Справа № 340/1144/26
Суддя: Г.М. МОМОНТ
Дата ухвалення: 2026-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у вжитті заходів забезпечення адміністративного позову

03 березня 2026 року м. Кропивницький Справа №340/1144/26

Суддя Кіровоградського окружного адміністративного суду Момонт Г.М., розглянувши матеріали у справі

за позовом: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1

до відповідача: ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_2

про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про:

- визнання протиправними дій ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо збереження у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів «Оберіг» запису про перебування ОСОБА_1 у розшуку;

- зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_1 привести відомості Реєстру у відповідність до фактичного та правового стану, шляхом виключення запису про статус «в розшуку» стосовно ОСОБА_1 , а також вчинити всі необхідні дії, пов`язані з припиненням розшукових заходів щодо ОСОБА_1 .

Одночасно із позовною заявою позивачем подано до суду заяву про забезпечення позову шляхом:

- зупинення дії запису в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів «Оберіг» щодо перебування ОСОБА_1 у статусі «в розшуку» до набрання законної сили рішенням суду у цій справі;

- заборони ІНФОРМАЦІЯ_1 , та іншим уповноваженим органам вчиняти дії, спрямовані на примусове доставлення позивача на підставі звернення від 13.07.2025 р., до вирішення спору по суті.

Подана заява обґрунтована тим, що у реєстрі «Оберіг» щодо позивача міститься активний статус «в розшуку» з інформацією про звернення ТЦК та СП до органів Національної поліції від 13.07.2025 року. Сам факт внесення особи до розшуку є правовою підставою для її перевірки та доставлення органами поліції, що саме по собі створює реальну та постійну загрозу втручання у право на свободу пересування незалежно від вчинення додаткових дій відповідачем. Це створює реальну, а не гіпотетичну загрозу незаконного затримання працівниками поліції на вулиці чи блокпостах, примусового доставлення до ТЦК та СП з обмеженням свободи пересування, складання протоколів та застосування заходів адміністративного впливу поза межами строків, встановлених законом. Позивач також зазначив, що фактично спірний захід (примусове доставлення) може бути реалізований відповідачем та органами поліції до ухвалення судового рішення у справі №340/1144/26, що повністю нівелює ефективність судового захисту, створює незворотні наслідки для особистої свободи та недоторканності позивача, порушує принцип правової визначеності. Окрім того, позивач вказав, що подане забезпечення не вирішує спір по суті (запис у реєстрі не скасовується остаточно, а лише зупиняється його дія до рішення суду), має тимчасовий характер, спрямоване виключно на збереження статус-кво до ухвалення об`єктивного рішення суду, а також не створює надмірного втручання у діяльність відповідача і не зупиняє процес мобілізації, оскільки ОСОБА_1 має законну відстрочку.

Згідно з частинами 1, 2, 4 статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.

Відповідно до частин 1, 2 статті 151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Суд враховує, що за своєю правовою природою запису в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів «Оберіг» щодо перебування ОСОБА_1 у статусі «в розшуку» не є рішенням суб`єкта владних повноважень, тобто не є ні індивідуальним актом, ні нормативно-правовим актом. Отже, відсутні підстави для забезпечення позову у спосіб зупинення дії запису в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів «Оберіг» щодо перебування ОСОБА_1 у статусі «в розшуку» до набрання законної сили рішенням суду у цій справі.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги; ймовірності ускладнення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушення у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є у часниками даного судового процесу. При цьому суд оцінює наявність обставин, що зумовлює застосування відповідних заходів, за своїм внутрішнім переконанням з урахуванням доказів, що містяться в матеріалах справи, керуючись законом.

Аргументація заяви про забезпечення позову ґрунтується на припущеннях позивача щодо можливого настання негативних наслідків, що може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких вона звернулася до суду.

Однак, суд зазначає, що підстави забезпечення позову не можуть ґрунтуватися на ймовірних припущеннях і повинні підтверджуватись належними та допустимими доказами.

Також суд враховує, що посилання на можливий негативний вплив не є підставою для застосування заходів забезпечення позову в адміністративній справі. Відповідно до статті 150 КАС України зазначені обставини, навіть у разі їх доведення, не є підставами для застосування заходів забезпечення позову в адміністративній справі. Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 23.06.2020 р. у справі №640/110/20, від 09.09.2020 р. у справі №813/944/18 та від 28.09.2020 р. у справі №620/2206/20. При цьому суд бере до уваги, що направлення на медичний огляд військово-лікарською комісією з метою визначення придатності до військової служби, на яке посилається позивач у заяві про забезпечення позову, датоване 22.10.2025 р., натомість заява про забезпечення позову подана до суду 12.12.2025 р. Тобто існування відповідного направлення не розцінюється судом як існування реальних обставин, які свідчать про можливість настання для позивача негативних наслідків до винесення рішення по суті.

Водночас, суд звертає увагу на те, що безумовно, рішення чи дії суб`єктів владних повноважень справляють певний вплив на фізичних осіб, які перебувають у публічно-правових відносинах із таким суб`єктом. Такі рішення чи дії можуть мати наслідки, які позивач оцінює негативно. Проте саме по собі посилання на негативний вплив дій суб`єктів владних повноважень не є підставою для застосування заходів забезпечення позову в адміністративній справі.

Отже, суд вважає, що позивачем не доведено, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Зважаючи на викладене, заява позивача про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.150-154, 156, 248, 256, 294 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви позивача про забезпечення позову відмовити.

Копію ухвали надіслати представнику позивача.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту підписання її суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк з дня складання такої ухвали.

Дата складання ухвали 03 березня 2026 року.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду Г.М. МОМОНТ