Справа № 420/11322/25
Суддя: Ступакова І.Г.
Дата ухвалення: 2026-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 березня 2026 р.м. ОдесаСправа № 420/11322/25

Головуючий в 1 інстанції: Бжассо Н.В. Дата і місце ухвалення: 12.11.2025р., м. Одеса
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі:

головуючого Ступакової І.Г.

суддів Бітова А.І.

Лук`янчук О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Фонду державного майна України на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2025 року у справі за адміністративним позовом Березівської окружної прокуратури до Фонду державного майна України, третя особа товариство з обмеженою відповідальністю «Ширяївське АТП 15167», про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А :

В квітні 2025 року Березівська окружна прокуратура звернулася до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Фонду державного майна України, третя особа товариство з обмеженою відповідальністю «Ширяївське АТП 15167», в якому просила суд:

- визнати протиправною бездіяльність Фонду державного майна України щодо не оформлення та не проведення державної реєстрації права власності на будівлю захисної споруди цивільного захисту (протирадіаційне укриття) №59893, загальною площею 157,7 кв.м., місткістю на 100 осіб, яка розташована за адресою: вул. Маліновського, 7, с-ще. Ширяєве, Березівського району Одеської області;

- зобов`язати Фонд державного майна України вчинити дії щодо оформлення правовстановлюючих документів та проведення державної реєстрації права державної власності на будівлю захисної споруди цивільного захисту (протирадіаційне укриття) №59893, площею 157,7 кв.м., місткістю на 100 осіб, яка розташована за адресою: вул. Маліновського, 7, с-ще. Ширяєве, Березівського району Одеської області.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що відповідно до відомостей із загальнодоступного веб-сайту «Захисні споруди цивільного захисту міста Одеси та Одеської області» захисна споруда цивільного захисту (протирадіаційне укриття) №59893, що розташована за адресою: вул. Маліновського, 7, с-ще Ширяєве, Березівського району Одеської області значиться на карті як об`єкт цивільного захисту. Згідно технічного паспорту, паспорту, облікової картки на захисну споруду цивільного захисту вказаний об`єкт прийнято в експлуатацію у 1985 році. Згідно листа регіонального відділення ФДМ України по Одеській та Миколаївській області від 10.10.2023р. №10-08-04085 приватизацію Ширяївського АТП 15167 здійснювало Регіональне відділення ФДМУ по Одеській області у 1995 році, шляхом перетворення у ВАТ «Ширяївське АТП 15167». За даними інформаційної пошукової системи «Етап-майно» захисні споруди цивільного захисту (протирадіаційні укриття) до статутного капіталу ВАТ «Ширяївське АТП 15167» не передавались. Разом з тим, об`єкти державної власності, які у процесі приватизації не увійшли до статутного капіталу ВАТ «Ширяївське АТП 15167», але залишились на його балансі, відсутні. За інформацією Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях від 27.02.2025р. №10-10-00906 захисна споруда цивільного захисту (протирадіаційне укриття) №59893, що розташована за адресою: Одеська область, Березівський район, с-ще Ширяєве, вул. Маліновського, 7 на обліку та у сфері управління Регіонального відділення не перебуває. Інформація від ТОВ «Ширяївське АТП-15167» про перебування на його балансі вищевказаної захисної споруди цивільного захисту не надходила. Таким чином, спірна захисна споруда цивільного захисту (протирадіаційне укриття) є самостійним об`єктом нерухомого майна, що належить державі Україна в особі Фонду державного майна України. У Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутня будь-яка інформація про реєстрацію права власності, у тому числі про право державної/ комунальної власності на захисну споруду цивільного захисту (протирадіаційне укриття) №59893. Право власності підлягає державній реєстрації у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за державою Україна в особі Фонду державного майна України. Оскільки Фонд державного майна України допустив бездіяльність щодо не оформлення та не проведення державної реєстрації права власності на будівлю захисної споруди цивільного захисту, тому наявні підстави для зобов`язання в судовому порядку відповідача вчинити такі дії.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2025 року позов задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність Фонду державного майна України щодо не оформлення та не проведення державної реєстрації права власності на будівлю захисної споруди цивільного захисту (протирадіаційне укриття) №59893, загальною площею 157,7 кв.м., місткістю на 100 осіб, яка розташована за адресою: вул. Маліновського, 7, с-ще. Ширяєве, Березівського району Одеської області.

