Справа № 640/14943/21
Суддя: Епель Оксана Володимирівна
Дата ухвалення: 2026-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у першій інстанції: Горобцова Я.В., Суддя-доповідач: Епель О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2026 року Справа № 640/14943/21

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Епель О.В.,

суддів: Карпушової О.В., Мєзєнцева Є.І.,

за участі секретаря Бродацької І.А.,

представника Відповідача Юзюка В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві на рішення Київського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2025 року у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЬЯНСЕНЕРГО»

до Головного управління ДПС у м. Києві

про визнання протиправним та скасування податкового

повідомлення - рішення,

В С Т А Н О В И В :

1. Товариство з обмеженою відповідальністю «АЛЬЯНСЕНЕРГО» (далі - Позивач) звернулося до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у м. Києві (далі - Відповідач) в якому просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 19.05.2021 №2, №2.

В обґрунтування своїх вимог Позивач зазначав що реальність господарських операцій підтверджується первинними та бухгалтерськими документами, а також технічною документацією. Стверджував про наявність у його контрагентів достатніх трудових ресурсів та основних засобів.

Також Позивач зазначав про безпідставність врахування контролюючим органом відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень та посилання на податкову інформацію.

Крім того, Товариство з обмеженою відповідальністю «АЛЬЯНСЕНЕРГО» посилалося на проведення Відповідачем перевірки під час дії мораторію на проведення такого роду перевірок, запровадженого Податковим кодексом України (далі - ПК України).

2. Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2025 року адміністративний позов було задоволено повністю.

Ухвалюючи таке рішення, суд першої інстанції виходив з того, що контролюючий орган призначив та провів документальну перевірку Позивача в період дії мораторію на її проведення, тобто діяв всупереч та не у відповідності до вимог чинного податкового законодавства. Таке порушення порядку проведення перевірки об`єктивно вплинуло на правильність висновків Відповідача за результатами такої перевірки та, відповідно, на обґрунтованість і законність прийнятих за результатами перевірки рішень.

3. Не погоджуючись з таким рішенням суду Відповідач подав апеляційну скаргу у якій просить його скасувати та ухвалити постанову про відмову у задоволенні позовних вимог, зазначаючи, що проведення перевірки в період дії карантину не могло вплинути на правильність висновків контролюючого органу щодо встановлених порушень.

Також Апелянт зазначає, що суд першої інстанції неповно встановив обставини цієї справи та проаналізував суть виявлених податкових правопорушень. При цьому, контролюючий орган наводить доводи щодо нереальності господарських операцій між Позивачем та рядом контрагентів, зокрема ТОВ «ДЖЕТВОРКІН», ТОВ «ЛОЕР КОМПАНІ ВОРК», ТОВ «ЛІДЕРБІЛД», ТОВ «АСВЕКС», ТОВ «ДАСВЕЛ», ТОВ «МОНТАНА ПРОМІНВЕСТ», ТОВ «ФЛАЙДЖЕН», ТОВ «ЖИЛАН», ТОВ «АСДЕМ» та відсутність правових підстав для включення до складу податкового кредиту сум за рахунок відображених податкових накладних від зазначених вище суб`єктів господарювання.

В обґрунтування правильності своєї позиції контролюючий орган посилається на правові висновки Верховного Суду, викладені зокрема у постановах від 29 листопада 2021 року по справі № 280/1367/20, від 01 грудня 2021 року по справі №400/1646/20, від 06 липня 2022 року по справі №815/551/14, від 19.04.2022 року у справі № 816/687/16.

З цих та інших підстав Апелянт вважає, що рішення суду першої інстанції прийнято за неповно встановлених обставин справи та з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи в цілому.

4. Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 14.07.2025 та від 17.02.2026 було відкрито апеляційне провадження, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до судового розгляду.

5. Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу у якому він у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення суду залишити без змін, наполягаючи на законності та обґрунтованості висновків суду першої інстанції, а також стверджуючи про безпідставність доводів Апелянта.

6. У судовому засіданні представник Апелянта підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги в повному обсязі. Просив апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити постанову, якою у задоволенні позову - відмовити.

Представник Позивача у судове засідання не з`явився. Просив розгляд справи здійснити без його участі.

