Справа № 600/1026/25-а
Суддя: Курко О. П.
Дата ухвалення: 2026-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 600/1026/25-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Маренич Ігор Володимирович

Суддя-доповідач - Курко О. П.

02 березня 2026 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Курка О. П.

суддів: Ватаманюка Р.В. Боровицького О. А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Чернівецькій області на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 31 грудня 2025 року у справі за позовом Головного управління ДПС у Чернівецькій області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу та матеріалів зустрічного позову ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення,

В С Т А Н О В И В :

рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від Первісний позов Головного управління ДПС у Чернівецькій області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 податковий борг на загальну суму 340,00 грн до місцевого бюджету.

В задоволенні решти позовних вимог первісного позову - відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Чернівецькій про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - задоволено повністю.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення - рішення №00000/21095/Ж10/24-13-24-04 від 07.11.2024 р.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення - рішення №№00000/21097/Ж10/24-13-24-04 від 07.11.2024 р.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення - рішення №00000/21098/Ж10/24-13-24-04 від 07.11.2024 р.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Чернівецькій області судові витрати у виді судового збору у сумі 2224,47 грн.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, Головне управління ДПС у Чернівецькій області подало апеляційну скаргу.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що Головним управлінням ДПС у Чернівецькій області на ім`я відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним) на адресу АДРЕСА_1 був направлений письмовий запит №7778/6/24-13-24-06-04 від 06.05.2025 року про надання інформації та їх документального підтвердження.

Однак, вказаний конверт не вручений відповідачу за первісним позовом (позивачу за зустрічним) та повернуто на адресу контролюючого органу, причина повернення: за закінченням терміну зберігання.

30.07.2024 року Головним управлінням ДПС у Чернівецькій області прийнято наказ №1175-п про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ОСОБА_1 (РНКОПП НОМЕР_1 ) з питань достовірності, повноти нарахування та своєчасності сплати до бюджету податків, зборів і платежів за період з 01.01.2023 по 31.12.2023».

Листом від 30.07.2024 року №12295/6/24-13-24-04 Головним управлінням ДПС у Чернівецькій області на ім`я відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним) на адресу АДРЕСА_1 , направлено наказ №1175-п від 30.07.2024 року та повідомлення №252/Ж4/24-13-24-04 від 30.07.2024 року, проте, такий наказ та повідомлення не вручено ОСОБА_1 та повернуто на адресу контролюючого органу, причина повернення: «закінчення терміну зберігання».

Перевірка проводилась в приміщенні контролюючого органу без участі в її проведенні платника податків фізичної особи ОСОБА_1 ..

За результатами документальної позапланової невиїзної перевірки, складений акт №12152/Ж5/24-13-24-04/ від 27.09.2024 року (далі акт перевірки), в якому зафіксовано порушення ОСОБА_1 вимог податкового законодавства, зокрема:

- підпункту 16.1.3 пункту 16.1. статті 16, підпункту 49.18.4 пункту 49.18 статті 49, підпункту «в» пункту 176.1 статті 176, пункту 179.1 статті 179 ПК України, а саме: неподання податкової декларації про майновий стан і доходи за результатами звітного (податкового) 2023 року.

пункту 6.1 статті 6, пункту 36.1 статті 36, пункту 22.1 статті 22, підпункту 162.1.1 пункту 162.1 статті 162, підпункту 163.1.1 пункту 163.1 статті 163, підпункту 164.2.20 пункту 164.2 статті 164, підпункту 168.1.3 пункту 168.1, підпункту 168.2.1 пункту 168.2 статті 168 ПК України, а саме: заниження за звітний (податковий) 2023 рік оподатковуваного доходу, отриманого від здійснення фінансових операцій із використанням р2р переказів між банківськими картками фізичних осіб на загальну суму 1111621,43 грн, в результаті чого визначено суму податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб за період з 01.01.2023 по 31.12.2023 на суму 200091,86 грн.

пункту 36.1 статті 36, пункту 22.1 статті 22, підпункту 162.1.1 пункту 162.1 статті 162, підпункту 163.1.1 пункту 163.1 статті 163, підпункту 164.2.20 пункту 164.2 статті 164, підпункту 168.1.3 пункту 168.1, підпункту 168.2.1 пункту 168.2 статті 168 ПК України, підпункти 1.2, 1.4, 1.5 пункту 16-1 підрозділу 10 Розділу ХХ ПК України, а саме: заниження за звітний (податковий) 2023 рік оподатковуваного доходу, отриманого від здійснення фінансових операцій із використанням р2р переказів між банківськими картками фізичних осіб на загальну суму 1111621,43 грн, в результаті чого визначено суму податкових зобов`язань з військового збору за період з 01.01.2023 по 31.12.2023 на суму 16674,32 грн.

підпункту 16.1.7 пункту 16.1 статті 16, підпункту 20.1.2 пункту 20.1 статті 20, підпункту 20.1.14 пункту 20.1 статті 20, підпункту 73.3.3 пункту 73.3, статті 73 ПК України, саме: ненадання інформації, визначеної в запиті контролюючого органу, та її документальне підтвердження.