Зобов`язано Фонд державного майна України вчинити дії щодо оформлення правовстановлюючих документів та проведення державної реєстрації права державної власності на будівлю захисної споруди цивільного захисту (протирадіаційне укриття) №59893, площею 157,7 кв.м., місткістю на 100 осіб, яка розташована за адресою: вул. Маліновського, 7, с-ще. Ширяєве, Березівського району Одеської області.

Не погоджуючись з вказаним рішенням Фонд державного майна України подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на не правильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не повне з`ясування обставин справи, просить скасувати рішення від 12.11.2025р. з ухваленням по справі нового судового рішення про відмову в задоволенні позову Березівської окружної прокуратури.

В своїй скарзі апелянт зазначає, що при вирішенні спору судом першої інстанції не враховано, що згідно ч.1 ст.4 Закону України «Про Фонд державного майна України» до основних завдань Фонду, серед іншого, належить здійснення контролю у сфері організації та проведення приватизації державного майна, відчуження державного майна у випадках, встановлених законодавством, передачі державного майна в оренду та користування. Відповідно до відомостей, які містяться в інформаційних системах Фонду, приватизацію ВАТ «Ширяївське АТП-15167» () здійснювало Регіональне відділення Фонду по Одеській області і приватизаційна справа зазначеного господарського товариства в архіві Центрального апарату Фонду не зберігається. У зв`язку з цим, Фонд не володіє інформацією щодо переліку державного майна, яке включалося/не включалося, зокрема ЗСЦЗ №59893, до статутного капіталу зазначеного господарського товариства. У свою чергу, відомості щодо державного майна, зокрема будь-яких ЗСЦЗ, яке у процесі приватизації не увійшло до статутного капіталу ВАТ «Ширяївське автотранспортне підприємство 15167» (), відсутні. Враховуючи наведене, облік та утримання ЗСЦЗ №59893 державними органами приватизації не здійснювалися, відповідно реєстрація права власності на неї за державою не проводилася. Будь-які управлінські рішення, зокрема, про передачу зазначеної ЗСЦЗ з державної власності у комунальну, державними органами приватизації не приймалися, так як відповідно до наданих позивачем документів власником відповідної захисної споруди є саме ПАТ «Ширяєвське автотранспортне підприємство 15167», а не Фонд державного майна України.

Також, апелянт посилається на те, що в матеріалах позовної заяви наявні облікова картка протирадіаційного укриття, паспорт протирадіаційного укриття, а також технічний паспорт протирадіаційного укриття №59893, згідно яких власником даної захисної споруди є ПАТ «Ширяєвське автотранспортне підприємство №15167», про що сам позивач і підтверджує у позовній заяві. За таких обставин, так як право власності на спірний об`єкт нерухомості вже офіційно визнано та підтверджено державою за іншою особою шляхом внесення відповідного запису до Реєстру, Фонд державного майна України об`єктивно позбавлений будь-якої юридичної та фактичної можливості виконати вимогу Березівської окружної прокуратури, тобто вчинити дії щодо оформлення та державної реєстрації права державної власності на цей же об`єкт. Будь-яка спроба Фонду подати документи для реєстрації права власності за державою за наявності чинного запису про право власності іншої особі є прямим порушенням вимог законодавства про державну реєстрацію.

Березівська окружна прокуратура подала письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому просить скаргу Фонду державного майна України залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін. Позивач зазначає, що не відповідають дійсності твердження апелянта про те, що захисну споруду цивільного захисту (протирадіаційне укриття) №59893, що розташована за адресою: вул. Маліновського, 7, с-ще Ширяєве, Березівського (колишнього Ширяївського) району Одеської області зареєстроване право власності за суб`єктом господарювання ВАТ «Ширяївське автотранспортне підприємство 15167». Вказане спростовується відомостями Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, технічною документацією на комплекс нерухомого майна виробничої бази ПрАТ «Ширяївське АТП-15167» та листом Ширяївського державного комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» №122 від 14.05.2024р. У процесі приватизації у 1995 році цілісного майнового комплексу державного підприємства Ширяївського автотранспортного підприємства, розташованого в с-ще Ширяєво, вул. Маліновського, 7 Ширяївського району Одеської області захисна споруда цивільного захисту (протирадіаційне укриття) №59893, яка розташована на території підприємства, не могла та не увійшла до переліку майна, що підлягає приватизації. Таким чином, спірна захисна споруда цивільного захисту (протирадіаційне укриття) є самостійним об`єктом нерухомого майна, що належить державі Україна в особі Фонду державного майна України, а право власності підлягає державній реєстрації у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за державою Україна в особі Фонду державного майна України, про що правильно зазначив суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні. Відсутність державної реєстрації права державної власності на захисну споруду цивільного захисту призводить до порушення інтересів держави у сфері здійснення цивільного захисту населення, у вигляді загрози протиправного вибуття захисної споруди цивільного захисту з власності держави, її знищення, пошкодження, виникнення перешкод у створенні державою умов для збереження життя і здоров`я людей.

Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі п.3 ч.1 ст.311 КАС України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що захисна споруда цивільного захисту (протирадіаційне укриття) №59893 (далі - ПРУ №59893), що розташована за адресою: вул. Маліновського, 7, с-ще Ширяєве, Березівського (Ширяївського) району Одеської області значиться на карті як об`єкт цивільного захисту.

Згідно технічного паспорту, паспорту, облікової картки на захисну споруду цивільного захисту вказаний об`єкт цивільного захисту, площею 157,7 кв.м., місткістю на 100 осіб, який розташований на території комплексу нерухомого майна виробничої бази ВАТ «Ширяївське АТП-15167» за адресою: вул. Маліновського, 7, с-ще Ширяєве, Березівського (колишнього Ширяївського) району Одеської області, прийнято в експлуатацію у 1985 році.

На підставі наказу Регіонального відділення по Одеській області Фонду державного майна України від 10.10.1995р. №2190, приватизацію цілісного майнового комплексу державного підприємства Ширяївського автотранспортного підприємства вирішено здійснити шляхом викупу державного майна спілкою покупців, створеною трудовим колективом Ширяївського АТП 15167.

31.10.1995р. між Регіональним відділенням по Одеській області Фонду державного майна України та спілкою покупців, створеною трудовим колективом Ширяївського АТП 15167, укладений договір купівлі-продажу державного майна, предметом якого є державне майно - цілісний майновий комплекс Ширяївського АТП 15167, розташований в с-ще Ширяєво, вул. Маліновського, 7, вартість якого згідно акту оцінки вартості майна, затвердженого розпорядженням начальника регіонального відділення Фонду державного майна по Одеській області від 30.10.1995р. №330, складала 9 856 043 000 карбованців.

Регіональним відділенням по Одеській області Фонду державного майна України 05.02.1996р. видано свідоцтво №196 про право власності на майно Ширяївського державного автотранспортного підприємства 15167, власником якого є товариство покупців Ширяївського державного автотранспортного підприємства 15167 на підставі договору купівлі-продажу №164 від 31.10.1995р., а також акту приймання-передачі від 05.02.1996р.

Відповідно до протоколу №1 від 02.04.1996р. загальних зборів працівників Ширяївського державного АТП 15167 засноване ВАТ «Ширяївське автотранспортне підприємство 15167» шляхом перетворення державного підприємства «Ширяївське АТП 15167» у ВАТ «Ширяївське автотранспортне підприємство 15167», , державну реєстрацію якого здійснено 11.12.1996р. та внесені відомості до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 08.02.2006р., номер запису: 0000178.

На підставі розпорядження Ширяївської районної ради Одеської області від 20.07.2004р. №22 видано свідоцтво серії НОМЕР_1 від 26.07.2004р. про право власності ВАТ «Ширяївське АТП-15167» на комплекс нерухомого майна виробничої бази, що в цілому складається з основних та допоміжних будівель та споруд, відображених у технічному паспорті, розташованого за адресою: вул. Маліновського, 7, с-ще Ширяєве, Ширяївського району Одеської області.

Ширяївським державним комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації» 29.07.2004р. за реєстраційним номером 6827728 здійснено реєстрацію права власності на нерухоме майно про що зроблено запис за №297 в книзі №1.

Згідно інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань рішенням від 30.04.2012р. змінено назву підприємства на ПрАТ «Ширяївське АТП 15167».

У подальшому рішенням засновників (учасників) юридичної особи від 26.08.2020р. та 27.10.2020р. припинено юридичну особу ПрАТ «Ширяївське АТП 15167» в результаті його перетворення в ТОВ «Ширяївське АТП 15167», яке є повним правонаступником його майнових і немайнових прав і обов`язків, про що внесені відповідні відомості до Єдиного державного реєстру.

