Справа № 734/2246/25
Суддя: Бегунц А.О.
Дата ухвалення: 2026-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

03 березня 2026 р. Справа № 734/2246/25
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді Бегунца А.О.,

Суддів: П`янової Я.В. , Русанової В.Б. ,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 30.12.2025 року по справі № 734/2246/25

за позовом ОСОБА_1

до Поліцейського взводу № 1 роти № 4 БУПП в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції Кваши Б.Д. , Управління патрульної поліції в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції

про визнання протиправними дій та визнання протиправною і скасування постанови про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення, закриття провадження у справі,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 30.12.2025 року відмовлено у задоволенні позову по справі за позовом ОСОБА_1 до Поліцейського взводу № 1 роти № 4 БУПП в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції Кваши Б.Д. , Управління патрульної поліції в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції про визнання протиправними дій та визнання протиправною і скасування постанови про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення, закриття провадження у справі.

До Другого апеляційного адміністративного суду надійшла апеляційна скарга через підсистему Електронний суд від ОСОБА_1 на рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 30.12.25 року по справі № 734/2246/25, апеляційна скарга сформована в системі "Електронний суд" - 25.01.26. Також, скаржником заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 28.01.26 витребувано з Шосткинського міськрайонного суду Сумської області справу № 734/2246/25.

02 лютого 2026 року справа №734/2246/25 надійшла до Другого апеляційного адміністративного суду.

Ухвалами Другого апеляційного адміністративного суду від 04.02.26 у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження відмовлено. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 30.12.2025 року по справі № 734/2246/25 за позовом ОСОБА_1 до Поліцейського взводу № 1 роти № 4 БУПП в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції Кваши Б.Д. , Управління патрульної поліції в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції про визнання протиправними дій та визнання протиправною і скасування постанови про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення, закриття провадження у справі - залишено без руху. Надано ОСОБА_1 строк для усунення недоліків поданої апеляційної скарги шляхом направлення до Другого апеляційного адміністративного суду доказів надсилання листом з описом вкладення відповідачам копії поданої до суду апеляційної скарги, направлення до суду вмотивованого клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням поважності причин пропуску строків на апеляційне оскарження рішення та документів на підтвердження цих обставин протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали про залишення її без руху. Роз`яснено ОСОБА_1 , що у разі невиконання вимог даної ухвали питання про відмову у відкритті провадження буде вирішено протягом п`яти днів з дня закінчення строку на усунення недоліків.

17 лютого 2026 року від ОСОБА_1 на виконання вимог ухвали Другого апеляційного адміністративного суду від 04.02.26 надано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 30.12.25 по справі № 734/2246/25 та докази надсилання листом з описом вкладення відповідачам копії поданої до суду апеляційної скарги.

В клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення апелянт зазначає, що відповідно до ч.4 ст.286 КАС України апеляційна скарга у справах щодо притягнення до адміністративної відповідальності подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Водночас у разі якщо повний текст рішення не вручено у день проголошення, перебіг строку повинен обчислюватися з моменту належного вручення повного тексту рішення, що узгоджується із системним тлумаченням ч.2 ст.295 та ч.1 ст.121 КАС України.

Формальне розміщення рішення в електронному кабінеті 06.01.2026 не означало фактичного ознайомлення з його повним змістом саме цього дня. Верховний Суд у постановах від 12.02.2020 у справі № 826/14118/18 та від 01.09.2021 у справі № 640/20753/19 зазначив, що при вирішенні питання щодо поновлення процесуального строку суд повинен оцінювати реальну можливість особи своєчасно вчинити процесуальну дію, а не лише формальну дату направлення судового рішення.

Також в клопотанні апелянт зазначає, що після фактичного ознайомлення з повним текстом рішення виникла необхідність підготовки мотивованої апеляційної скарги з аналізом практики Верховного Суду щодо недопустимості зміни доказової бази суб`єктом владних повноважень після прийняття постанови.

Підготовка такої правової позиції об`єктивно потребувала часу, поглибленного вивчення правозастосовчої практики, звернення до фахівця у галузі права за консультацією, що зумовлено складністю правових питань, пов`язаних із застосуванням статей 7, 251, 280, 283 КУпАП та практики Верховного Суду у справах про адміністративні правопорушення.