Листом від 27.09.2024 року №15318/6/24-13-24-04 контролюючим органом на ім`я відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним) на адресу АДРЕСА_1 , рекомендованим поштовим відправленням з повідомленням про вручення був направлений Акт перевірки, яке повернулося на адресу контролюючого органу за закінченням терміну зберігання.

На підставі висновків акту перевірки контролюючим органом прийнято податкові повідомлення-рішення, а саме:

від 07.11.2024р. №00000/21095/Ж10/24-13-24-04, яким ОСОБА_1 збільшено грошове зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на суму 250114,83 грн., у тому числі 200091,86 за податковим зобов`язанням та 50022,97 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями;

від 07.11.2024р. №00000/21097/Ж10/24-13-24-04, яким ОСОБА_1 збільшено грошове зобов`язання за платежем військовий збір, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на суму 20842,90 грн., у тому числі 16674,32 за податковим зобов`язанням та 4168,58 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями;

від 07.11.2024р. №00000/21098/Ж10/24-13-24-04, яким до ОСОБА_1 застосовано штрафні (фінансові) санкції за ненадання інформації, визначеної в запиті контролюючого органу та її документального підтвердження у розмірі 7100,00 грн.;

від 07.11.2024р. №00000/21099/Ж10/24-13-24-04, яким до ОСОБА_1 застосовано штрафні (фінансові) санкції за неподання податкової декларації про доходи та майновий стан за 2023 рік у розмірі 340,00 грн.

Листом від 07.11.2024 року №18340/6/24-13-24-04 контролюючим органом надіслано на адресу ім`я відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним) на адресу АДРЕСА_1 , податкові повідомлення-рішення, але не вручені останньому та повернулися на адресу контролюючого органу

Станом на момент звернення до суду у відповідача за первинним позовом обліковується податковий борг перед бюджетом, який виник з податкових повідомлень-рішень №00000/21095/Ж10/24-13-24-04, №00000/21097/Ж10/24-13-24-04, №00000/21098/Ж10/24-13-24-04 та №00000/21099/Ж10/24-13-24-04 з у загальному розмірі 278397,73 грн. у тому числі 197859,32 до місцевого бюджету, 80538,41 грн. до державного бюджету, а саме:

з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на суму 250114,83 грн., у тому числі 200091,86 за податковим зобов`язанням та 50022,97 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями;

зі сплати військового збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на суму 20842,90 грн., у тому числі 16674,32 за податковим зобов`язанням та 4168,58 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями;

зі сплати штрафних (фінансових) санкцій за ненадання інформації, визначеної в запиті контролюючого органу та її документального підтвердження у розмірі 7100,00 грн.;

зі сплати штрафних (фінансових) санкцій за неподання податкової декларації про доходи та майновий стан за 2023 рік у розмірі 340,00 грн.

У зв`язку із наявністю податкового боргу позивачу було виставлено податкову вимогу форми «Ф» від 20.01.2025 року №0-2413 на суму 278397,73 грн., яку було направлено засобами поштового зв`язку рекомендованим листом із повідомленням про вручення, але не вручено останньому.

Проте, частково не погоджуючись із рішеннями, на підставі яких Головне управління ДПС у Чернівецькій області просить у даній справі стягнути з відповідача за первісним позовом податковий борг, ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічним позовом, щодо визнання протиправним та скасування рішень Головного управління ДПС у Чернівецькій області.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України), який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до п. 6.1 ст. 6 Податкового кодексу України (далі - ПК України), податком є обов`язковий, безумовний платіж до відповідного бюджету, що справляється з платників податку відповідно до цього Кодексу.

Пунктом 8.1 та п. 8.3 ст. 8 ПК України встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори.

Підпунктом 14.1.39 п. 14.1 ст. 14 ПК України грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк) (п.п. 14.1.156 п.14.1 ст. 14 ПК України).

Відповідно до п.п. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України визначено, що податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Підпунктом 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 ПК України визначено, що платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Органами стягнення є виключно контролюючі органи, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску у межах повноважень, а також державні виконавці у межах своїх повноважень (п. 41.2 ст. 41 ПК України).

У відповідності до п.п. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 ПК України, контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо гідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

Згідно з п. 164.1 ст. 164 ПК України базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду. Загальний річний оподатковуваний дохід дорівнює сумі загальних місячних оподатковуваних доходів, іноземних доходів, отриманих протягом такого звітного податкового року, доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності згідно із статтею 177 цього Кодексу, та доходів, отриманих фізичною особою, яка провадить незалежну професійну діяльність згідно із статтею 178 цього Кодексу.

Перелік доходів, які включаються до місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку визначений пунктом 164.2 ст. 164 ПК України.

