Справа № 420/23805/25
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2026-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2026 р.м. ОдесаСправа № 420/23805/25

Перша інстанція: суддя Тарасишина О.М.,

повний текст судового рішення

cкладено 24.12.2025, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Димерлія О.О.,

суддів Шляхтицького О.І., Вербицької Н.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю Шампань Україна на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24.12.2025 у справі №420/23805/25 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю Шампань Україна до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 09.04.2025 №15847/15-32-24-04-20, №15838/15-32-24-04-20, від 27.06.2025 №33018/15-32-24-04-20, №33014/15-32-24-04-20, №33017/15-32-07-03-25, №33021/15-32-07-03-25

У С Т А Н О В И В :

17.07.2025 товариство з обмеженою відповідальністю «Шампань Україна» звернулось до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою, у якій просить суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області від 09.04.2025 №15847/15-32-24-04-20, №15838/15-32-24-04-20, від 27.06.2025 №33018/15-32-24-04-20, №33014/15-32-24-04-20, №33017/15-32-07-03-25, №33021/15-32-07-03-25.

В обґрунтування позовних вимог ТОВ «Шампань Україна» вказує про списання паливно мастильних матеріалів здійснено із належним документальним підтвердженням його використання у власній господарській діяльності. Також, на думку позивача, ТОВ «Шампань Україна» правильно розраховано та в повному обсязі сплачено податок на доходи фізичних осіб від надання в оренду земельної ділянки сільськогосподарського призначення, земельної частки (паю) виходячи з реальної ринкової вартості зерна, що відповідала його фактичній якості. Суму орендної плати, нарахованої та фактично виплаченої орендодавцям, визначено відповідно до внутрішніх розпорядчих документів підприємства (наказів), чинних договорів оренди та реального складу зерна, що передавалось. Як зауважує позивач, податковим органом некоректно визначено базу оподаткування, оскільки неправильно застосовано принцип «звичайних цін».

Відповідач Головне управління ДПС в Одеській області з позовними вимогами не погоджується з підстав викладених у відзиві на позовну заяву, зазначивши про заниження показників, які задекларовано ТОВ «Шампань Україна» у рядку 4.1 декларації «Нараховано податкових зобов`язань відповідно до пункту 198.5 статті 198 та пункту 199.1 статті 199 розділу V Податкового кодексу України за операціями, що оподатковуються за основною ставкою» на суму ПДВ 161 918 грн. Як зауважує податковий орган, у межах періоду, що перевірявся ТОВ «Шампань Україна» використано паливо на заправку транспортних засобів, які не використовувались у господарській діяльності. За перевірений період ТОВ «ШАМПАНЬ УКРАЇНИ» здійснювало безпідставне списання паливно-мастильних матеріалів на транспортні засоби (легкові автомобілі) без підтверджуючих первинних документів у результаті чого у керівника підприємства Дерменжи Афанасія Зіновійовича виникає додаткове благо у вигляді безоплатно отриманих товарів, робіт, послуг за рахунок коштів підприємства у розмірі вартості використаного пального. Також, контролюючий орган відмічає, що в період з 01.07.2023 по 30.09.2024 допущено випадки не реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних. Крім того, перевіркою повноти нарахування та утримання податку на доходи фізичних осіб від надання в оренду земельної ділянки сільськогосподарського призначення ТОВ «ШАМПАНЬ УКРАЇНИ» встановлено порушення вимог податкової дисципліни в частині неутримання податку на доходи фізичних осіб та військового збору з доходів, нарахованих фізичним особам від надання ними в оренду земельної ділянки сільськогосподарського призначення, земельної частки (паю).

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 24.12.2025 у справі №420/23805/25 у задоволенні позовної заяви товариства з обмеженою відповідальністю Шампань Україна відмовлено повністю.

Приймаючи означене рішення суд першої інстанції вказав, що встановлені фахівцями контролюючого органу в ході проведення перевірки порушення ТОВ «ШАМПАНЬ УКРАЇНИ» вимог податкового законодавства є доведеними.