7. Відповідно до частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

8. Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін з наступних підстав.

9. Обставини справи, установлені судом першої інстанції.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, Головним управлінням ДПС у м. Києві відповідно до наказу ГУ ДПС у м. Києві від 15.02.2021 № 1373-п проведена документальна планова виїзна перевірка ТОВ «АЛЬЯНСЕНЕРГО» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2017 по 30.09.2020, валютного - за період з 01.01.2017 по 30.09.2020, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - за період з 01.01.2017 по 30.09.2020, за результатами якої складено акт від 26.03.2021 №23676/26-15-07-02-06-17/32772021.

Перевіркою встановлено порушення Позивачем:

- п. 44.1, п. 44.2 ст. 44, пп. 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 ПК України, в результаті чого встановлено заниження податку на прибуток на загальну суму 1509679 грн., в тому числі по періодам: за 2018 рік на суму 132040 гривень, за 2019 рік на суму 1377639 гривень;

- п. 14.1.36, п. 14.1 ст. 14, ст. 36, п.185.1 ст.185, п.187.1, ст.187, п.188.1 ст.188, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198, п. 200.4 ст. 200, п. 201.1, п. 201.4, п. 201.6 ст. п. 201 ПК України, в результаті чого встановлено заниження податку на додану вартість на загальну суму 1677421 гривень, в тому числі по періодах: за грудень 2018 року у сумі 146711 гривень, за січень 2019 року у сумі 115460 гривень, за лютий 2019 року у сумі 6174 гривень, за травень 2019 року у сумі 340302 гривень, за червень 2019 року у сумі 244994 гривень, за липень 2019 року у сумі 171341 гривень, за серпень 2019 року у сумі 254692 гривень, за вересень 2019 року у сумі 397747 гривень.

На підставі вказаних висновків акту перевірки, Головним управлінням ДПС у м. Києві винесено наступні податкові повідомлення-рішення:

- за формою «Р» з податку на прибуток від 19.05.2021 № 2, на загальну суму 1887099 грн. (основний платіж на суму 1509679 грн., штрафна санкція 377420 грн.);

- за формою «Р» з податку на додану вартість від 19.05.2021 № 2 на загальну суму 2096776 грн. (основний платіж на суму 1677421 грн., штрафна санкція 419355 грн.).

Не погоджуючись з такими рішеннями Відповідача, Позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

10. Нормативно-правове обґрунтування.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Податковим кодексом України (далі - ПК України).

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства врегульовані Податковим кодексом України (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до підпункту 19-1.1.1 пункту 19-1.1 статті 19-1 ПК України, контролюючі органи, зокрема, здійснюють адміністрування податків, зборів, платежів, у тому числі проводять відповідно до законодавства перевірки та звірки платників податків.

Порядок проведення документальних планових виїзних перевірок визначає стаття 77 ПК України, а строки їх проведення, в тому числі й підстави для зупинення, визначено статтею 82 ПК України.

18 березня 2020 року набрав чинності Закон України від 17 березня 2020 року №533-IX «Про внесення змін до ПК України та інших законів України щодо підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)», яким підрозділ 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України доповнено пунктами 52-1, 52-5.

Зокрема, пунктом 52-2 установлено мораторій на проведення документальних та фактичних перевірок на період з 18 березня по 31 травня 2020 року, крім документальних позапланових перевірок з підстав, визначених підпунктом 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу. Інформація про перенесення документальних планових перевірок, які відповідно до плану-графіку проведення планових документальних перевірок мали розпочатися у період з 18 березня по 31 травня 2020 року та на день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до ПК України та інших законів України щодо підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» не були розпочаті, включається до оновленого плану-графіку, який оприлюднюється на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, до 30 березня 2020 року. Документальні та фактичні перевірки, що були розпочаті до 18 березня 2020 року та не були завершеними, тимчасово зупиняються на період до 31 травня 2020 року. Таке зупинення перериває термін проведення перевірки та не потребує прийняття будь-яких додаткових рішень контролюючим органом. На період з 18 березня по 31 травня 2020 року зупиняється перебіг строків давності, передбачених статтею 102 цього Кодексу.