В описовій частині акту перевірки, на підставі якого контролюючим органом були прийняті податкові повідомлення-рішення, які слугують джерелом виникнення стягуваного податкового боргу, з посиланням на листи Національного банку України від 09.08.2024 року №57-008/60696/БТ та Державної податкової служби України від 21.08.2024 року № 23858/7/99-00-24-03-07, зроблено висновок, що платник податків фізична особа ОСОБА_1 за період з 01.01.2023 року по 31.12.2023 року отримав дохід у розмірі 1 111 621,43 грн. від здійснення фінансових операцій з використанням р2р переказів між банківськими картками фізичних осіб.

Судом встановлено, що єдиним джерелом для висновку контролюючого органу про отримання відповідачем за первісним позовом протягом 2023 року доходу у розмірі 1 111 621,43 грн. є зазначена в акті перевірки інформація про загальну суму надходження коштів на поточні рахунки ОСОБА_1 в установах банків, яка отримана контролюючим органом від Національного банку України (від 09.08.2024 року №57-008/60696/БТ та Державної податкової служби України від 21.08.2024 року № 23858/7/99-00-24-03-07, що не заперечувалось і визнавалося сторонами в ході судового розгляду справи.

Однак, суд звертає увагу на те, що листи Національного банку України (від 09.08.2024 року №57-008/60696/БТ та Державної податкової служби України від 21.08.2024 року №23858/7/99-00-24-03-07, посилання на які містяться в акті перевірки, як і будь-яких інших доказів отримання ОСОБА_1 протягом 2023 року оподатковуваних доходів у сумі 1 111 621,43 грн., зі сторони відповідача за зустрічним позовом надані не були.

Підпунктом 2 пункту 4 розділу III «Зміст акта (довідки) документальної перевірки» Порядку оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків, який затверджений Наказом Міністерства фінансів України 20 серпня 2015 року № 727 (в редакції наказу Міністерства фінансів України від 22 грудня 2021 року № 702) та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 26 жовтня 2015 р. за № 1300/27745 (надалі Порядок №727) передбачено, що у разі встановлення перевіркою порушень податкового законодавства за кожним відображеним в акті документальної перевірки фактом порушення в описовій частину акту документальної перевірки необхідно, зокрема:

викласти зміст порушення з посиланням на конкретні пункти і статті законодавчих актів (міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України і якими регулюються питання оподаткування), що порушені платником податків, зазначити період (календарний день, місяць, квартал, півріччя, три квартали, рік) фінансово-господарської діяльності платника податків та господарську операцію, при здійсненні якої вчинено це порушення;

викласти зміст порушень (у разі їх встановлення), в тому числі щодо правильності та повноти визначення фінансового результату до оподаткування згідно з первинними документами, бухгалтерським обліком відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів, виконання законодавства з інших питань, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи;

зазначити інформацію щодо фактів та обставин, які підтверджують та доводять наявність вини платника податків (з детальним їх описом; дослідженням, яке доводить, що платник податків мав можливість для дотримання правил та норм, встановлених Податковим кодексом, проте не вжив достатніх заходів для їх дотримання; документи та інформацію, яка підтверджує наявність вини платника податків), а також інформацію щодо наявності пом`якшуючих обставин або обставин, що обтяжують або звільняють від фінансової відповідальності платника податків;

зазначити первинні документи, на підставі яких вчинено записи у податковому та/або бухгалтерському обліку, навести регістри бухгалтерського обліку, кореспонденцію рахунків операцій та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків, зборів, та докази, що підтверджують наявність факту порушення;

у разі відсутності первинних документів, документів податкового та/або бухгалтерського обліку, інших документів, що підтверджують факт порушення, або у разі ненадання їх для перевірки - зазначити перелік цих документів;

у разі отримання під час перевірки копій документів, які підтверджують факт виявленого порушення, про це робиться запис із відображенням підстав для їх отримання, а також переліку цих документів.

Колегія суддів звертає увагу, що акт №12152/Ж5/24-13-24-04/ «Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки платника податків фізичної особи ОСОБА_1 (РНКОПП НОМЕР_1 ) з питань достовірності, повноти нарахування та своєчасності сплати до бюджету податків, зборів і платежів за період з 01.01.2023 по 31.12.2023» не містить всього обсягу передбаченої підпунктом 2 пункту 4 розділу III «Зміст акта (довідки) документальної перевірки» Порядку № 727 інформації.

Так, зокрема, у акті перевірки не вказані, які саме оподатковувані доходи, передбачені переліком, що визначений пунктом 164.2 ст. 164 ПК України, були отримані позивачем за зустрічним позовом (відповідачем за первісним) у 2023 році та не були задекларовані ним. В акті перевірки не відображений перелік первинних та інших документів, які доводять факт одержання ОСОБА_1 визначеної контролюючих органом суми оподатковуваного доходу та не наведено фактів та обставин, які підтверджують та доводять наявність вини платника податків (з детальним їх описом; дослідженням, яке доводить, що платник податків мав можливість для дотримання правил та норм, встановлених Кодексом, проте не вжив достатніх заходів для їх дотримання; документи та інформацію, яка підтверджує наявність вини платника податків).