Не погоджуючись із рішенням окружного адміністративного суду позивачем подано апеляційну скаргу, в якій, з посиланням на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин справи, викладено прохання скасувати оскаржуваний судовий акт із прийняттям нового судового рішення про задоволення позовних вимог.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги ТОВ «ШАМПАНЬ УКРАЇНИ» наголошує, що судом першої інстанції не проаналізовано долучені до матеріалів справи докази. Також, позивач стверджує, що в досліджуваних правовідносинах господарські операції є реальними. Як відмічає суб`єкт господарювання, наведені в оскаржуваному судовому акті висновки є суперечливими. Решта доводів апеляційної скарги дублює зміст позовної заяви.

У свою чергу, Головним управлінням ДПС в Одеській області до суду апеляційної інстанції скеровано письмові пояснення, у яких відповідач акцентує увагу на тому, що оскаржуваний ТОВ «ШАМПАНЬ УКРАЇНИ» судовий акт прийнято з повним дотриманням норм матеріального та процесуального права. Натомість, наведені позивачем в апеляційній скарзі доводи є безпідставними.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, у системному зв`язку з положеннями чинного, на момент виникнення спірних правовідносин, законодавства, судом апеляційної інстанції установлено наступні обставини.

Зокрема, колегією суддів з`ясовано, що фахівцями Головного управління ДПС в Одеській області проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ «ШАМПАНЬ УКРАЇНИ» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2023 по 30.09.2024.

За наслідком перевірки складено акт від 14.02.2025 № 6118/15-32-07-03-20 у висновках якого вказано про порушення ТОВ «ШАМПАНЬ УКРАЇНИ» таких вимог податкової дисципліни:

- п.44.1, п. 44.3, п.44.6 ст. 44, п. 198.1, п. 198.3, ст.198 Податкового Кодексу України внаслідок чого занижено ПДВ на суму 15 758 716 грн., в тому числі липень 2 грн., серпень 2 грн., вересень 2 грн., жовтень 2 грн., листопад 2 грн., грудень 2 грн., січень 2 грн., березень 2024 581727 грн., травень 2024 - 99589 грн., червень 2024 19193 грн., липень 2024 21336 грн., серпень 2024 48534 грн., вересень 2024 37862 грн.;

- п.201.10 ст. 201 Податкового Кодексу України щодо несвоєчасної реєстрації податкових накладних за період з 01.07.2023 по 30.09.2024;

- п.201.1, п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України стосовно нереєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних на суму ПДВ 746370 грн.;

- п. 63.3 ст. 63, п. 117.1. ст. 117 Податкового кодексу України, п. 8.1, п. 8.4 розділу VІІІ наказу Міністерства фінансів України «Про затвердження Порядку обліку платників податків і зборів» від 09.12.2011 №1588 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 22.04.2014 №462) в частині неподання (несвоєчасного подання) повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність, за формою N 20 ОПП.

Не погодившись із висновками акту перевірки ТОВ «ШАМПАНЬ УКРАЇНИ» до Головного управління ДПС в Одеській області скеровано заперечення від 28.02.2025 № 7.

Головним управлінням ДПС в Одеській області надано лист-відповідь від 13.03.2025 № 3926/КПР/15-32-07-03-06 про результати розгляду заперечень ТОВ «ШАМПАНЬ УКРАЇНИ».

13.03.2025 Головним управлінням ДПС в Одеській області видано наказ №2926-п «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «ШАМПАНЬ УКРАЇНИ».

Колегією суддів установлено, що фахівцями контролюючого органу проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «ШАМПАНЬ УКРАЇНИ» з питань, що стали предметом оскарження за період з 01.07.2023 по 30.09.2024.

За наслідком вказаної перевірки складено акт від 27.03.2025 № 13003/15-32-07-03-20 у висновках якого заначено про такі порушення:

- п.44.1, п. 44.3, п.44.6 ст. 44, п. 198.1, п. 198.3, п. 198.5 ст.198 Податкового кодексу України щодо заниження ПДВ на суму 3079500 грн. в тому числі липень 2023 52892 грн., серпень 2023 120008 грн., вересень 2023 49517 грн., жовтень 2023 187481 грн., листопад 2023 940448 грн., грудень 2023 645891грн., січень 2024 31820 грн., березень 2024 111264 грн., травень 2024 99590 грн., червень 2024 26892 грн., липень 2024 374451 грн., серпень 2024 240909 грн., вересень 2024 198337 грн.;