Згідно з листом Регіонального відділення ФДМ України по Одеській та Миколаївській області від 10.10.2023р. №10-08-04085, приватизацію Ширяївського автотранспортного підприємства 15167 здійснювало Регіональне відділення ФДМУ по Одеській області у 1995 році шляхом перетворення у ВАТ «Ширяївське автотранспортне підприємство 15167».

Однак, за даними інформаційної пошукової системи «Етап-майно» захисні споруди цивільного захисту (протирадіаційні укриття) до статутного капіталу ВАТ «Ширяївське АТП 15167» не передавались.

Разом з тим, об`єкти державної власності, які у процесі приватизації не увійшли до статутного капіталу ВАТ «Ширяївське АТП 15167», але залишились на його балансі, відсутні.

За інформацією Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях від 27.02.2025р. №10-10-00906, захисна споруда цивільного захисту (протирадіаційне укриття) №59893, що розташована за адресою: Одеська область, Березівський район, с-ще Ширяєве, вул. Маліновського, 7 на обліку та у сфері управління Регіонального відділення не перебуває. Інформація від ТОВ «Ширяївське АТП-15167» про перебування на його балансі вищевказаної захисної споруди цивільного захисту не надходила.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 19.02.2014р. за ПрАТ «Ширяївське автотранспортне підприємство 15167», , зареєстровано право власності на комплекс нерухомого майна виробничої бази ПрАТ «Ширяївське АТП-15167» з часткою власності 1/1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 54), який складається в цілому з основного та допоміжних будівель та споруд, відображених в технічному паспорті.

При цьому, у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та у технічній документації на комплекс нерухомого майна виробничої бази ПрАТ «Ширяївське АТП-15167» у переліку майна, що належать на праві власності підприємству, правонаступником якого є ТОВ «Ширяївське АТП-15167», не зазначено право власності товариства на будівлю захисної споруди цивільного захисту ПРУ №59893.

У технічній документації на комплекс нерухомого майна виробничої бази ПрАТ «Ширяївське АТП-15167» протирадіаційне укриття №59893 не включено до переліку нерухомого майна, що належать на праві власності ПрАТ «Ширяївське АТП-15167», правонаступником якого є ТОВ «Ширяївське АТП-15167», а лише зображено ПРУ №59893 пунктирними лініями на план-схемі території АТП.

Відповідно до інформації Ширяївського державного комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації №122 від 14.05.2024р. на схематичному плані від 2004 року, який виготовлявся при первинній технічній інвентаризації на комплекс нерухомого майна виробничої бази ВАТ «Ширяївське АТП 15167», розташованого за адресою: с-ще Ширяєве, вул. Маліновського, 7, Ширяївського району, Одеської області захисна споруда цивільного захисту (ПРУ) не включена до переліку будівель та споруд, власником якого було ВАТ «Ширяївське АТП 15167».

З посиланням на вказані обставини Березівська окружна прокуратура звернулася до суду щодо оскарження бездіяльності Фонду державного майна України щодо не оформлення та не проведення державної реєстрації права власності на будівлю захисної споруди цивільного захисту (протирадіаційне укриття) №59893, загальною площею 157,7 кв.м., місткістю на 100 осіб, яка розташована за адресою: вул. Маліновського, 7, с-ще. Ширяєве, Березівського району Одеської області. Позивач стверджував, що спірна захисна споруда цивільного захисту (протирадіаційне укриття) є самостійним об`єктом нерухомого майна, що належить державі Україна в особі Фонду державного майна України. Однак, у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутня будь-яка інформація про реєстрацію права власності, у тому числі про право державної/ комунальної власності на захисну споруду цивільного захисту (протирадіаційне укриття) №59893, що є протиправною бездіяльністю Фонду.

Суд першої інстанції визнав обґрунтованими такі доводи Березівської окружної прокуратури та задовольнив позов у повному обсязі. Суд зазначив, що Фонд державного майна України зобов`язаний вжити заходів для державної реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна - захисну споруду цивільного захисту ПРУ №59893. За висновками суду, відсутність оформленого права державної власності на захисну споруду цивільного захисту (протирадіаційне укриття) №59893 площею 157,7 м2, місткістю на 100 осіб, яке розташоване за адресою: вул. Маліновського, 7, с-ще Ширяєве, Березівського (колишнього Ширяївського) району Одеської області не сприяє збереженню фонду захисних споруд. Оскільки ні Законом України «Про Фонд державного майна України», ні іншими нормативно-правовими актами не визначено орган, який наділений правом звертатись до суду в інтересах держави з вимогою зобов`язати Фонд державного майна України виконати передбачений законом обов`язок, в разі його невиконання, тому такими повноваженнями наділені органи прокуратури.