Загальні положення акту перевірки не містять інформації про запити, які у разі потреби були надані (надіслані) платнику податків після початку перевірки щодо надання для проведення перевірки документів (копій документів), пояснень, довідок, інформації тощо, а також інформації про складені акти про ненадання у визначений у запиті строк (відмови від надання) або надання не в повному обсязі документів (їх копій), пояснень, довідок та інформації, акти відмови платника податків або уповноваженої ним особи від підписання зазначених актів, хоча відповідно до пункту 3 розділу ІІІ «Зміст акту (довідки) документальної перевірки» Порядку №727 відображення такої інформації належить до обов`язкових реквізитів акту перевірки.

Суд зауважує, що відповідачем за зустрічним позовом (позивачем за первісним) не надано доказів надання (надсилання) на податкову адресу позивача за зустрічним позовом (відповідача за первісним) передбачених пунктом 3 розділу ІІІ «Зміст акту (довідки) документальної перевірки» Порядку № 727 запитів щодо надання для проведення перевірки документів (копій документів), пояснень, довідок, інформації тощо.

Досліджені виписки про рух і залишки коштів на рахунках ОСОБА_1 за період 2023 року не підтверджують висновки відповідача за зустрічним позовом (позивача за первісним) про віднесення всіх зарахованих на такі рахунки коштів до складу оподатковуваних доходів позивача за зустрічним позовом (відповідача за первісним), оскільки такі висновки не знаходять свого підтвердження у змісті виписок про рух і залишки коштів, зокрема, у змісті графи «Деталі операції», вказана назва особи, якій або від якої зараховано надходження коштів або реквізити карткового рахунку з яким здійснено кореспондуючу транзакцію, однак відсутнє посилання на цільове призначення витрачених або зарахованих коштів, крім випадків повернення коштів власнику рахунку у разі скасування здійснених ним операції або випадків поповнення чи зняття коштів з вкладного рахунку Reserve life, які не належать до оподатковуваних доходів ОСОБА_1 , однак включені контролюючим органом до бази оподаткування податком з доходів фізичних осіб та військовим збором.

З досліджених судом виписок про рух коштів по рахунках позивача за зустрічним позовом (відповідача за первісним) в установах банків за 2023 рік виявлені множинні транзакції з переказу та надходження коштів, які очевидно не відносяться до доходів ОСОБА_1 , які згідно з положеннями ПК України підлягають оподаткування податком на доходи фізичних осіб за ставкою 18%. Так, зокрема, виписками про рух коштів за 2023 рік підтверджується здійснення позивачем за зустрічним позовом (відповідачем за первісним) чисельних транзакцій з переказу Зіничем А.Ю. коштів на вкладний (депозитний) рахунок НОМЕР_2 в АТ «Універсал Банк» з призначенням під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та повернення коштів з даного рахунку на інші його ж рахунки в установах банку в межах укладеного між ОСОБА_1 та АТ «Універсал Банк» Договором накопичення "Банка" (банківського вкладу) № N92.30. від 18.07.2023 р.. Всупереч положенням п.п. 165.1.29. п. 165.1 ст. 165 ПК України дані основні суми депозиту (вкладу), які внесені ОСОБА_1 на вкладний рахунок банку та суми повернення цих вкладів з вкладного (депозитного) рахунку на інші рахунки платника податків були включені відповідачем за зустрічним позовом (позивачем за первісним) до складу доходів ОСОБА_1 , як такі, що підлягали оподаткуванню податком на доходи фізичних осіб за ставкою 18%.

Аналогічно, без обгрунтування правових та фактичних підстав відповідачем за зустрічним позовом (позивачем за первісним) включені до об`єкту оподаткування податком на доходи фізичних осіб за ставкою 18% надходження коштів на рахунки ОСОБА_1 від ОСОБА_2 , які, згідно з поясненнями представника позивача за зустрічним позовом (відповідача за первісним), є безповоротною матеріальною допомогою, що надійшла від матері ОСОБА_1 , як родича першого ступеня споріднення, яка оподатковується податком на доходи фізичних осіб за ставкою 0% згідно з положеннями підпункту «а» підпункту 174.2.1. пункту 174.2 та пункту 174.6 статті 174 ПК України. В існування родинних зв`язків першого ступеня споріднення між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 позивачем за зустрічним позовом (відповідачем за первісним) надані свідоцтво про розірвання шлюбу між батьками позивача за зустрічним позовом (відповідача за первісним) ОСОБА_4 та ОСОБА_5 від 24.09.2007 року, свідоцтво про народження позивача за зустрічним позовом (відповідача за первісним) від 05.04.2004 року, згідно з яким батьками народженого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 є ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , а також свідоцтво про шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 від 16.10.2012 року, згідно з яким ОСОБА_4 взяла прізвище чоловіка ОСОБА_7 .

Суд наголошує, що відповідачем за зустрічним позовом (позивачем за первісним) не надано доказів в спростування доводів про належність ОСОБА_8 до родичів позивача за зустрічним позовом (відповідача за первісним) першого ступеня споріднення.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 протягом 2023 року проходив військову службу (навчання) Інституті спеціального зв`язку та захисту інформації Національного технічного університету ім. Сікорського, де йому 01.08.2022 року присвоєно військове звання молодший сержант та призначено на посаду командира відділення.