- п.201.10 ст. 201 Податкового Кодексу України стосовно несвоєчасної реєстрації податкових накладних за період з 01.07.2023 по 30.09.2024;

- п.201.1, п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України відносно нереєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних на суму ПДВ 163038 грн.;

- п. 63.3 ст. 63, п. 117.1. ст. 117 Податкового кодексу України, п. 8.1, п. 8.4 розділу VІІІ наказу Міністерства фінансів України «Про затвердження Порядку обліку платників податків і зборів» від 09.12.2011 №1588 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 22.04.2014 №462), в частині неподання (несвоєчасного подання) повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність, за формою N 20 ОПП.

На підставі акту перевірки від 27.03.2025 № 13003/15-32-07-03-20 та з урахуванням висновку від 02.04.2025 № 94/15-32-07-03/00413143 за результатами розгляду заперечень Головним управлінням ДПС в Одеській області прийнято податкові повідомлення-рішення від 09.04.2025 № 15853/15-32-07-03-25, від 09.04.2025 № 15859/15-32-07-03-25, від 09.04.2025 № 15860/15-32-07-03-25.

Не погодившись із означеними індивідуальними актами суб`єкта владних повноважень ТОВ «Шампань України» до Державної податкової служби України подано скаргу.

Рішенням ДПС про результати розгляду скарги ТОВ «ШАМПАНЬ УКРАЇНИ» від 24.06.2025 № 18150/6/99-00-06-01-01-06 скасовано податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС в Одеській області від 09.04.2025 № 15853/15-32-07-03-25, № 15859/15-32-07-03-25 в частині висновків перевірки щодо відсутності використання харчових продуктів у господарській діяльності (придбані у ТОВ «Агрофірма «Дністровська») та в частині взаємовідносин скаржника із ПП «Торгівельна Компанія «Ньюко», ТОВ «Ейдіді Оіл», ТОВ «Лідер Ойл», ТОВ «Петролеум Плюс», ТОВ «Роял Ресурс», ТОВ «Фірма Ерідон», ТОВ «Ермі Агро» і у відповідній частині штрафні санкції, а в іншій частині зазначені податкові повідомлення-рішення та податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС в Одеській області від 09.04.2025 № 15860/15-32-07-03-25, № 15838/15-32-24-04-20, № 15847/15-32-24-04-2 залишено без змін, а скаргу задоволено частково.

27.06.2025 контролюючим органом сформовано нові податкові повідомлення-рішення №33017/15-32-07-03-25 (податок 161918 грн., штрафні санкції - 16192 грн., разом 178110 грн.) , №33021/15-32-07-03-25 (штрафні санкції 18812грн.).

Податкове повідомлення-рішення від 27.06.2025 №33014/15-32-24-04-20 Головним управлінням ДПС в Одеській області прийнято у зв`язку з порушенням ТОВ «ШАМПАНЬ УКРАЇНИ» вимог абз. «е» пп. 164.2.17, п. 164.2, п. 164.5, ст. 164, п.п. 168.1.1, п.п. 168.1, 4 п. 168.1 ст. 168, абз «а» п. 171.2 ст. 171, абз. «а» п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України щодо заниження податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб з вартості безпідставного списання паливно-мастильних матеріалів на транспортні засоби легкові автомобілі. Не утримано податок на доходи фізичних осіб з вартості безпідставного списання паливно-мастильних матеріалів на транспортні засоби легкові автомобілі.

Податкове повідомлення-рішення від 27.06.2025 №33017/15-32-07-03-25 прийнято внаслідок не включення ТОВ «Шампань України» до рядка 4.1 Декларації з податку на додану вартість за серпень 2023 року вересень 2024 року суми ПДВ за паливо на легкові автомобілі, які не використовувались у господарській діяльності та не виписано і не зареєстровано податкові накладні на суму ПДВ 161918грн.

Податкове повідомлення-рішення від 27.06.2025 №33018/15-32-21-04-20 прийнято через не утримання військового збору з вартості безпідставного списання паливно-мастильних матеріалів на транспортні засоби легкові автомобілі, що привело до порушення підпункту 1.4 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ абзацу «е» пп. 164.2.17 п. 164.2 п. 164.5 ст. 164, п.п. 168.1.1, п.п. 168.1.4 п. 168.1 ст. 168 абз. «а» п. 171.2 ст. 171, абз. «а» п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України.

