Справа № 826/4933/18
Суддя: Птичкіна В.В.
Дата ухвалення: 2026-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про закриття провадження в частині позовних вимог

02 березня 2026 р. № 826/4933/18
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Птичкіної В.В., розглянувши матеріали адміністративної справи

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "СПЕЦТЕХРЕСУРС", пров. Лабораторний, 6, каб. 13, м. Київ, 01133,

до відповідачаГоловного управління ДПС у м. Києві, вул. Шолуденка, 33/19, м. Київ, 04116,

провизнання протиправними та скасування наказу від 09.11.2017 №12030, акту від 27.11.2017 №509/26-15-14-01-01/39346430, податкового повідомлення-рішення від 27.12.2017 №,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "СПЕЦТЕХРЕСУРС" звернулось до суду з позовом про визнання протиправними та скасування наказу від 09.11.2017 № 12030, акту перевірки від 27.11.2017 № 509/26-15-14-01-01/39346430, податкового повідомлення-рішення від 27.12.2017 № на суму 253 750 грн.

Згідно з пунктом 86.1 статті 86 Податкового кодексу України, результати перевірок (крім камеральних) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами органу державної податкової служби та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт, якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Загальне поняття Акта перевірки міститься в Порядку оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 20 серпня 2015 року № 727 (в редакції наказу Міністерства фінансів України від 22 грудня 2021 року № 702), згідно з яким акт документальної перевірки - документ, який підтверджує факт проведення документальної перевірки та відображає її результати.

В свою чергу, діяльність із складання актів перевірок є службовою діяльністю працівників органу державної податкової служби на виконання своїх посадових обов`язків із збирання доказової інформації щодо дотримання платником податків податкової дисципліни. Наявність акта перевірки чи включення до його змісту певних висновків самі собою не створюють жодних перешкод для діяльності платника податків.

Отже, у даному випадку акт перевірки, в якому відображено узагальнений опис виявлених перевіркою порушень законодавства, що в свою чергу, відповідає передбаченим правилами складання акта перевірки, не є правовим документом, що встановлює відповідальність суб`єкта господарювання і, відповідно, не є актом індивідуальної дії в розумінні частини 1 статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України.

Дії службової особи по включенню в акт певних висновків не можуть бути предметом розгляду в суді, оскільки заперечення, зауваження до акта перевірки (за їх наявності) та висновки по них являють собою невід`ємну частину акту. Це свідчить про те, що дії, пов`язані з включенням в акт висновків, є обов`язковими, тоді як самі висновки такими не є та жодних наслідків для платника податків не несуть.

Обов`язкова ознака дій суб`єкта владних повноважень, які можуть бути оскаржені до суду, - це те, що вони безпосередньо породжують певні правові наслідки для суб`єктів відповідних правовідносин і мають обов`язковий характер.

Висновки акта перевірки є висновками виключно контролюючого органу, зазначення яких в акті перевірки не суперечить чинному законодавству. Такі висновки акта можуть бути підтверджені або спростовані судом у разі виникнення спору про, законність прийнятих рішень суб`єктом владних повноважень, в основу яких покладені згадувані висновки акту.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що акт перевірки від 27.11.2017 № 509/26-15-14-01/39346430 та викладені у ньому висновки не можна розглядати як рішення суб`єкта владних повноважень, що породжує для суб`єкта господарювання правові наслідки, оскільки акт перевірки є виключно носієм інформації стосовно обставин, виявлених податковим органом під час проведення перевірки. Контролюючий орган не позбавлений права викладати в актах перевірки власні суб`єктивні висновки щодо зафіксованих обставин, які мають бути перевірені податковим органом при проведенні планової чи позапланової перевірки суб`єкта господарювання. Оскільки акт перевірки носить виключно інформаційний характер, то він не може бути самостійною підставою для прийняття відносно суб`єкта господарювання будь-яких владних рішень, а лише підлягає врахуванню в результатах майбутніх перевірок платника податків органом ДПС. Тому дії зі складання акта перевірки як і висновки викладені у ньому не породжують для платника податків прав і обов`язків та не можуть бути визнані протиправними так само як і дії щодо збирання та використання податкової інформації шляхом проведення перевірок.

Наведені висновки узгоджуються з висновками, викладеними в постанові Верховного Суду від 13.12.2018 у справі № 810/6689/14.