Довідкою Національного технічного університету ім. Сікорського №16 від 17.03.2025 року підтверджується нарахування і виплата навчальним закладом ОСОБА_1 протягом 2023 року стипендії, яка зараховувалась на картковий рахунок позивача за зустрічним позовом (відповідача за первісним) «для виплат», а в подальшому перераховувалася останнім на його інші рахунки в установах банків.

Таким чином, з огляду на положення п.п. 165.1.26 п. 165.1 ст. 165 ПК України, суд приходить до висновку про очевидну безпідставність включення контролюючим органом до складу оподатковуваного доходу позивача за 2023 рік зарахованих на картковий рахунок «для виплат» сум стипендії від навчального закладу та їх подальшого переказу на інші банківські рахунки ОСОБА_1 за ініційованим останнім платіжними транзакціями.

Також, суд зазначає, що, в силу п.п. 165.1.31 п. 165.1 ст. 165 ПК України, не належать до загального річного оподатковуваного доходу позивача за зустрічним позовом (відповідача за первісним) суми одержаних ним позик та суми повернутих йому позик, що були надані ним іншим особам.

Так, зокрема, контролюючим органом безпідставно віднесена до оподатковуваного доходу ОСОБА_1 повернута на його рахунок в АТ «Універсал Банк» позика від ОСОБА_9 , який є однокурсником позивача за зустрічним позовом (відповідача за первісним) по навчанню в КПІ ім.Сікорського.

Аналогічно, не належать до оподатковуваного доходу суми коштів, які регулярно переказувалися Зіничем А.Ю. на рахунки його однокурсників по навчанню ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та іншим особами, а також суми отриманих від однокурсників на рахунки позивача за зустрічним позовом (відповідача за первісним) коштів, які, згідно з поясненням ОСОБА_1 , належали до побутових позик або є наслідком взаєморозрахунків між однокурсниками від придбання за спільні кошти канцелярських виробів та приналежностей, побутових товарів, продуктів харчування та готової їжі тощо, що пов`язані з спільним навчанням в КПІ ім. Сікорського і спільним побутом під час проживання в гуртожитку даного навчального закладу в місті Києві, що не було спростовано зі сторони контролюючого органу, на який покладено тягар доказування в даній категорії справ згідно з ч.2 ст. 77 КАС України.

Також дослідженими виписками про рух коштів по рахунках позивача за зустрічним позовом (відповідача за первісним) в установах банків за 2023 рік підтверджується багаторазове внесення ОСОБА_1 грошових коштів на власні рахунки та множинні перекази власних коштів позивача за зустрічним позовом (відповідача за первісним) між належними йому рахунками, що очевидно не відноситься до доходів ОСОБА_1 , однак безпідставно включено контролюючим органом до бази оподаткування податком на доходи фізичних осіб за ставкою 18% згідно зі змістом та висновками акту перевірки.

Крім цього, судом встановлено невідповідність визначених контролюючим органом до складу оподатковуваного доходу ОСОБА_1 сум надходжень за 2023 рік. Так, наприклад, згідно з випискою про рух коштів по рахунку НОМЕР_3 в АТ «КБ «Приватбанк» сума надходжень за 2023 рік склала 52 742,88 грн., однак, як вбачається зі змісту акту перевірки, відповідачем за зустрічним позовом (позивачем за первісним) до складу оподатковуваних доходів ОСОБА_1 включено надходження на даний рахунок у сумі 53 180,08 грн., що на 437,20 грн. більше ніж фактично надійшло. Аналогічно, контролюючим органом включено до складу доходів та оподатковано одержану ОСОБА_1 на поточний рахунок НОМЕР_4 в АТ «КБ «Приватбанк» суму коштів у розмірі 70 319,49 грн. , в той час, як фактичні надходження за 2023 рік на даний рахунок, згідно з випискою банку про рух коштів по ньому, склали 62 266,52 грн., що на 8052,97 грн. менше ніж визначено контролюючим органом.

З огляду на викладене суд критично ставиться до посилання відповідача за зустрічним позовом (позивача за первісним) на податкову інформацію, що отримана ним від Національного банку України та Державної податкової служби України відносно отриманих платником податків оподатковуваних доходів у складі всіх без виключення надходжень на поточні рахунки платника податків в установах банків, оскільки така інформація не ґрунтується на безпосередньому аналізі первинних документів та не є належним доказом отримання платником податків оподатковуваного доходу в розумінні процесуального Закону.

Підсумовуючи викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що відповідачем за зустрічним позовом (позивачем за первісним) не було вжито всіх заходів, які за законом належать до компетенції та повноважень контролюючого органу, щодо повного і належного з`ясування характеру за сутності зарахованих на поточні рахунки платника податків в установах банків коштів та джерел їх надходження, а також не здобуто та не надано доказів того, що такі надходження належать до оподатковуваних за ставкою 18% доходів позивача за зустрічним позовом (відповідача за первісним), перелік яких визначений пунктом 164.2. статті 164 Податкового кодексу України, в той час, як, згідно з ч.2 ст. 77 КАС України, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності в даній категорії справи покладається на відповідача, як на суб`єкта владних повноважень.