Податкове повідомлення-рішення від 27.06.2025 №33021/15-32-07-03-25 контролюючим органом прийнято у зв`язку відсутністю складання та/або реєстрації установленого ст.201 Податкового кодексу України, граничного строку податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних на суму ПДВ 161918грн.

Податкове повідомлення-рішення від 09.04.2025 №15838/15-32-24-04-20 прийнято у зв`язку із порушенням положень абз. 2 п. 57.1 ст. 57, п. 164.5, ст. 164, пп. 168.1.1, пп. 168.1.2 п. 168.1 ст. 168 Податкового кодексу України в частині неутримання податку на доходи фізичних осіб з доходів, нарахованих фізичним особам від надання ними в оренду земельної ділянки сільськогосподарського призначення, земельної частки (паю).

Податкове повідомлення-рішення від 09.04.2025 №15847/15-32-24-04-20 прийнято з огляду на порушення приписів пп. 1.4 п. 16 підрозділу 10 розділу ХХ абз. 2 пп. 1.57.1 ст. 57 п.п. 168.1.2, п.п. 168.1.5 п. 168.1 ст. 168 абз. а) п. 171.2 ст. 171 Податкового кодексу України в частині неутримання військового збору з доходів, нарахованих фізичним особам від надання в оренду земельної ділянки сільськогосподарського призначення земельної частки (паю).

Не погодившись із вищеозначеними індивідуальними актами суб`єкта владних повноважень ТОВ «ПРОМЕТЕЙ-ТОП» звернулось до суду з позовною заявою про визнання їх протиправними та скасування.

Здійснюючи перегляд справи в апеляційному порядку, в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, врегульовано приписами Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно із п.п.14.1.181 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податковим кредитом є сума, на яку платник ПДВ має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно із п.185.1. ст. 185 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є операції платників податку з: а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу; в) ввезення товарів на митну територію України; г) вивезення товарів за межі митної території України; е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

Положеннями п.186.1. ст. 186 Податкового кодексу України передбачено, що місцем постачання товарів є: а) фактичне місцезнаходження товарів на момент їх постачання (крім випадків, передбачених у підпунктах «б» і «в» цього пункту); б) місце, де товари перебувають на час початку їх перевезення або пересилання, у разі якщо товари перевозяться або пересилаються продавцем, покупцем чи третьою особою; в) місце, де провадиться складання, монтаж чи встановлення, у разі якщо товари складаються, монтуються або встановлюються (з випробуванням чи без нього) продавцем або від його імені.

Згідно із п.198.1 ст. 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною (п.198.2 ст. 198 Податкового кодексу України ).

Пунктом 198.3 статті 198 Податкового кодексу України передбачено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України визначено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

За змістом наведених норм, право платника податків на збільшення податкового кредиту обумовлено юридичним складом, до якого входять такі юридичні факти, як придбання платником податку у інших платників цього податку товарів (послуг), призначених для використання в оподатковуваних операціях, що відповідають цілям господарської діяльності платника податку; підтвердження податковою накладною, виписаною постачальником - платником податку, митною декларацією (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 Податкового кодексу України ) суми нарахованого (сплаченого) податку в ціні придбання товару (послуг).

Відповідно до ч.1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції (частина 2 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»).

Таким чином, будь-які документи (у тому числі, договори, акти, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть уважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

Списання паливно-мастильних матеріалів повинно здійснюватися із урахуванням даних про пробіг транспортних засобів визначених на підставі подорожнього або маршрутного листа та норм витрат палива і мастильних матеріалів на автомобільному транспорті, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 10.02.1998 № 43 «Про затвердження норм витрат палива і мастильних матеріалів на автомобільному транспорті» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин).

Норми витрат палива і мастильних матеріалів на автомобільному транспорті призначені для планування потреби підприємств, організацій та установ (далі - підприємств) в паливно-мастильних матеріалах і контролю за їх витратами, ведення звітності, запровадження режиму економії і раціонального використання нафтопродуктів, а також можуть застосовуватись для розроблення питомих норм витрат палива.