Також апелянт в клопотанні звертає увагу на нестабільність електропостачання, часту відсутність зв`язку та інтернет з`єднання через дії Російської Федерації по знищенню інфраструктурних та енергетичних об`єктів на території України. Цей фактор суттєво вплинув на доступність необхідної інформації та можливість її належним чином обробляти, аналізувати та формувати відповідну правову позицію.

Колегія суддів зазначає, що матеріали справи свідчать, що повний текст рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 30.12.25 складений 30.12.25.

Копію оскаржуваного рішення доставлено до електронного кабінету Кутневського Дмитра Миколайовича в підсистемі "Електронний суд" 06.01.26 о 07:39, що підтверджується відповідною довідкою Шосткинського міськрайонного суду Сумської області (а.с. 88).

Апеляційна скарга надійшла до суду через підсистему Електронний суд 25.01.26.

Таким чином, апеляційна скарга подана до суду поза межами строку (протягом десяти днів з дня вручення повного рішення суду), протягом якого особа має право на поноволення строку апеляційного оскарження.

Колегія суддів зауважує, що Кодексом адміністративного судочинства України чітко визначено процесуальні строки, у межах яких учасники справи та усі зацікавлені особи можуть реалізувати право на апеляційний перегляд справи, гарантоване статтею 13 цього Кодексу та статтею 14 Закону України від 02.06.2016 №1402-VIII Про судоустрій і статус суддів.

Встановлення законом таких процесуальних строків передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності в публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Поряд із цим процесуальним законом, зокрема й частиною третьою статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, передбачена можливість поновлення строку на апеляційне оскарження в разі його пропуску з поважних причин.

Поважними причинами пропуску строку звернення до суду визнаються лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Такий підхід до визначення категорії поважності причин пропуску процесуального строку окреслено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.05.2020 у справі №9901/546/19, у якій акцентувалась увага й на тому, що нормами статті 44 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено обов`язок учасників справи добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Проаналізувавши вищенаведені приписи процесуального закону, Велика Палата Верховного Суду підкреслювала, що ними чітко окреслено характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасників справи діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у них прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок та зайвих зволікань) виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом, зокрема щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду.

Для цього учасник справи як особа, зацікавлена у поданні відповідного процесуального документу, зокрема позовної заяви, повинен вчиняти усі можливі та залежні від нього дії, використовувати у повному обсязі наявні засоби та можливості, передбачені законодавством.

Визначаючи зміст поняття поважні причини, колегія суддів бере до уваги й висновки щодо застосування норм права, викладені у рішенні Верховного Суду України від 13.09.2006 у справі №6-26370кс04, де зазначено, що поважними причинами пропуску строку позовної давності вважаються такі обставини, за яких своєчасне пред`явлення позову стає неможливим або утрудненим.

Частиною другою статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України також передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України Про судоустрій і статус суддів встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі, гарантує стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), яка ратифікована Україною Законом від 17.07.1997 №475/97-ВР.

Ключовими принципами статті 6 Конвенції є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд.

У абзацах другому, третьому підпункту 4.1 пункту 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 02.11.2004 №15-рп/2004 верховенство права охарактеризовано як панування права в суспільстві. Верховенство права, за позицією Суду, вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо. Одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства. Всі ці елементи права об`єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України.

Таке розуміння права не дає підстав для його ототожнення із законом, який іноді може бути й несправедливим, у тому числі обмежувати свободу та рівність особи. Справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Зазвичай справедливість розглядають як властивість права, виражену, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню.

Відповідно до статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Зокрема, у пункті 40 справи Пономарьов проти України (заява №3236/03) Європейський суд з прав людини зазначив, що право на справедливий розгляд судом, яке гарантовано пунктом 1 статті 6 Конвенції, має розумітися у світлі преамбули Конвенції, у відповідній частині якої зазначено, що верховенство права є спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду.

Сутність цього принципу полягає у тому, що в разі винесення судом рішення, що набрало законної сили, воно не може бути піддане сумніву.