Щодо вимоги позивача про визнання протиправним і скасування наказу від 09.11.2017 № 12030, суд зазначає про таке.

Питання належності способу захисту у вигляді оскарження наказу про призначення перевірки вже неодноразово було предметом правової оцінки Верховного Суду.

Так, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.09.2021 року у справі № 816/228/17 сформовано правовий висновок про те, що, якщо контролюючий орган був допущений до проведення перевірки на підставі наказу про її проведення, то цей наказ як акт індивідуальної дії реалізовано його застосуванням, а тому його оскарження не є належним та ефективним способом захисту права платника податків, оскільки скасування наказу не може призвести до відновлення порушеного права.

Неправомірність дій контролюючого органу при призначенні і проведенні перевірки не може бути предметом окремого позову, але може бути підставами позову про визнання протиправними рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки.

При цьому підставами для скасування таких рішень є не будь-які порушення, допущені під час призначення і проведення такої перевірки, а лише ті, що вплинули або об`єктивно могли вплинути на правильність висновків контролюючого органу за результатами такої перевірки та відповідно на обґрунтованість і законність прийнятого за результатами перевірки рішення.

Також Великою Палатою Верховного Суду роз`яснено, що поняття «спір, який не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства» слід тлумачити в ширшому значенні, тобто як поняття, що стосується тих спорів, які не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, і тих спорів, які взагалі не підлягають судовому розгляду. У свою чергу позов про оскарження наказу про призначення перевірки не підлягає розгляду в порядку жодного судочинства, відтак звернення із заявою про передачу справи не зможе бути розглянуте і вирішене судом.

Наведені висновки узгоджуються з висновками, викладеними в постановах Верховного Суду від 27.01.2022 у справі № 480/4100/19, від 13.07.2022 у справі № 200/5892/20-а, від 31.10.2023 у справі № 380/1802/20, від 10.11.2023 у справі № 815/2627/18, від 23.08.2023 у справі № 420/1369/22, від 29.05.2024 у справі №823/1870/18, від 24.10.2024 у справі № 580/2466/19 та від 29.12.2025 у справі 420/17645/24.

Відповідно до частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Тобто, зважаючи на наведені висновки Великої Палати Верховного Суду та Верховного Суду, суд зазначає, що визначальним при вирішенні питання про закриття провадження у справі за позовом про визнання протиправним наказу про призначення перевірки є встановлення обставин реалізації такого наказу.

Як вбачається з матеріалів справи, Головним управлінням ДФС у м. Києві прийнято наказ від 09.11.2017 № 12030 "Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ "СПЕЦТЕХРЕСУРС". На підставі зазначеного наказу було проведено перевірку та складено акт від 27.11.2017 № 509/26-15-14-01-01/39346430.

З огляду на наведене вище, суд зазначає, що спірний у даній справі наказ Головного управління ДФС у м. Києві від 09.11.2017 року № 12030 реалізовано, оскільки на його підставі проведено перевірку, за результатами якої складено відповідний акт перевірки відносно позивача, тому оскарження спірного наказу не є ефективним способом захисту прав позивача, оскільки скасування наказу не може призвести до відновлення порушеного права позивача.

Виходячи з наведеного, а також враховуючи вищенаведені правові позиції Великої Палати Верховного Суду та Верховного Суду, суд дійшов висновку про закриття провадження в частині позовних позов щодо визнання протиправним та скасування наказу від 09.11.2017 № 12030 та визнання протиправним та скасування акта Головного управління ДФС у м. Києві від 27.11.2017 № 509/26-15-14-01-01/39346430, оскільки такий спір не підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.

При цьому, суд зазначає, що поняття «спір, який не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства» слід тлумачити в ширшому значенні, тобто як поняття, що стосується тих спорів, які не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, і тих спорів, які взагалі не підлягають судовому розгляду.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

За правилами частини першої статті 239 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої статті 238 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

Керуючись статтями 238, 239, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Закрити провадження в адміністративній справі № 826/4933/18 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "СПЕЦТЕХРЕСУРС" в частині позовних вимог щодо визнання протиправним та скасування наказу від 09.11.2017 № 12030 та актау перевірки від 27.11.2017 № 509/26-15-14-01-01/39346430.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її проголошення та може бути оскаржена до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.В. Птичкіна