Нормування витрат палива - це встановлення допустимої міри його споживання в певних умовах експлуатації автомобілів, для чого застосовуються базові лінійні норми, встановлені по моделях (модифікаціях) автомобілів, та система нормативів і коригуючих коефіцієнтів, які дозволяють враховувати виконану транспортну роботу, кліматичні, дорожні, та інші умови експлуатації.

Нормування витрат моторних олив та мастил здійснюється пропорційно до витрат палива згідно з встановленими нормативами.

За фактичними обставинами справи, у ТОВ «ШАМПАНЬ УКРАЇНИ» наявні транспортні засоби марки: LEXUS, державний номер НОМЕР_1 ; TOYOTA, державний номер НОМЕР_2 ; LEXUS, державний номер НОМЕР_3 (закріплено за генеральним директором Братіновим І.В.); TOYOTA, державний номер НОМЕР_4 ; MERCEDES, державний номер НОМЕР_5 (закріплено за виконавчим директором Братіновим В.І.); TOYOTA, державний номер НОМЕР_4 (водій ОСОБА_1 ).

Означене підтверджується наказом ТОВ «ШАМПАНЬ УКРАЇНИ» «Про закріплення службового автомобіля» від 10.04.2023 №18.

На підтвердження використання палива ТОВ «ШАМПАНЬ УКРАЇНИ» до матеріалів справи додано: лімітно-заборні картки, подорожні листи, чеки.

За наслідком дослідження таких документів судом апеляційної інстанції установлено, що лімітно-заборні картки не містять детальних відомостей мети використання палива, руху транспортних засобів.

До матеріалів справи не надано видаткових накладних на придбання талонів на паливо з ідентифікацією номерів талонів.

Дослідивши касові чеки установлено, що: зазначена в них кількість палива в літрах не співпадає кількості палива в літрах, яка відображена в лімітно-заборних картках; за деякі дні, які зазначено в лімітно-заборних картках на використання палива, немає касових чеків; за наявних касових чеків не відображено в лімітно-заборних картках використання палива за відповідні дні; придбано палива по касовим чекам більше/менше ніж зазначено в лімітно-заборних картках про використання палива; у касових чеках зазначено час придбання палива до та після робочого часу підприємства; у касових чеках зазначено час заправки палива з інтервалом 30хв./1год.; заправка транспортних засобів відбувалась у м.Одесі, а підприємство, його приміщення, поля знаходяться в с.Надеждівка Болградського району Одеської області; заправка автомобілів відбувалась одночасно на двох АЗС по часу в касових чеках.

Однак, позивачем до матеріалів справи не надано документів на підтвердження придбання палива, які можливо було б співставити з господарською операцією позивача у рамках якої паливо придбавалось та використовувалось.

Також, позивачем до матеріалів справи не надано первинних документів на підтвердження понесених ним витрати на списання ПММ за спірний період.

У розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», витрати палива повинні бути підтверджені первинними документами, які б давали змогу упевнитись у тому, що платником податків не враховуються понаднормові витрати паливно-мастильних матеріалів.

Аналогічна правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду від 21.10.2021 у справі № 802/1464/17-а.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що для списання паливно-мастильних матеріалів важливо, щоб саме первинний документ містив усі необхідні дані, що характеризують господарську операцію, роботу автомобіля та витрату ним паливно-мастильних матеріалів.

Платник податку має право враховувати витрати на придбання паливно-мастильних матеріалів на підставі первинних документів у межах установлених чи самостійно розрахованих норм витрачання палива.

Проте, позивачем до матеріалів справи не надано первинних документів, у розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», в яких було б належним чином відображено обсяги витрачених паливно-мастильних матеріалів, операції по яким такі паливно-мастильні матеріали витрачені.

Колегія суддів зазначає, що матеріали справи не містять доказів (первинних документів), які б підтверджували придбання ТОВ «ШАМПАНЬ УКРАЇНИ» позивачем паливно-мастильних матеріалів та подальше їх використання у власній господарській діяльності, в результаті чого майновий стан суб`єкта господарювання покращився.

Більш того, колегія суддів зауважує, що наказ ТОВ «ШАМПАНЬ УКРАЇНИ» «Про закріплення службового автомобіля» від 10.04.2023 №18, не є первинним документом у розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», а лише засвідчує факт закріплення транспортних засобів за визначеними в ньому особами.