Надаючи правову оцінку таким висновкам суду першої інстанції колегія суддів виходить з наступного.

Статтею 131-1 Конституції України встановлено, що в Україні діє прокуратура, яка здійснює: 1) підтримання публічного обвинувачення в суді; 2) організацію і процесуальне керівництво досудовим розслідуванням, вирішення відповідно до закону інших питань під час кримінального провадження, нагляд за негласними та іншими слідчими і розшуковими діями органів правопорядку; 3) представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Організація та порядок діяльності прокуратури визначаються законом.

Відповідно до частини 1 статті 23 Закону України «Про прокуратуру», представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом.

Відповідно до абзаців 1, 2 частини 3 статті 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором в порядку, передбаченому частиною 4 цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом 4 цієї частини.

Відповідно до абзаців 1, 2 частини 4 статті 23 Закону України «Про прокуратуру», наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором в суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

Відповідно до частини 1 статті 24 Закону України «Про прокуратуру», право подання позовної заяви (заяви, подання) в порядку цивільного, адміністративного, господарського судочинства надається Генеральному прокурору, його першому заступнику та заступникам, керівникам обласних та окружних прокуратур, їх першим заступникам та заступникам, прокурорам Спеціалізованої антикорупційної прокуратури.

Відповідно до частини 3 статті 53 КАС України, у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, вступає за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Відповідно до частини 4 статті 53 КАС України, прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, визначених статтею 169 цього Кодексу.

Відповідно до частини 5 статті 53 КАС України, в разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача.

Таким чином, представництво інтересів держави в суді є конституційним завданням прокуратури і суди не можуть обмежувати прокурора у реалізації цього повноваження якщо ним дотриманий встановлений законом порядок при здійсненні процесуальних дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави. Якщо прокурор обґрунтує в позовній заяві в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, підстави для представництва, відсутність державного органу, який зобов`язаний захищати порушені інтереси держави, а суд підтвердить підстави для представництва, в такому випадку позовна заява прокурора не може бути повернута. В іншому випадку буде порушена конституційна норма про представництво прокурора інтересів держави та інтереси держави залишаться незахищеними, особливо в тому випадку, коли крім прокуратури захистити інтереси держави нікому.

Своє право на звернення до суду з цим позовом Березівська окружна прокуратура обґрунтовувала тим, що відсутність оформленого права державної власності на захисну споруду цивільного захисту (протирадіаційне укриття) №59893 площею 157,7 кв.м., місткістю на 100 осіб, яке розташоване за адресою: вул. Маліновського, 7, с-ще Ширяєве, Березівського (колишнього Ширяївського) району Одеської області не сприяє збереженню фонду захисних споруд. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про Фонд державного майна України» Фонд державного майна України наділений повноваженнями, зокрема у сфері приватизації державного майна є правонаступником державних підприємств, установ та організацій стосовно суб`єктів господарювання, раніше утворених за їх участю, а також державних внесків до статутного капіталу недержавних суб`єктів господарювання; представляє відповідно до законодавства інтереси України з питань визнання прав і регулювання відносин власності та використання державного майна, визначає право власності держави на розташоване на території України майно, майнові права та інші активи підприємств, установ та організацій колишнього союзного підпорядкування, які під час утворення господарських товариств передаються до їх статутного капіталу. Згідно ч.1 вищевказаного Закону Фонд державного майна України є центральним органом виконавчої влади із спеціальним статусом, що реалізує державну політику у сфері приватизації, оренди, використання та відчуження державного майна, управління об`єктами державної власності, у тому числі корпоративними правами держави щодо об`єктів державної власності, що належать до сфери його управління, а також у сфері державного регулювання оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності. Фонд державного майна України відповідальний перед Президентом України. Діяльність Фонду державного майна України спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України. Водночас, як вказаним Законом так і іншими нормативно-правовими актами також не визначено орган, який був наділений правом звертатись до суду в інтересах держави з вимогою зобов`язати Фонд державного майна України виконати передбачений законом обов`язок, в разі його невиконання.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що у позовній заяві прокурор належним чином обґрунтував наявність у Березівської окружної прокуратури повноважень для звернення до суду із вказаним позовом.