Стосовно правових підстав для застосування до позивача за зустрічним позовом (відповідача за первісним) спірним податковим повідомленням-рішенням №00000/21098/Ж10/24-13-24-04 від 07.11.2024 року передбачених п. 121.2. ст. 121 ПК України штрафних (фінансових) санкцій за ненадання інформації, визначеної в запиті контролюючого органу та її документального підтвердження у розмірі 7100,00 грн. суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 121.2. ст. 121 ПК України ненадання відповіді на запит, неподання або подання не в повному обсязі платником податків, фінансовим агентом або іншою особою документів чи іншої інформації на запит контролюючого органу, надісланий відповідно до підстав, передбачених підпунктами 6-8 підпункту 73.3.1 пункту 73.3 статті 73 Кодексу, тягне за собою накладення штрафу у 5 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, за кожний такий факт.

Неподання або подання не в повному обсязі платником податків документів чи іншої інформації на запит контролюючого органу в інших випадках, передбачених статтею 73 Кодексу, тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, за кожний такий факт.

Сплата таких фінансових санкцій (штрафів) не звільняє особу від обов`язку подання інформації.

06 травня 2025 року Головним управлінням ДПС у Чернівецькій області на підставі п. 73.3. ст. 73 ПК України на ім`я платника податків ОСОБА_1 був сформований письмовий запит №7778/6/24-13-24-06-04 про надання інформації та її документального підтвердження, яким від платника податків вимагалося надання інформації та її документального підтвердження щодо не декларування значних доходів, отриманих у 2023 році на рахунки фізичної особи ОСОБА_1 від переказів з використанням ЕПЗ (р2р платежі).

Головним управлінням ДПС у Чернівецькій області стверджувалось, що зазначений запит про надання інформації та її документального підтвердження того ж дня 06.05.2025 року був надісланий рекомендованою поштовою кореспонденцією з повідомленням про вручення на податкову адресу ОСОБА_1 , однак 22.05.2025 року даний лист був повернутий на адресу контролюючого органу з відміткою поштового відділення «за закінченням терміну зберігання», що, на переконання представника відповідача за зустрічним позовом (позивача за первісним) є належним і допустимим доказом вручення цього запиту платнику податків у розуміння статті 42 Податкового кодексу України. У зв`язку із ненаданням платником податків запитуваної інформації та документів протягом 15 робочих днів з дня його вручення у розумінні ст. 42 Податкового кодексу України до ОСОБА_1 був застосований штраф у розмірі 7100,00 грн., передбачений п. 212.2 ст. 121 ПК України та, на підставі положень п.п. 78.1.26. п. 78.1. ст. 78 ПК України призначена і проведена документальна позапланова перевірка позивача за зустрічним позовом (відповідача за первісним).

Надаючи правову оцінку правомірності застосування до ОСОБА_1 штрафу, передбаченого п. 212.2 ст. 121 ПК України та існуванню передбачених п.п. 78.1.26. п. 78.1. ст. 78 ПК України правових підстав для призначенні і проведення документальної позапланової перевірки, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 73.3. ст. 73 ПК України контролюючі органи мають право звернутися до платників податків та інших суб`єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про надання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій, завдань, та її документального підтвердження.

Такий запит підписується керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу і має містити:

1) підстави для надсилання запиту відповідно до цього пункту із зазначенням інформації, яка це підтверджує;

2) перелік інформації, яка запитується, та перелік документів, які пропонується надати;

3) печатку контролюючого органу.

Згідно з п.п. 73.3.2. п. 73.3. ст. 73 ПК України запит вважається належним чином врученим, якщо його надіслано у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Підпунктом 73.3.3. пункту 73.3. статті 73 ПК України на платників податків та інших суб`єктів інформаційних відносин покладено обов`язок надавати інформацію, визначену в запиті контролюючого органу, та її документальне підтвердження (крім проведення зустрічної звірки) протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту (якщо інше не передбачено цим Кодексом), у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Пунктом 121.2. ст. 121 ПК України за неподання або подання не в повному обсязі платником податків документів чи іншої інформації на запит контролюючого органу в інших випадках, передбачених статтею 73 Кодексу передбачено накладення штрафу в розмірі однієї мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, за кожний такий факт.

Крім того, згідно з п.п. 78.1.26. п. 78.1. ст. 78 ПК України, не надання у встановлений строк пояснення, документи або іншу інформацію на письмовий запит контролюючого органу, надісланий відповідно до пункту 44-1.3 статті 44-1, підпункту 8 підпункту 73.3.1 пункту 73.3 статті 73 цього Кодексу, є однією з підстав для здійснення документальної позапланової перевірки платника податків.

Виникнення у платника податків передбаченого підпунктом 73.3.3. пункту 73.3. статті 73 ПК України обов`язку, як і настання передбачених п.п. 78.1.26. п. 78.1. ст. 78, п. 121.2. ст. 121 ПК України наслідків для платника податків залежить від дотримання контролюючим органом передбаченого статтею 42 цього кодексу порядку надсилання повідомлень і запитів платникам податків.