Законом України від 30 березня 2020 року №540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» внесено зміни, зокрема, до пункту 52-2 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України і абзац перший пункту 52-2 замінено сімома новими абзацами такого змісту: Установити мораторій на проведення документальних та фактичних перевірок на період з 18 березня по 31 травня 2020 року, крім: документальних позапланових перевірок з підстав, визначених підпунктом 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу; фактичних перевірок в частині порушення вимог законодавства в частині: обліку, ліцензування, виробництва, зберігання та транспортування пального, спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів; цільового використання пального та спирту етилового платниками податків; обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками; здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального, з підстав, визначених підпунктами 80.2.2, 80.2.3 та 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 цього Кодексу. У зв`язку з цим абзаци другий четвертий слід вважати відповідно абзацами восьмим десятим.

29 травня 2020 року набрав чинності Закон України від 13 травня 2020 року №591-IX «Про внесення змін до ПК України та інших законів України щодо додаткової підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)», яким внесені зміни, зокрема до пункту 52-2 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України, в абзацах першому і дев`ятому слова та цифри «по 31 травня 2020 року» замінено цифрами та словами « 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19)».

Відповідно до пункту 2.1 статті 2 ПК України зміна положень цього Кодексу може здійснюватися виключно шляхом внесення змін до цього Кодексу.

Водночас, 4 жовтня 2020 року набрав чинності Закон України від 17 вересня 2020 року №909-ІХ «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» (далі - Закон №909-ІХ), пунктом 4 розділу ІІ «Прикінцевих положень» якого встановлено, що у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, надано право Кабінету Міністрів України скорочувати строк дії обмежень, заборон, пільг та гарантій, встановлених відповідними законами України, прийнятими з метою запобігання виникненню і поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, крім випадків, коли зазначене може призвести до обмеження конституційних прав чи свобод особи.

На виконання вказаного Закону, Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 3 лютого 2021 року №89 «Про скорочення строку дії обмеження в частині дії мораторію на проведення деяких видів перевірок», якою постановив скоротити строк дії обмежень, встановлених пунктом 52-2 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України в частині дії мораторію на проведення деяких видів перевірок, дозволивши проведення перевірок юридичних осіб, зокрема, тимчасово зупинених документальних та фактичних перевірок, що були розпочаті до 18 березня 2020 року та не були завершеними; документальних перевірок, право на проведення яких надається з дотриманням вимог пункту 77.4 статті 77 Кодексу.

Висновки суду апеляційної інстанції

11. Системний аналіз викладених правових норм дозволяє стверджувати, що законодавець шляхом внесення змін до ПК України запровадив мораторій на проведення документальних та фактичних перевірок на період з 18 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), а також зупинив на цей період проведення документальних та фактичних перевірок, що були розпочаті до 18 березня 2020 року та не були завершеними.

12. Як правильно встановлено судом першої інстанції та з чим погоджується контролюючий орган, документальна планова виїзна перевірка ТОВ «Альянсенерго» з питань дотримання вимог податкового законодавства, валютного законодавства, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування проводилася з 26.02.2021 по 19.03.2021, тобто у період дії мораторію на проведення такого виду перевірок, встановленого пунктом 52-2 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України. Однак, Апелянт зазначає, що таке процедурне порушення не є підставою для скасування спірних податкових повідомлень-рішень, оскільки воно не могло вплинути на правильність висновків контролюючого органу щодо встановлених порушень податкового законодавства.

13. Надаючи оцінку таким Апелянта, колегія суддів зазначає, що питання щодо впливу саме таких процедурних порушень на правомірність податкових повідомлень-рішень, прийнятих за результатами проведення відповідної податкової перевірки, також вже неодноразово вирішувалось Верховним Судом.

У постановах від 28 грудня 2022 року у справах №420/22374/21, №540/5445/21, №160/14248/21, від 28 жовтня 2022 року у справі №600/1741/21-а, від 12 жовтня 2022 року у справі №160/24072/21, від 1 вересня 2022 року у справі №640/16093/21 Верховний Суд констатував, що проведення перевірки на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 89 (в умовах чинності пункту 52-2 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України) є протиправним і тягне за собою наслідки у вигляді скасування прийнятих за результатами такої перевірки податкових повідомлень-рішень. Під час ухвалення постанов від 28 жовтня 2022 року у справі №600/1741/21-а, від 12 жовтня 2022 року у справі №160/24072/21 Верховний Суд також враховував висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 8 вересня 2021 року у справі №816/228/17, і зазначив, що доводи про неправомірність дій контролюючого органу, а саме - невиконання вимог норм ПК України щодо процедури проведення перевірки, можуть бути підставою для висновку про відсутність правових наслідків такої та визнання протиправними рішень прийнятих за її наслідками.

