Справа № 520/25902/24
Суддя: Садова М.І.
Дата ухвалення: 2026-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА

24 лютого 2026 року Справа № 520/25902/24

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Садової М. І.,

за участю секретаря судових засідань Гурець Ю. Д.,

представник відповідача Оселедько В. Г. в режимі відеоконференції,

розглянувши в приміщенні суду в м. Харкові у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про встановлення або зміну порядку та способу виконання судового рішення у справі №520/25902/24,

у с т а н о в и в :

Харківське міжрегіональне управління Міністерства юстиції України звернулось до суду із заявою про зміну способу і порядку виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду у справі № 520/25902/24 шляхом стягнення з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 з урахуванням базового місяця - січень 2008 року, з урахуванням раніше виплачених сум у розмірі 83625,23 грн.

Свою заяву мотивує тим, що невиконання рішення боржником порушує принципи обов`язковості судових рішень, що рішення суду від 03.01.2025, яке набрало законної сили, не виконано боржником у повному обсязі без поважних причин. Виконавче провадження № 78714724 відкрито 28.07.2025. Просить заяву задовольнити.

Боржником подано до суду заперечення проти заяви про зміну способу та порядку виконання судового рішення у справі № 520/25902/24, оскільки вона фактично змінює зміст рішення та не підтверджена належними доказами неможливості його виконання у первісно визначений спосіб.

У судовому засіданні представник відповідача проти заяви про зміну способу та порядку виконання судового рішення заперечував. Просить відмовити у її задоволенні. Додатково пояснив, що будь-яких об`єктивних перешкод для виконання судового рішення немає. Боржник вчиняє дії з метою виконання цього судового рішення та не ухиляється від його виконання. Повідомив, що щомісячно направляє заявку про виділення коштів з метою виконання рішення суду.

Інші учасники справи у судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду заяви були повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 378 КАС України заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення розглядається у двадцяти денний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду.

Суд з урахуванням думки представника боржника, беручи до уваги, що інші учасники справи у судове засідання не прибули, дійшов висновку про можливість розгляду заяви у відсутності осіб, що не з`явились.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, подану заяву та додані до неї докази, суд прийшов наступного з огляду на таке.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 03.01.2025 зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 з урахуванням базового місяця - січень 2008 року, з урахуванням раніше виплачених сум.

Рішення суду від 03.01.2025 у справі № 520/25902/24 набрало законної сили 28.03.2025 та видано виконавчий лист.

28.07.2025 старшим державним виконавцем Відділу примусового викання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Антосік Іриною Олегівною відкрито виконавче провадження № 78714724 з примусового виконання судового рішення у справі № 520/25902/24. Стягувач ОСОБА_1 . Боржник Військова частина НОМЕР_1 .

У межах примусового виконання судового рішення боржником проведено розрахунок та повідомлено державного виконавця про суму, яка підлягає виплату стягувачу у розмірі 83625,23 грн, яку буде виплачено за умови наявності коштів.

Тож, суд відмічає, що у межах спірних правовідносин рішення суду було виконано суб`єктом владних повноважень в частині нарахування коштів, а матеріали справи не містять доказів наявності у суб`єкта владних повноважень свавільного наміру на уникнення виконання рішення суду в цілому, позаяк суб`єкт владних повноважень звернувся до розпорядника бюджетних коштів вищого рівня з метою отримання додаткових асигнувань.

Згідно зі статтею 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Відповідно до частини 2 статті 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

В силу приписів статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Таким чином, рішення суду, яке набрало законної сили є обов`язковим для учасників справи. Це забезпечується, в першу чергу, через примусове виконання судових рішень відповідно до Закону України "Про виконавче провадження".

Відповідно до статті 1 Закону України від 02.06.2016 № 1404-VІІІ Про виконавче провадження (далі Закон 1404-VІІІ) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За приписами частини 1 статті 5 Закону №1404-VIIІ примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів.

У частинах 1 та 2 статті 5 Закону України Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів від 02.06.2016 № 1403-VIII (далі Закон № 1403-VIII) визначено, що державний виконавець, приватний виконавець під час здійснення професійної діяльності є незалежними, керуються принципом верховенства права та діють виключно відповідно до закону. Забороняється втручання державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, політичних партій, громадських об`єднань, інших осіб у діяльність державного виконавця, приватного виконавця з примусового виконання рішень.

Частиною 2 статті 7 Закону № 1403-VIII передбачено, що державний виконавець є представником влади, діє від імені держави і перебуває під її захистом та уповноважений державою здійснювати діяльність з примусового виконання рішень у порядку, передбаченому законом.