Згідно з п. 42.2. ст. 42 ПК України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Відповідно до п. 42.5. ст. 42 ПК України у разі якщо платник податків не подав заяву про бажання отримувати документи через електронний кабінет, листування з платником податків здійснюється шляхом надіслання за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручаються платнику податків (його представнику).

У разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ у зв`язку з відсутністю за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їхньою відмовою прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

На вимогу платника податків, який отримав документ в електронній формі, контролюючий орган надає такому платнику податків відповідний документ у паперовій формі протягом трьох робочих днів з дня надходження відповідної вимоги (у паперовій або електронній формі) платника податків.

Відповідач за зустрічним позовом (позивач за первісним) не надав доказів подання ОСОБА_1 заяви про отримання документів через електронний кабінет, а також доказів їх направлення засобами електронного зв`язку на адресу ОСОБА_1 .

Разом із відзивом на зустрічний позов контролюючим органом надано копії поштового конверту про направлення на ім`я ОСОБА_1 рекомендованої поштової кореспонденції зі ШКІ номером 578 та згенерованого під час відправлення даного листа повідомлення про вручення поштової кореспонденції зі ШКІ номером 578, які були відправлені 08.05.2025 року об 13:13 год. на поштову адресу АДРЕСА_1 .

Відповідно до п. 45.1. ст. 45 ПК України податковою адресою платника податків - фізичної особи визнається місце її проживання, за яким вона береться на облік як платник податків у контролюючому органі. Платник податків - фізична особа може мати одночасно не більше однієї податкової адреси.

Дослідженим витягом з Реєстру територіальної громади № 2025/004988406 від 17.04.2025 року підтверджується, що починаючи з 05.04.2004 року дійсною податковою адресою позивача за зустрічним позовом (відповідача за первісним) є АДРЕСА_2 .

В ході судового розгляду справи контролюючий орган не надав доказів направлення рекомендованої поштової кореспонденції з повідомленням про її вручення про направленні на дійсну податкову адресу ОСОБА_1 АДРЕСА_2 письмового запиту №7778/6/24-13-24-06-04 від 06.05.2025 року про надання інформації та її документального підтвердження, що доводить недотримання відповідачем за зустрічним позовом (позивачем за первісним) передбачених підпунктами 73.3.2. та 73.3.3. пункту 73.3. статті 73 ПК України щодо вручення та надсилання запиту, що усуває правові підстави для застосування до позивача за зустрічним позовом (відповідача за ПК України кодексу України та передбачених ст. 78 ПК України підстав для здійснення його документальної позапланової перевірки.

Надаючи оцінку доводам позивача за зустрічним позовом (відповідача за первісним) щодо проведення контролюючим органом документальної позапланової перевірки без відома і участі платника податків, що позбавило останнього надати необхідні пояснення та документи і, в свою чергу, стало підставою для безпідставних висновків акту перевірки, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 75.1. ст. 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Підпунктом 75.1.2. пункту 75.1 ст. 75 ПК України передбачено, що документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.

Підстави та порядок проведення документальної позапланової перевірки регламентовано статтею 78 ПК України.

Відповідно до п. 78.4. ст. 78 ПК України про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.

Як вбачається зі змісту наказу №1175-п від 30.07.2024 року контролюючим органом була призначена і проведена документальна позапланова невиїзної перевірка платника податків фізичної особи ОСОБА_1 (РНКОПП НОМЕР_1 ) з підстав, передбачених п.п. 78.1.26. п. 78.1. ст. 78 ПК України, у зв`язку із не наданням у встановлений строк пояснення, документів або іншої інформації на письмовий запит контролюючого органу, надісланий відповідно до пункту 44-1.3 статті 44-1, підпункту 8 підпункту 73.3.1 пункту 73.3 статті 73 цього Кодексу.

Суд погоджується з доводами представника позивача за зустрічним позовом (відповідача за первісним) щодо відсутності передбачених законом підстав для проведення документальної позапланової перевірки ОСОБА_1 , оскільки контролюючим органом не надано доказів надіслання на податкову адресу платника податків письмового запиту про надання пояснень, інформації та документів, з огляду на що у позивача за зустрічним позовом (відповідача за первісним позовом) не виникло обов`язку та підстав для надання контролюючому органу пояснень, інформації та документів.

Абзацом другим пункту 78.4 статті 78 ПК України встановлено, що право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків (крім перевірок, передбачених підпунктом 78.1.22 пункту 78.1 цієї статті) надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.

Як вбачається зі змісту супровідного листа Головного управління ДПС у Чернівецькій області №12295/6/24-13-24-04 від 30.07.2024 року, конверта з поштовою кореспонденцією з ШКІ №789 та повідомлення про вручення такої поштової кореспонденції від 31.07.2024 року, копія наказу №1175-п від 30.07.2024 року була направлена на ім`я ОСОБА_1 на адресу АДРЕСА_1 , тобто на адресу, яка не є податковою адресою позивача за зустрічним позовом (відповідача за первісним).