Аналогічний підхід під час дослідження подібної ситуації застосовано Верховним Судом у постанові від 30.06.2025 у справі № 809/3751/15.

Відносно утримання податку на доходи фізичних осіб з доходів, нарахованих фізичним особам від надання ними в оренду земельної ділянки сільськогосподарського призначення, земельної частки (паю), колегією суддів установлено таке.

Відповідно абз. а п.171.2. ст.171 Податкового кодексу України особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з інших доходів, є податковий агент - для оподатковуваних доходів з джерела їх походження в Україні.

Згідно із п.168.1 ст.168 Податкового кодексу України оподаткування доходів, нарахованих (виплачених, наданих) платнику податку здійснюються податковим агентом.

Відповідно пп. 168.1.1 п. 168.1 ст.168 Податкового кодексу України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.

Підпунктом 168.1.2 пункту 168.1 статті 168 Податкового кодексу України передбачено, що податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом.

Згідно із пп. 168.1.4 п.168.1 ст.168 Податкового кодексу України якщо оподатковуваний дохід надається у негрошовій формі чи виплачується готівкою з каси податкового агента, податок сплачується (перераховується) до бюджету протягом трьох банківських днів з дня, що настає за днем такого нарахування (виплати, надання).

Відповідно пп.168.1.5 п. 168.1 ст. 168 Податкового кодексу України якщо оподатковуваний дохід нараховується податковим агентом, але не виплачується (не надається) платнику податку, то податок, який підлягає утриманню з такого нарахованого доходу, підлягає перерахуванню до бюджету податковим агентом у строки, встановлені цим Кодексом для місячного податкового періоду.

Абзацом 2 пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України визначено, що податковий агент зобов`язаний сплатити суму податкового зобов`язання (суму нарахованого (утриманого) податку), самостійно визначеного ним з доходу, що виплачується на користь платника податку - фізичної особи та за рахунок такої виплати, у строки, передбачені Кодексом.

Відповідно до пункту 164.5 статті 164 Податкового кодексу України під час нарахування (надання) доходів у будь-якій негрошовій формі базою оподаткування є вартість такого доходу, розрахована за звичайними цінами, правила визначення яких встановлені згідно з цим Кодексом, помножена на коефіцієнт, який обчислюється за такою формулою: К = 100 : (100 - Сп), де К - коефіцієнт; Сп - ставка податку, встановлена для таких доходів на момент їх нарахування.

За фактичними обставинами справи, орендовані ТОВ «Шампань України» земельні ділянки знаходяться на території Струмківської сільської ради Татарбунарського району Одеської області та Надеждівської сільської ради Арцизького району Одеської області.

Первинними документами видачі ТОВ «Шампань України» доходу від надання в оренду земельної ділянки сільськогосподарського призначення, частки (паю) у періоді, що перевірявся були договори оренди паїв, платіжні відомості видачі орендної плати за паями, касові документи.

Видача орендної плати за паї ТОВ «Шампань України» здійснювалась у натуральній та грошовій формі.

У 2023 році відповідно до рахунку 684/1 та 684/2 головних книг ТОВ «Шампань України» видано за оренду паїв в натуральному вигляді (зерном) 6 194 274грн. 78коп. та 259 219грн. грошовими коштами з каси підприємства.

За перевірений період, відповідно до рахунку 641/2 головних книг ТОВ «Шампань України», нараховано (утримано) ПДФО з доходів, нарахованих фізичним особам від надання ними в оренду земельної ділянки сільськогосподарського призначення, земельної частки (паю), майнового паю у листопаді 2023 року на загальну суму 870 516грн. 33 коп.

Виходячи з цього, база оподаткування доходів, нарахованих ТОВ «Шампань України» фізичним особам від надання ними в оренду земельної ділянки сільськогосподарського призначення, земельної частки (паю) з урахуванням коефіцієнту, у 2023 році складає 7 813 211грн. 42коп., у тому числі в натуральному виразі 6 194 274грн. 78 коп.* 1,219512 = 7 553 992грн. 42коп., у грошовому виразі 259 219грн.