Окрім цього 20.09.2022 ЄСПЛ ухвалив рішення у справі Завалій та інші проти України (заяви № 23342/14, 42968/15, 1686/17, 64516/17; далі також Рішення), у якому зазначив, що вже встановлював порушення принципу юридичної визначеності за подібних обставин у рішеннях у справах Пономарьов проти України (заява №3236/03, від 03.04.2008) та Устименко проти України (заява №32053/13, від 29.10.2015). І, беручи до уваги обставини заяв, Суд не вбачає підстав для іншого висновку в цій справі. Суди, порушуючи принцип юридичної визначеності, приймали до розгляду за відсутності достатніх підстав і задовольняли скарги, подані поза межами встановленого законодавством десятиденного строку для апеляційного оскарження.

За висновком Суду, було порушено пункт 1 статті 6 Конвенції щодо всіх заявників.

Водночас у рішенні Європейського суду з прав людини у справі Ілхан проти Туреччини ((В.П.), №22277/93, 27.06.2000, параграф 59) зазначено, що правило встановлення обмежень звернення до суду у зв`язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи.

Тому, з метою забезпечення принципу правової визначеності та запобігання порушенню принципу верховенства права суди повинні досліджувати дотримання строку звернення до суду, причини його пропуску та послідовно застосовувати відповідні правові наслідки його спливу.

Цей висновок викладено у постанові Верховного Суду від 16.12.2020 у справі №520/109/20.

Верховний Суд звертає увагу й на практику Європейського суду з прав людини в ухвалі щодо прийнятності від 30.06.2006 у справі Каменівська проти України (заява №18941/04), у якій наголошено, що право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду (див. рішення у справі Golder v. the United Kingdom від 21.02.1975, п. 36), не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Тим не менше, право доступу до суду не може бути обмежено таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями (див. Guйrin v. France, рішення від 29.07.1998, п. 37). Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані. У той же час такі правила в цілому або їх застосування не повинні перешкоджати сторонам використовувати доступні засоби захисту (див. Pйrez de Rada Cavanilles v. Spain, рішення від 28.10.1998, Reports 1998-VIII, с. 3255, п. 45).

Колегія суддів також відзначає, що питання поновлення процесуального строку, у тому числі й строку на апеляційне оскарження, є процедурним і вирішується шляхом постановлення судом апеляційної інстанції відповідної ухвали, яка повинна бути належним чином мотивована й містити, зокрема, мотиви, з яких суд дійшов висновку про наявність підстав для поновлення цього строку або для відмови у такому поновленні, норми закону, якими керувався суд, постановляючи ухвалу.

Питання належної мотивації судом свого висновку щодо поновлення строку на апеляційне оскарження досліджувалось Верховним Судом й у постанові від 14.12.2020 у справі №521/2816/15, у якій колегія суддів, здійснивши аналіз норм процесуального права, якими регламентовано строки апеляційного оскарження, та врахувавши усталену практику Європейського суду з прав людини, навела такі правові позиції: - …апеляційний суд при вирішенні питання про поновлення строку на апеляційне оскарження має мотивувати свій висновок про наявність поважних причин на поновлення строку на апеляційне оскарження. Сама по собі вказівка про те, що є поважні причини для поновлення строку для апеляційного оскарженні не є належним мотивуванням поновлення строку на апеляційне оскарження. Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, зокрема у разі вказівки тільки про наявність поважних причин, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Вказане процесуальне порушення є самостійною підставою для скасування як оскарженого судового рішення апеляційного суду, так і ухвали апеляційного суду про поновлення строку на апеляційне оскарження і відкриття апеляційного провадження, та направлення справи до апеляційного суду зі стадії відкриття апеляційного провадження.

Вищевикладене дає колегії суддів підстави для висновку про те, що апеляційний перегляд справи належить до основних засад (принципів) адміністративного судочинства. Право на апеляційний перегляд справи гарантується, однак його реалізація повинна відбуватись з дотриманням встановлених процесуальним законом вимог, зокрема, в межах визначеного строку апеляційного оскарження.

Це право повинно реалізовуватись зацікавленими особами добросовісно, без зайвих зволікань, а строк апеляційного оскарження може бути поновлено лише за наявності поважних причин, які обумовлюються існуванням об`єктивних обставин, підтверджених доказами. Поновлюючи строк на апеляційне оскарження, суди повинні навести належні мотиви, які б вказували на наявність достатніх підстав для такого висновку та засвідчували, що поновлення строку не порушує принципів верховенства права та одних з його основних елементів: правової визначеності; остаточності рішень суду.

