відповідач має ознаку неприбутковості 0048 - інші юридичні особи, діяльність яких відповідає вимогам, встановленим пунктом 133.4 статті 133 Кодексу, утворені та зареєстровані в порядку, визначеному законом, що регулює діяльність відповідної неприбуткової організації, є отримувачем бюджетних коштів.

Відповідно до пункту 47 частини першої статті 2 Бюджетного Кодексу України розпорядник бюджетних коштів - бюджетна установа в особі її керівника, уповноважена на отримання бюджетних асигнувань, взяття бюджетних зобов`язань, довгострокових зобов`язань за енергосервісом, довгострокових зобов`язань у рамках державно-приватного партнерства, середньострокових зобов`язань у сфері охорони здоров`я та здійснення витрат бюджету.

Згідно з пунктом 38 частини першої статті 2 Бюджетного Кодексу України одержувач бюджетних коштів це суб`єкт господарювання, громадська чи інша організація, яка не має статусу бюджетної установи, уповноважена розпорядником бюджетних коштів здійснювати заходи, які передбачає бюджетна програма, та отримує на їх виконання кошти бюджету.

Таким чином, відповідач не є бюджетною установою в розумінні Бюджетного кодексу України, а тому не звільнений від обов`язків, визначених статтею 20 Закону № 875-ХІІ.

Згідно з частиною другою статті 20 Закону № 875-XII та Порядку нарахування пені та її сплати, затвердженого наказом Мінпраці України № 223 від 15.05.2007, порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій тягне за собою нарахування пені. Пеня обчислюється виходячи з 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент сплати, нарахованої на повну суму недоїмки за весь її строк.

Відповідно до пунктів 3.4, 3.7 Порядку нарахування пені та її сплати, затвердженого наказом Мінпраці України № 223 від 15.05.2007, нарахування пені як роботодавцем, так і органом контролю здійснюється з наступного дня граничного строку сплати адміністративно-господарських санкцій по день сплати включно (тобто з 16 квітня наступного за роком, у якому відбулося порушення нормативу).

У позовній заяві відділення Фонду розраховує суму пені на дату її подання.

Згідно з рішенням Правління Національного банку України «Про розмір облікової ставки Національного банку України» від 24 липня 2025 року № 252-рш "Про розмір облікової ставки" розмір облікової ставки з 25.07.2025 становить 15,5%.

Отже, враховуючи вищевикладене, відділенням Фонду здійснено розрахунок пені за прострочення відповідачем сплати адміністративно-господарської санкції на 25.07.2025 з урахуванням зазначеної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення.

Розрахунок одноденного розміру пені (сума пені за один день прострочення): 61 851,26 грн х 0,05% = 30,93 грн де 61 851,26 грн сума адміністративно-господарських санкцій; 0,05% - розрахунковий розмір пені, вирахований за формулою 15,5х120:100:365=0,05, де 15,5 - ставка Національного банку України на 25.07.2025, 120 - відсотки від ставки НБУ, законодавчо встановлені для розрахунку розміру пені, 365 - кількість днів у поточному році (невисокосний рік).

Кількість днів існування боргу (кількість днів у період з 16.04.2025 до 25.07.2025 включно) дорівнює - 101. Сума пені, що необхідно сплатити, дорівнює 30,93 грн х 101 = 3123,93 грн.

Тобто, станом на 25.07.2025 внаслідок порушення строків сплати суми адміністративно-господарських санкцій у розмірі 61 851,26 гривень, відповідач - Громадська організація Донецька територіальна організація ВФСТ Колос () також має сплатити пеню у розмірі 3123,93 грн.

З огляду на вищевикладене суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За приписами пункту 1 частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвали судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Оскільки судове рішення в межах доводів апеляційної скарги є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстави для її задоволення та скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Відповідно до статті 139 КАС України розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Громадської організації Донецька територіальна організація ВФСТ Колос на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2025 року у справі № 200/5985/25 залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2025 року у справі № 200/5985/25 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її ухвалення 02 березня 2026 року.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення в порядку, визначеному ст. 328 КАС України.

Повне судове рішення складено 02 березня 2026 року.

Головуючий суддя І.Д. Компанієць

Судді А.А. Блохін

Е.Г. Казначеєв