Визначена перевіркою сума ПДФО з доходів, нарахованих ТОВ «Шампань України» фізичним особам від надання ними в оренду земельної ділянки сільськогосподарського призначення, земельної частки (паю) за 2023 рік становить: 7 813 211грн. 42коп.* 18% = 1 406 378грн. 05коп.

Перевіркою повноти нарахування та утримання податку на доходи фізичних осіб від надання в оренду земельної ділянки сільськогосподарського призначення встановлено, що ТОВ «Шампань України» неутримано ПДФО з доходів, нарахованих фізичним особам від надання ними в оренду земельної ділянки сільськогосподарського призначення, земельної частки (паю) за 2023 рік, у результаті чого донараховано ПДФО в сумі 535 861грн. 72коп.

Як стверджує позивач, у досліджуваній ситуації податковим органом неправильно застосовано принцип «звичайних цін».

Суму орендної плати, нарахованої та фактично виплаченої орендодавцям, визначено відповідно до внутрішніх розпорядчих документів підприємства (наказів), чинних договорів оренди та реального складу зерна, що передавалось.

Згідно протоколів випробувань №1828-Д від 22.05.2025, № 1827-Д від 22.05.2025, виданих ДП «ОДЕСЬКИЙ РЕГІОНАЛЬНИЙ ЦЕНТР СТАНДАРТИЗАЦІЇ, МЕТРОЛОГІЇ ТА СЕРТИФІКАЦІЇ» ВИПРОБУВАЛЬНИЙ ЦЕНТР, а також протоколів лабораторних досліджень з визначення посівних якостей насіння, виданих ДП «ДЕРЖАВНИЙ ЦЕНТР СЕРТИФІКАЦІЇ І ЕКСПЕРТИЗИ СІЛЬСЬКОГОСПОДАРСЬКОЇ ПРОДУКЦІЇ», видане ТОВ «Шампань України» у якості орендної плати зерно не відповідало ДСТУ за низкою параметрів (вологості, домішок, зараженості, сміття, тощо). Тобто, з огляду на якість таке зерно має суттєво нижчу ринкову вартість.

Водночас, колегія суддів вказує про безпідставність посилання скаржника на протоколи лабораторних досліджень з визначення посівних якостей насіння, а також протоколи випробувань, оскільки за наслідком дослідження таких документів колегією суддів установлено, що вони стосуються насіння пшениці врожаю 2024 року.

У досліджуваній ситуації спірним є питання щодо повноти нарахування та утримання податку на доходи фізичних осіб від надання в оренду земельної ділянки сільськогосподарського призначення, земельної частки (паю) за 2023 рік.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що у 2023 році ТОВ «Шампань України» не мало змоги розраховуватись із орендодавцями земельних часток (паїв) зерном врожаю 2024 року.

У зв`язку з чим, документи стосовно якості зерна, на які посилається скаржник, жодним чином не впливають на визначену контролюючим органом базу оподаткування.

Установлені в межах розгляду даної справи фактичні обставини у повному обсязі спростовують наведені позивачем в апеляційній скарзі доводи.

Відтак, з огляду на установлені фактичні обставини справи колегія суддів уважає правильним висновок окружного адміністративного суду про відмову в задоволенні позовної заяви ТОВ «ШАМПАНЬ УКРАЇНИ» щодо визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень Головного управління ДПС в Одеській області від 09.04.2025 №15847/15-32-24-04-20, №15838/15-32-24-04-20, від 27.06.2025 №33018/15-32-24-04-20, №33014/15-32-24-04-20, №33017/15-32-07-03-25, №33021/15-32-07-03-25.

Відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а викладені позивачем в апеляційній скарзі доводи не свідчать про порушення судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення справи.

Отже, при ухваленні оскаржуваного рішення окружним адміністративним судом було дотримано всіх вимог законодавства, а тому підстав для його скасування немає.

З підстав визначених статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний адміністративний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю Шампань Україна залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24.12.2025 у справі №420/23805/25 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю Шампань Україна до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 09.04.2025 №15847/15-32-24-04-20, №15838/15-32-24-04-20, від 27.06.2025 №33018/15-32-24-04-20, №33014/15-32-24-04-20, №33017/15-32-07-03-25, №33021/15-32-07-03-25 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач О.О. Димерлій
Судді О.І. Шляхтицький Н.В. Вербицька