Доказів вручення копії наказу №1175-п від 30.07.2024 року або доказів направлення цього наказу на дійсну податкову адресу ОСОБА_1 контролюючим органом надано не було, з чого суд приходить до висновку про недотримання контролюючим органом вимог, передбачених пункту 78.4 статті 78 ПК України та, відповідно, про відсутність у контролюючого органу права на проведення позапланової перевірки позивача за зустрічним позовом (відповідача за первісним).

Таким чином у даній справі контролюючий орган не підтвердив своєчасного направлення платнику копії наказу та повідомлення про початок і дату перевірки, що не дало можливості платнику податків ознайомитись із ними до початку перевірки, та подати відповідні документи і пояснення.

Відтак, суд констатував, що суб`єкт, який підлягає перевірці, повинен бути ознайомлений із наказом про призначення перевірки, інформацією про початок та місце проведення перевірки до її початку у визначений податковими нормами спосіб.

Такого висновку дійшов і Верховний Суд, приймаючи постанову від 09 лютого 2021 року у справі №804/3329/15. Суд підкреслив, що за контролюючим органом закріплюється обов`язок щодо повідомлення платника про дату початку та місце проведення перевірки, а платник наділяється правом оскаржити результати такої перевірки. У судовому рішенні влучно зазначено, що реалізація такого права платника за відсутності обов`язку у контролюючого органу повідомляти про перевірку до її проведення була б неможливою. Тому судове рішення було винесене на користь платника податків, а результати перевірки суд визнав протиправними.

Також суд констатує, що висновки акту перевірки щодо виникнення у ОСОБА_1 оподатковуваного доходу у сумі 1 111 621,43 грн. за 2023 рік грунтуються виключно на податковій інформації, що отримана контролюючим органом від Національного банку України та Державної податкової служби України відносно отриманих надходжень на поточні рахунки платника податків в установах банків, які суд оцінює критично, оскільки така інформація суперечить змісту виписок про рух коштів по рахунках платника податків за перевірений період та не ґрунтується на безпосередньому аналізі первинних документів і не є належним доказом отримання платником податків оподатковуваного доходу в розумінні процесуального Закону.

На переконання суду такі передчасні і необгрунтовані висновки акту перевірки стали наслідком зазначених вище порушень порядку і підстав для проведення перевірки, які регламентовані вимогами норм Податкового кодексу України щодо процедури проведення перевірки.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 вересня 2021 року у справі № 816/228/17 виснувала, що доводи про неправомірність дій контролюючого органу, а саме - невиконання вимог норм Податкового кодексу України щодо процедури проведення перевірки, можуть бути підставою для висновку про відсутність правових наслідків такої та визнання протиправними рішень, прийнятих за її наслідками. Аналогічна правова позиція була викладена в постанові Верховного Суду від 23 лютого 2023 року у справі № 160/20112/21.

Судова палата з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у постанові від 21 лютого 2020 року у справі № 826/17123/18 сформулювала правовий висновок, відповідно до якого, оскаржуючи в подальшому наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення такої перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень. При цьому, таким підставам позову, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, - переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства.

У постанові Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суд від 22 вересня 2020 року у справі № 520/8836/18, окрім наведених вище висновків, погодився із висновками судів попередніх інстанцій про те, що перевірка є способом реалізації владних управлінських функцій контролюючим органом як суб`єктом владних повноважень, який зобов`язаний діяти тільки на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України та законами України. Невиконання вимог закону щодо підстави для проведення документальної позапланової перевірки призводить до визнання перевірки незаконною та не породжує жодних правових наслідків такої перевірки, акт перевірки, виходячи із положень щодо допустимості доказів, закріплених частиною другою статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України, не може визнаватися допустимим доказом у справі, оскільки одержаний з порушенням порядку, встановленого законом. Таким чином, податкове повідомлення-рішення, прийняте за наслідками такої перевірки та на підставі акту перевірки, який є недопустимим доказом, не може вважатись правомірним та підлягає скасуванню. Встановлені судами обставини щодо протиправності призначення та проведення відповідачем перевірки, за наслідками якої і було прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення, є достатніми для висновку про протиправність податкового повідомлення-рішення. З урахуванням цього Суд касаційної інстанції зазначив про відсутність необхідності перевірки порушення позивачем вимог Податкового кодексу України, як підстави для донарахування суми грошового зобов`язання.

Отже, зміст висновків наведених постанов свідчить про те, що установивши порушення процедури проведення перевірки, її підстав, наслідком чого є визнання протиправними її результатів, до аналізу інших обставин, що слугували підставою ухвалення суб`єктом владних повноважень індивідуальних актів, суд може не переходити, з огляду на викладену вище сталу і послідовну практику Верховного Суду, відступу від якої у встановленому законом порядку не здійснювалося.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Чернівецькій області залишити без задоволення, а рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 31 грудня 2025 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає.

Головуючий Курко О. П.

Судді Ватаманюк Р.В. Боровицький О. А.