Звернення прокурора до суду спрямоване на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно значимого питання законності користування державним майном без правовстановлюючих документів.

У спірних правовідносинах відсутній державний орган, який міг би зобов`язати Фонд державного майна вжити заходи з оформлення правовстановлюючих документів на захисну споруду. А тому, у даному випадку, прокурор звертається з позовом не в інтересах державного органу, а як самостійний позивач, оскільки відсутній державний орган, який би міг захистити інтереси держави щодо обов`язкової реєстрації права власності на будівлі і споруди.

Спірним в межах даних правовідносин є бездіяльність Фонду державного майна України, що проявляється у невжитті передбачених законодавством заходів щодо оформлення права власності на захисну споруду цивільного захисту (протирадіаційне укриття) №59893, загальною площею 157,7 кв.м., місткістю на 100 осіб, яка розташована за адресою: вул. Маліновського, 7, с-ще. Ширяєве, Березівського району Одеської області.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" на території України з 24 лютого 2022 року було введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався та діє до теперішнього часу.

Згідно з частиною першою статті 2 Закону України «Про оборону України» від 06.12.1991р. №1932-XII (з подальшими змінами) оборона України базується на готовності та здатності органів державної влади, усіх складових сектору безпеки і оборони України, органів місцевого самоврядування, єдиної державної системи цивільного захисту, національної економіки до переведення, при необхідності, з мирного на воєнний стан та відсічі збройній агресії, ліквідації збройного конфлікту, а також готовності населення і території держави до оборони.

За змістом статті 3 названого Закону, підготовка держави до оборони в мирний час, серед іншого, включає забезпечення готовності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, єдиної державної системи цивільного захисту об`єктів критичної інфраструктури до виконання завдань цивільного захисту в особливий період, зокрема у воєнний час, з урахуванням норм міжнародного гуманітарного права.

Кодекс цивільного захисту України (далі - КЦЗ України) регулює відносини, пов`язані із захистом населення, територій, навколишнього природного середовища та майна від надзвичайних ситуацій, реагуванням на них, функціонуванням єдиної державної системи цивільного захисту, та визначає повноваження органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, права та обов`язки громадян України, іноземців та осіб без громадянства, підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності.

В силу пункту 14 частини першої статті 2 КЦЗ України захисні споруди цивільного захисту - інженерні споруди, призначені для захисту населення від впливу небезпечних факторів, що виникають внаслідок надзвичайних ситуацій, воєнних дій або терористичних актів.

Громадяни України, у силу пункту 2 частини першої статті 21 Кодексу, мають право на забезпечення засобами колективного та індивідуального захисту та їх використання.

Згідно ч.1 ст.32 КЦЗ України, до захисних споруд цивільного захисту належать:

1) сховище - герметична споруда для захисту людей, в якій протягом певного часу створюються умови, що виключають вплив на них небезпечних факторів, які виникають внаслідок надзвичайної ситуації, воєнних (бойових) дій та терористичних актів;

2) протирадіаційне укриття - негерметична споруда для захисту людей, в якій створюються умови, що виключають вплив на них іонізуючого опромінення у разі радіоактивного забруднення місцевості та дії звичайних засобів ураження.

Відповідно до частини 5 статті 32 Кодексу порядок створення, утримання фонду захисних споруд цивільного захисту та ведення його обліку визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно приписів ч.ч. 7 та 8 ст.32 КЦЗ України, вимоги щодо утримання та експлуатації захисних споруд визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері цивільного захисту.

Утримання захисних споруд цивільного захисту у готовності до використання за призначенням здійснюється їх власниками, користувачами, юридичними особами, на балансі яких вони перебувають (у тому числі споруд, що не увійшли до їх статутних капіталів у процесі приватизації (корпоратизації), за рахунок власних коштів.

Відповідно до ч.ч. 17-18 ст.32 КЦЗ України у період дії воєнного стану військовими адміністраціями відповідно до вимог статті 8 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" встановлюється порядок використання за призначенням об`єктів фонду захисних споруд цивільного захисту, що визначає особливості використання об`єктів усіх форм власності для укриття населення.

Зазначений порядок повинен передбачати вимоги щодо приведення будівель, споруд чи їх окремих частин у готовність до використання за призначенням відповідно до встановлених законодавством вимог щодо утримання та експлуатації об`єктів фонду захисних споруд цивільного захисту, а також забезпечення цілодобового безперешкодного доступу до них населення за відповідними сигналами цивільного захисту.

