Справа № 360/2249/25
Суддя: Є.О. Кисельова
Дата ухвалення: 2026-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову в ухваленні додаткового рішення

02 березня 2026 рокум. ДніпроСправа № 360/2249/25

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Кисельова Є.О., розглянувши в порядку письмового заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення в адміністративній справі № 360/2249/25 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду надійшла заява ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення, в якій заявник просить суд:

- визнати бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_2 в особі ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка виразилася у не нарахуванні та не виплаті грошової допомоги для оздоровлення при щорічній основній відпустці за 2020, 2021 роки ОСОБА_1 , шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 15, з урахуванням розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законами України «Про Державний бюджет» на 2020, 2021 роки -протиправною;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 в особі ІНФОРМАЦІЯ_1 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 грошову допомогу для оздоровлення при щорічній основній відпустці за 2020, 2021 роки шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 15, з урахуванням розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законами України «Про Державний бюджет» на 2020, 2021 з урахуванням раніше виплачених сум.

В обґрунтування вказаної заяви ОСОБА_1 зазначено, що судом при ухваленні рішення суду від 02.02.2026 не було вирішено питання про:

- визнання бездіяльності ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка виразилася у не нарахуванні та не виплаті грошової допомоги для оздоровлення при щорічній основній відпустці за 2020, 2021 роки ОСОБА_1 , шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 15, з урахуванням розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законами України «Про Державний бюджет» на 2020, 2021 -протиправною;

- зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) грошову допомогу для оздоровлення при щорічній основній відпустці за 2020, 2021 роки шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 15, з урахуванням розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законами України «Про Державний бюджет» на 2020, 2021 роки.

Ухвалою суду від 16.02.2026 заяву про ухвалення судового рішення призначено до розгляду в письмовому провадженні.

20.02.2026 від представника ІНФОРМАЦІЯ_1 на виконання ухвали суду від 16.02.2026 надійшла заява, відповідно до якої представник відповідача заперечує проти ухвалення судом додаткового рішення у справі, оскільки вважають, що рішенням суду від 02.02.2026 у справі № 360/2249/25 вже зобов`язано відповідача нарахувати та виплатити позивачу грошове забезпечення, в тому числі щомісячні та одноразові додаткові види грошового забезпечення, до яких відноситься грошова допомога на оздоровлення (п.2,4 розділу 1 Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого Наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260).

Розглянувши заяву про ухвалення додаткового рішення в адміністративній справі, суд зазначає наступне.

Процесуальні питання, пов`язані з ухваленням додаткового судового рішення, врегульовані статтею 252 Кодексом адміністративного судочинства України (далі КАС України).

Так, відповідно до частини 1 статті 252 КАС України, cуд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Аналіз вищевказаних норм дає підстави вважати, що можливість ухвалення у справі додаткового судового рішення виникає лише з метою усунення такого недоліку, як неповнота судового рішення, тобто невирішеність якихось питань, які необхідно було вирішити у рішенні.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 02.02.2026 у справі № 360/2249/25 позовні вимоги задоволенні із обранням належного та ефективного способу захисту порушених прав позивача, а саме шляхом:

- визнання протиправними дій ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення за період з 29 січня 2020 року по 07 січня 2022 року (посадового окладу, окладу за військовим званням, щомісячних та одноразових додаткових видів грошового забезпечення), виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за спеціальним званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2018 року, на відповідні тарифні коефіцієнти.

- зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_1 перерахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення з 29 січня 2020 року по 07 січня 2022 року (посадовий оклад, оклад за військовим званням, усі нараховані та виплачені за цей період щомісячні та одноразові додаткові види грошового забезпечення) із розрахунком місячного грошового забезпечення відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704, визначивши розміри посадового окладу, окладу за військовими званнями шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, а саме 01 січня 2020 року, 01 січня 2021 року, 01 січня 2022 року на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1 та 14, з урахуванням раніше виплачених сум.

В мотивувальній частині судового рішення судом зазначено, що перерахунок розміру посадового окладу та окладу за військовим званням супроводжує здійснення перерахунку (донарахування) усіх видів грошового забезпечення, зокрема, допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань тощо.

При розгляді справи суд дійшов висновку, що відповідач, нараховуючи та виплачуючи позивачу грошове забезпечення за період з 29.01.2020 по 07.01.2022, щомісячні і одноразові додаткові види грошового забезпечення, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за спеціальним званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2018 року, на відповідні тарифні коефіцієнти, діяв протиправно.

Суд зазначає, що відповідно до частини 2 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Відповідно до пункту 2 Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого Наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260 (далі Порядок № 260), грошове забезпечення включає, зокрема: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Крім того, положеннями пункту 4 Порядку № 260 передбачено, що грошове забезпечення військовослужбовців із числа осіб офіцерського складу, в тому числі слухачів (ад`юнктів, докторантів), рядового, сержантського та старшинського складу (крім військово-службовців строкової служби), включає, у т.ч.: одноразові грошові допомоги для оздоровлення.

Отже, поняття «грошового забезпечення військовослужбовців» є загальним та включає в себе як щомісячні основні, так і додаткові види грошового забезпечення, а також одноразові додаткові види грошового забезпечення.

У свою чергу, задля належного й ефективного відновлення порушених прав та інтересів позивача судом було обрано належний та ефективний спосіб захисту порушених прав, зокрема, шляхом зобов`язання відповідача перерахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення з 29 січня 2020 року по 07 січня 2022 року (посадовий оклад, оклад за військовим званням, усі нараховані та виплачені за цей період щомісячні та одноразові додаткові види грошового забезпечення) із розрахунком місячного грошового забезпечення відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704, визначивши розміри посадового окладу, окладу за військовими званнями шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, а саме 01 січня 2020 року, 01 січня 2021 року, 01 січня 2022 року на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1 та 14, з урахуванням раніше виплачених сум.

При цьому, недеталізація судом у резолютивній частині рішення від 02.02.2026 грошового забезпечення позивача у розрізі усіх його складових за спірний період, що підлягають перерахунку відповідачем, не може свідчити про не ухвалення судом рішення у частині позовних вимог чи не визнання способу виконання судового рішення при вирішенні питання про право.

Згідно з пунктом 1 частини 5 статті 246 КАС України у резолютивній частині рішення зазначається висновок суду про задоволення позову чи про відмову в позові повністю або частково щодо кожної із заявлених вимог.

Таким чином, при ухваленні рішення від 02.02.2026 у справі № 360/2249/25 судом вирішено питання щодо всіх заявлених позовних вимог із обранням належного та ефективного способу захисту порушених прав позивача шляхом визнання дій відповідача протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Натомість, доводи позивача свідчать саме про незгоду з формулюванням резолютивної частини рішення суду. Ці доводи стосуються суті рішення та можуть бути перевірені лише під час апеляційного оскарження.

Відповідно до частини четвертої статті 252 КАС України, про відмову в ухваленні додаткового рішення суд постановляє ухвалу.

Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для ухвалення додаткового рішення у цій справі, а тому заява ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 252, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення в адміністративній справі № 360/2249/25 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Є.О. Кисельова