14. Отже, позиція Верховного Суду щодо наслідків неправомірного проведення документальних перевірок на підставі підпункту 52-2 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення ПК України вже є сформованою, усталеною.Висновки суду першої інстанції у цій справі в повній мірі відповідають наведеній вище правовій позиції.

15. Крім того, окремої уваги заслуговує висновок Верховного Суду, викладений у постановах від 24 травня 2023 року у справі №140/607/22, від 28 червня 2023 року у справі №160/7340/22, від 18 червня 2024 року у справі №200/1769/22, від 7 листопада 2024 року у справі №320/277/22 та від 13 листопада 2024 року у справі №320/38193/23 про те, що проведення документальної планової перевірки платника податків під час дії мораторію, встановленого пунктом 52-2 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України, означає те, що така перевірка з огляду на дію мораторію не повинна була відбутися в силу закону, тобто за своєю суттю не є процедурним порушенням, а лежить у площині виконання контролюючим органом повноважень, визначених законом.

16. Це означає, що дія мораторію унеможливлює сам факт проведення документальної планової перевірки, й саме такі підстави нівелюють її наслідки, а тому відсутні правові підстави для надання оцінки доводам Апелянта щодо суті виявлених порушень.

17. Отже, встановивши, що вид призначеної відносно Позивача перевірки підпадає під дію мораторію, встановленого пунктом 52-2 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України, суд першої інстанцій дійшов правильного висновку, що допущене контролюючим органом порушення під час призначення перевірки є істотним і тягне за собою скасування податкового повідомлення-рішення без надання правової оцінки висновкам по суті виявлених порушень.

Аналогічна правова позиція викладена також у постанові Верховного Суду від 29 січня 2025 року у справі № № 320/19150/23 і колегія суддів враховує такі висновки під час розгляду цієї справи відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України.

18. Отже, перевірка під час дії мораторію, встановленого пункту 52-2 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України, є такою, що не породжує правових наслідків, оскільки така перевірка не повинна була відбутися в силу закону. Таке порушення є істотним, тому тягне за собою скасування податкового повідомлення-рішення без надання правової оцінки висновкам по суті виявлених порушень.

19. Посилання Апелянта на правові висновки Верховного Суду, викладені зокрема у постанові від 29 листопада 2021 року у справі № 280/1367/20, від 6 липня 2022 року у справі № 815/5551/14 вважає помилковим та не приймає до уваги, оскільки такі ухвалені у правовідносинах, які не є подібними до правовідносин, які виникли у цій справі. У таких справах Верховний Суд оцінював інші порушення контролюючим органом вимог ПК України, які за своїм змістом дійсно є процедурними: не дотримання контролюючим органом строку прийняття податкових повідомлень-рішень (справа № 280/1367/20); не отримання платником податків запиту про надання документів, наказу про її призначення і повідомлення (справа №815/5551/14).

20. Аналізуючи всі доводи учасників справи, апеляційний суд враховує висновки ЄСПЛ, викладені в рішенні від 21.01.1999 р. по справі «Гарсія Руїз проти Іспанії», Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід.

21. Згідно зі ст. 6 КАС України та ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

22. Підсумовуючи усе вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що доводи Апелянта не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, а тому апеляційна скарга, в межах її доводів, не підлягає задоволенню.

23. Отже, судом першої інстанції повно та правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, відповідно до вимог ст. 242 КАС України.

24. Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

25. Таким чином, апеляційна скарга Головного управління ДПС у м. Києві підлягає залишенню без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2025 року - без змін.

26. Розподіл судових витрат.

Судові витрати, відповідно до ст. 139 КАС України, перерозподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві - залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2025 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Повний текст судового рішення виготовлено 02 березня 2026 року.

Головуючий суддя О.В. Епель

Судді: О.В. Карпушова

Є.І. Мєзєнцев