Статтею 44 Кодексу адміністративного судочинства України, передбачено обов`язок осіб, які беруть участь у справі (учасників справи), добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, зокрема, щодо сплати судового збору.

Наведеними положеннями КАС України чітко окреслено характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасника справи діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у нього прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом. Обґрунтовуючи висновки про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у рішенні від 07.07.1989 у справі Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. З метою виконання процесуального обов`язку дотримання строку на апеляційне оскарження судових рішень особа, яка має намір подати апеляційну скаргу, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії.

Суд зазначає, що підстави пропуску строку апеляційного оскарження можуть бути визнані поважними, а строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з дійсно непереборними та об`єктивними перешкодами, істотними труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений процесуальним законом строк подання апеляційної скарги.

У пункті 41 справи "Пономарьов проти України" Європейський Суд з прав людини зазначив, що "Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків".

У постанові Верховного Суду від 24 липня 2023 року у справі № 200/3692/21 зазначено наступне : " Строк звернення до суду, як одна із складових гарантії права на суд, може і має бути поновленим, лише у разі наявності достатніх на те поважних причин.

Поняття поважних причин пропуску процесуальних строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд судді, суду.

Водночас, Суд касаційної інстанції зазначає, що неналежна організація процесу із оскарження судового рішення з боку скаржника є суто суб`єктивною причиною, а негативні наслідки, які настали у зв`язку з такою причиною є певною мірою відповідальністю за неналежне виконання своїх процесуальних обов`язків, які для усіх учасників справи мають бути рівними.

Також колегія суддів зазначає, що 24.02.2022 року Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24.02.2022 року № 2102-ІХ, в Україні введено воєнний стан з 24.02.2022 строком на 30 діб, який у подальшому неодноразово продовжено указами Президента України, та який діє і на сьогодні.

Поруч з цим, колегія суддів зазначає, що введення на території України воєнного стану не зупинило перебіг процесуальних строків у судових справах.

Колегія суддів наголошує, що під поважними причинами пропущення процесуального строку слід розуміти неможливість особи подати скаргу у визначений законом строк у зв`язку з такими обставинами, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що подала апеляційну скаргу, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк. Зазначені обставини мають бути підтверджені належними та допустимими доказами.

Щодо посилання скаржника на ті обставини, що після фактичного ознайомлення з повним текстом рішення виникла необхідність підготовки правової позиції, поглибленного вивчення правозастосовчої практики, звернення до фахівця у галузі права за консультацією, колегія суддів вважає необгрунтованими та зазначає, що особа, яка має намір подати апеляційну скаргу, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії для виконання процесуального обов`язку дотримання вимог процесуального закону стосовно процесуальних строків її подання.

Також, колегія суддів звертає увагу, що посилання позивача щодо відсутності електропостачання, часту відсутність зв`язку та інтернет, останнім не надано жодних доказів на підтвердження цього.

Право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (рішення ЄСПЛ від 07 липня 1989 року у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії" (Case of Union Alimentaria Sanders S. A. v. Spain) заява № 11681/85).

За таких обставин, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 30.12.25 року по справі № 734/2246/25, та відмовляє у його задоволенні.

Жодних інших належних та допустимих доказів, які б підтверджували поважність причин пропуску строку апеляційного оскарження, заявником не надано, немає таких доказів і в матеріалах справи.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 299 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строків на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

За таких обставин, зважаючи на те, що апелянтом не усунуто недоліків поданої апеляційної скарги, відповідно до вимог п. 4 ч. 1, ч. 3 ст. 299 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за необхідне прийняти рішення про відмову у відкритті апеляційного провадження.

На підставі наведеного та керуючись ст. 299 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строків на апеляційне оскарження рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 30.12.25 року по справі № 734/2246/25 - залишити без задоволення.

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 30.12.2025 року по справі № 734/2246/25 за позовом ОСОБА_1 до Поліцейського взводу № 1 роти № 4 БУПП в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції Кваши Б.Д. , Управління патрульної поліції в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції про визнання протиправними дій та визнання протиправною і скасування постанови про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення, закриття провадження у справі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя А.О. Бегунц
Судді Я.В. П`янова В.Б. Русанова