З урахуванням вимог цього порядку центральні органи виконавчої влади, інші органи державної влади, місцеві державні адміністрації та органи місцевого самоврядування, суб`єкти господарювання та інші юридичні особи встановлюють порядок використання населенням (працівниками) об`єктів фонду захисних споруд цивільного захисту, що належать до сфери їх управління або перебувають у їх власності.

Відповідальність за порушення вимог щодо утримання у готовності до використання за призначенням та експлуатації об`єктів фонду захисних споруд цивільного захисту в мирний час та в особливий період несуть власники, користувачі об`єктів та юридичні особи, на балансі яких вони перебувають, відповідно до закону.

Постановою Кабінету Міністрів України від 10 березня 2017 року №138 затверджено Порядок створення, утримання фонду захисних споруд цивільного захисту, виключення таких споруд із фонду та ведення його обліку, який визначає механізм створення, утримання фонду захисних споруд цивільного захисту (далі - захисні споруди), у тому числі споруд подвійного призначення та найпростіших укриттів, та ведення його обліку (далі -Порядок №138).

Відповідно до пункту 3 Порядку №138, балансоутримувачі захисних споруд - власники, користувачі, юридичні особи, на балансі яких перебувають захисні споруди (у тому числі споруди, що не увійшли до їх статутних капіталів у процесі приватизації (корпоратизації).

Утримання захисних споруд - комплекс заходів організаційного, матеріально-технічного, інженерного, фінансового та іншого характеру, що спрямовані на забезпечення готовності захисних споруд до використання за призначенням.

Згідно пункту 9 Порядку №138, утримання фонду захисних споруд у готовності до використання за призначенням здійснюється їх балансоутримувачами.

Статтею 326 ЦК України визначено, що у державній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить державі Україна. Від імені та в інтересах держави Україна право власності здійснюють відповідно органи державної влади. Управління майном, що є у державній власності, здійснюється державними органами, а у випадках, передбачених законом, може здійснюватися іншими суб`єктами.

Статтями 328, 331 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Згідно ч.4 ст.334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

У ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» зазначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.4 цього Закону державній реєстрації прав підлягають право власності та право довірчої власності як спосіб забезпечення виконання зобов`язання на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, право довірчої власності як спосіб забезпечення виконання зобов`язання на майбутній об`єкт нерухомості.

Згідно ч.1 ст.5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення, меліоративні мережі, складові частини меліоративної мережі. Право власності на житловий будинок, будівлю, споруду, а також їх окремі частини може бути зареєстровано незалежно від того, чи зареєстровано право власності чи інше речове право на земельну ділянку, на якій вони розташовані.

Статтею 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що загальними засадами державної реєстрації прав є зокрема: 1) гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження; 2) обов`язковість державної реєстрації прав у Державному реєстрі прав.

Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Згідно пунктів 6, 44 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1127 від 25.12.2015р., державна реєстрація прав проводиться за заявою заявника шляхом звернення до суб`єкта державної реєстрації прав або нотаріуса. Для державної реєстрації прав заявник подає оригінали документів, необхідних для відповідної реєстрації, передбачені Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», іншими законами України та цим Порядком. Для державної реєстрації права власності на закінчений будівництвом об`єкт державної або комунальної власності, будівництво якого завершено та право власності на який не зареєстровано до 01.01.2013, за відсутності документа, що посвідчує набуття права державної або комунальної власності на такий об`єкт, подаються: документ, що підтверджує факт відсутності перебування закінченого будівництвом об`єкта у державній власності, виданий Фондом державного майна чи його регіональним відділенням (у разі державної реєстрації права комунальної власності). Державна реєстрація права власності на закінчений будівництвом об`єкт проводиться за наявності відомостей про його технічну інвентаризацію, що отримані державним реєстратором з Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва.

Таким чином, національним законодавством передбачено обов`язковість державної реєстрації прав на будівлі та споруди, як об`єкти нерухомого майна, шляхом внесення записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Захисна споруда цивільного захисту населення (протирадіаційне укриття) №59893, загальною площею 157,7 кв.м., місткістю на 100 осіб, яка розташована за адресою: вул. Маліновського, 7, с-ще. Ширяєве, Березівського району Одеської області, є об`єктом нерухомого майна, а тому речові права на неї мають бути зареєстровані у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

В апеляційній скарзі Фонд державного майна України зазначає, що на захисну споруду цивільного захисту (протирадіаційне укриття) №59893 зареєстроване право власності за суб`єктом господарювання ВАТ «Ширяївське автотранспортне підприємство 15167», що підтверджується обліковою карткою протирадіаційного укриття, паспортом протирадіаційного укриття, а також технічним паспортом протирадіаційного укриття.