Водночас, положеннями статті 18 Закону №1404-VIIІ встановлені обов`язки і права виконавців, обов`язковість вимог виконавців, згідно з положеннями частини 1 якої виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з пунктом 10 частини 3 означеної статті виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду або органу, який видав виконавчий документ, із заявою (поданням) про роз`яснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа у випадках, передбачених цим Законом, до суду, який видав виконавчий документ, - із заявою (поданням) про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення, про відстрочку чи розстрочку виконання рішення.

За наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України Про гарантії держави щодо виконання судових рішень, мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення (ч.3 ст.33 КАС України).

Відповідно до частини 1 статті 378 КАС України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувана чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Аналіз наведених правових норм свідчить про те, що з заявою про встановлення чи зміну способу або порядку виконання судового рішення має право звернутися стягувач у справі або виконавець.

Розглянувши надані боржником документи, орган державної виконавчої служби, а не державний виконавець у провадження якого перебуває виконавче провадження, дійшов висновку, що на теперішній час рішення суду боржником не виконано в повному обсязі, а саме кошти стягувачу не виплачені, що стало підставою для звернення до суду із заявою про встановлення або зміну порядку та способу виконання судового рішення.

Отже заява про встановлення чи зміну способу і порядку виконання судового рішення подана до суду від імені Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції, тоді як законом передбачене право на подання такої заяви виключно державним виконавцем.

При цьому, втручання державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, політичних партій, громадських об`єднань, інших осіб у діяльність державного виконавця з примусового виконання рішень забороняється.

Щодо обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, суд прийшов наступного.

Суд відмічає, що у межах спірних правовідносин рішення суду було виконано суб`єктом владних повноважень в частині нарахування кошті.

Матеріали справи не містять доказів наявності у суб`єкта владних повноважень свавільного наміру на уникнення виконання рішення суду в цілому, позаяк суб`єкт владних повноважень звернувся до розпорядника бюджетних коштів вищого рівня з метою отримання додаткових асигнувань.

Відповідно до ч. 1 ст. 378 Кодексу адміністративного судочинства України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Частиною 3 статті 378 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Тобто, в розумінні статті 378 Кодексу адміністративного судочинства України причиною відстрочення виконання рішення суду, розстрочення виконання рішення суду, зміни способу чи порядку виконання рішення, встановлення способу і порядку виконання рішення суду є існування виняткового випадку, котрий здатен виправдати відступлення від сформульованого у резолютивній частині судового акту способу захисту права (інтересу) особи, не зачіпаючи про цьому суті та сутності предмета спору та рішення суду.

Суд зазначає, що під зміною способу і порядку виконання рішення розуміється прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у порядку і способом, раніше встановленими.

Лист Військової частини НОМЕР_1 від 20.11.2025 про проведений розрахунок та можливість виплати за умови наявності коштів не свідчить про відмову від виконання рішення чи неможливість його виконання в первісному порядку. Навпаки, такий лист підтверджує, що боржник вживає певних заходів до виконання судового рішення.

Разом з тим суд зазначає, що державним виконавцем не вжито всіх можливих заходів для забезпечення своєчасного і повного виконання судового рішення (зокрема, щодо застосування інших заходів примусового виконання, передбачених Законом України Про виконавче провадження, направлення відповідних запитів, ініціювання додаткових процедур щодо забезпечення фінансування тощо). Однак сам по собі цей факт, за відсутності доведеної неможливості виконання рішення в первісному способі, не є підставою для зміни способу виконання на пряме стягнення грошових коштів.

Оцінивши докази у їх сукупності, відповідно до положень ст. 72-76, 90, 211 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку, що зазначені обставини, які обумовили подання вказаної заяви не є обставинами, які б вказували саме на істотне ускладнення або неможливість виконання судового рішення.

Окрім цього, суд ураховує відсутність позиції стягувача у виконавчому провадженні щодо застосування іншого способу захисту порушеного права, ніж був відображений у позовних вимогах.

З огляду на викладене та виходячи з приписів ч.3 ст. 378 КАС України суд дійшов висновку про відсутність підстав для зміни способу і порядку виконання рішення суду у даній справі шляхом стягнення з Військової частини НОМЕР_1 на користь позивача індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 з урахуванням базового місяця - січень 2008 року, з урахуванням раніше виплачених сум у розмірі 83625,23 грн.

Керуючись ст. 241-243, 248, 256, 294, 295, 378 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

п о с т а н о в и в:

Заяву Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції про встановлення або зміну порядку та способу виконання судового рішення від 03.01.2025 у справі №520/25902/24 (виконавче провадження № 78714723) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Ухвала проголошена суддею 24.02.2026.

Повне судове рішення складено та підписано суддею 02.03.2026.

Суддя М. І. Садова