Колегія суддів критично ставиться до таких доводів апелянта, оскільки вони не підтверджуються відомостями Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та даними технічної документації на комплекс нерухомого майна виробничої бази ПрАТ «Ширяївськие АТП-15167».

Відповідно до інформації Ширяївського державного комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» №122 від 14.05.2024р. на схематичному плані від 2004 року, який виготовлявся при первинній технічній інвентаризації на комплекс нерухомого майна виробничої бази ВАТ «Ширяївське АТП 15167», розташованого за адресою: с-ще Ширяєве, вул. Маліновського, 7, Ширяївського району Одеської області, захисна споруда цивільного захисту (ПРУ) не включена до переліку будівель та споруд, власником якого було ВАТ «Ширяївське АТП 15167».

Відповідно до п.1 розділу II Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001р. №127, та Методичних рекомендацій щодо проведення технічної інвентаризації захисних споруд цивільної оборони (цивільного захисту), затверджених наказом Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи від 10.06.2009р. №390, захисні споруди цивільного захисту підлягають технічній інвентаризації, на які складаються окремі інвентаризаційні справи і технічні паспорти.

За п.8 Вимог щодо забезпечення нумерації та здійснення обліку фонду захисних споруд цивільного захисту, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України №579 від 09.07.2018р., захисні споруди ставляться на облік після їх уведення в установленому порядку в експлуатацію на підставі документів, передбачених Порядком прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011р. №461, та технічного паспорта, складеного за результатами проведення їх технічної інвентаризації як об`єктів нерухомого майна.

Таким чином, спірна захисна споруда цивільного захисту (протирадіаційне укриття) є самостійним об`єктом нерухомого майна, що належить державі Україна в особі Фонду державного майна України, а право власності підлягає державній реєстрації у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за державою Україна в особі Фонду державного майна України.

Колегія суддів звертає увагу, що спірне нерухоме майно - захисна споруда цивільного захисту (протирадіаційне укриття) №59893, що розташоване за адресою: вул. Маліновського, 7 с-ще Ширяєве, Березівського (колишнього Ширяївського) району Одеської області, в силу закону відноситься до об`єктів загальнодержавного значення з обмеженою оборотоздатністю, приватизація яких заборонена законом.

З наведеного слідує, що після приватизації державного підприємства «Ширяївське автотранспортне підприємство-15167» захисна споруда цивільного захисту (протирадіаційне укриття) №59893 залишилася у державній власності.

Згідно п.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про Фонд державного майна України» Фонд державного майна України з поміж іншого, у сфері приватизації державного майна є правонаступником державних підприємств, установ та організацій стосовно суб`єктів господарювання, раніше утворених за їх участю, а також державних внесків до статутного капіталу недержавних суб`єктів господарювання; представляє відповідно до законодавства інтереси України з питань визнання прав і регулювання відносин власності та використання державного майна, визначає право власності держави на розташоване на території України майно, майнові права та інші активи підприємств, установ та організацій колишнього союзного підпорядкування, які під час утворення господарських товариств передаються до їх статутного капіталу.

З вищевикладеного вбачається, що саме Фонд державного майна України є органом державної влади, уповноваженим здійснювати право власності держави на спірну захисну споруду цивільного захисту та здійснювати захист інтересів держави у даних правовідносинах та згідно закону мав вжити заходи щодо реєстрації права державної власності на споруду цивільного захисту (протирадіаційне укриття) №59893.

Отже, протиправна бездіяльність Фонду державного майна України полягає у невиконанні вимог чинного законодавства та порушує режим використання державного майна та його обліку.

За вказаних обставин у їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог Березівської окружної прокуратури та їх задоволення.

Доводи апеляційної скарги Фонду державного майна України не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, а тому підстав для задоволення скарги відповідача колегія суддів не вбачає.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін, відповідно до приписів статті 139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, тому постанова суду апеляційної інстанції, відповідно до ч.5 ст.328 КАС України, в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Фонду державного майна України залишити без задоволення, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Повний текст судового рішення виготовлений 02 березня 2026 року.

Головуючий: І.Г. Ступакова

Судді: А.І. Бітов

О.В. Лук`янчук