Справа № 340/29/25
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2026-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

25 лютого 2026 року м. Дніпросправа № 340/29/25

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Юрко І.В., суддів: Білак С.В., Чабаненко С.В., ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Відділу державного нагляду (контролю) у Кіровоградській області Державної служби України з безпеки на транспорті на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 02 червня 2025 року в адміністративній справі №340/29/25 (головуючий суддя першої інстанції - Брегей Р.І.) за позовом Фермерського господарства «Вікторія-Агро» до Відділу державного нагляду (контролю) у Кіровоградській області Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною і скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач 30.12.2025 року звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до Відділу державного нагляду (контролю) у Кіровоградській області Державної служби України з безпеки на транспорті, в якому просив визнати протиправною і скасувати постанову від 19 листопада 2024 року щодо застосування адміністративно-господарського штрафу у сумі 17000 грн..

В обгрунтування позову зазначено, що постанова є незаконною, оскільки автомобільним перевізником було Фермерське господарство «Агро-Ост», що виключає відповідальність Фермерського господарства «Вікторія-Агро» за порушення законодавства про здійснення перевезень.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 02 червня 2025 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправною і скасовано постанову Відділу державного нагляду (контролю) у Кіровоградській області Державної служби України з безпеки на транспорті від 19 листопада 2024 року, якою на Фермерське господарство «Вікторія-Агро» накладено адміністративно-господарський штраф у сумі 17000 грн..

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що рішення суду першої інстанції є не обґрунтованим та таким, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права. Апелянт вказує, що судом першої інстанції неправильно встановлено обставини у справі, оскільки під час перевірки водій не надав протоколи перевірки і адаптації тахографа і технічного стану транспортного засобу.

Позивач подав відзив на скаргу, в якому просив вимоги скарги залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до приписів статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

У період з 01.09.2025 року по 15.09.2025 року суддя-доповідач Юрко І.В. перебувала у відпустці. У період з 24.09.2025 року по 11.11.2025 року суддя-доповідач Юрко І.В. перебувала на лікарняному. У період з 13.11.2025 року по 09.12.2025 року суддя-доповідач Юрко І.В. перебувала на лікарняному. У період з 29.12.2025 року по 11.01.2026 року суддя-доповідач Юрко І.В. перебувала у відпустці.

Відповідно до частин першої та другої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на скаргу, встановила наступне.

Позивач - Фермерське господарство «Вікторія-Агро» є суб`єктом господарювання (ЄДРПОУ №41258600), основним видом діяльності є вирощування зернових культур(крім рису, бобових культур і насіння олійних культур (код 01.11). Позивач перебуває на податковому обліку в органах ДПС України, здійснює свою діяльність з 1997 року (а.с.6).

Відповідач - Відділ державного нагляду (контролю) у Кіровоградській області Державної служби України з безпеки на транспорті є суб`єктом владних повноважень, який в даних правовідносинах реалізує надані йому Законом України «Про автомобільний транспорт» повноваження.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що згідно із направленням на рейдову перевірку (перевірку на дорозі) посадовими особами Відділу державного нагляду (контролю) у Кіровоградській області 20.09.2024 року о 10 год. 23 хв. проведено перевірку на 708 км, а/д М-30 Стрий-Умань-Дніпро-Ізварине транспортного засобу марки MAN реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 ..

За результатами рейдової перевірки посадовими особами відповідача складено акт від 20.09.2024 року №АР 013249. В ході перевірки зазначеного транспортного засобу перевіряючими встановлено, що автомобільним перевізником є Фермерське господарство «Вікторія-Агро» (а.с.24).

Судом апеляційної інстанції встановлено, що згідно накладної від 20 вересня 2024 року №497 перевізник не зазначений (а.с22).

Також згідно змісту накладної перевозили 2 т насіння озимої пшениці, яку придбано у ТОВ «Захід Агробізнес», покупець «ФК «Агро-Ост» (а.с.22).

Перевіряючими встановлено, що автомобіль належить Фермерське господарство «Вікторія-Агро» на праві власності (а.с.10).

Згідно тексту позову, зазначений в акті перевірки водій ОСОБА_1 не перебуває у трудових відносинах з ФГ «Вікторія-Агро», а є головою «ФК «Агро-Ост» (а.с.11-12, 25-27).

Автомобіль перебував у користуванні «ФК «Агро-Ост» на підставі договору позички від 18 вересня 2024 року (а.с.11-12).

На підставі акту від 20.09.2024 року №АР 013249 Відділом державного нагляду (контролю) у Кіровоградській області винесено постанову від 19.11.2024 року за №ПШ 053729 про застосування до ФГ «Вікторія-Агро» адміністративно-господарського штрафу в розмірі 17000,00 грн. за порушення позивачем абзацу 3 частин 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» за перевезення вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, а саме - відсутній протокол перевірки та адаптації тахографа відповідно до Наказу МТЗУ №385 від 24.06.2010 року, відсутній протокол перевірки технічного стану транспортного засобу відповідно до статті 35 Закону України «Про автомобільний транспорт» (а.с.9).

Не погодившись з постановою про застосування адміністративно-господарського штрафу, позивач оскаржив таку постанову до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що відповідачем як суб`єктом владних повноважень, не доведено належним та допустимими доказами, що позивач здійснював перевезення 20.08.2024 року вантажу автомобілем MAN реєстраційний номер НОМЕР_1 , тобто виступав автомобільним перевізником в розумінні Закону України «Про автомобільний транспорт».

Апеляційний суд, переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, зазначає про таке.

Спірні правовідносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень врегульовано Законом України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 року №2344-ІІІ (далі по тексту - Закон №2344-ІІІ, у редакції на час спірних відносин).

Відповідно до статті 5 Закону №2344-ІІІ основним завданням державного регулювання та контролю у сфері автомобільного транспорту є створення умов безпечного, якісного й ефективного перевезення пасажирів та вантажів, надання додаткових транспортних послуг.

За змістом частини дванадцятої статті 6 Закону №2344-III державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 року № 1567 затверджено Порядок проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) (далі - Порядок №1567 у редакції на час спірних відносин), відповідно до пункту 1 якого цей Порядок визначає процедуру проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт.

Порядок призначення та проведення рейдової перевірки позивачем не оскаржується, а тому судом апеляційної інстанції не перевіряється.

Відповідно до пункту 15 Порядку №1567 під час рейдової перевірки перевіряється виключно, зокрема, наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом.

Відповідно до статті 48 Закону №2344-III автомобільні перевізники водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Згідно з абз.3 частини першої статті 60 Закону №2344-III за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно із пунктом 21 Порядку №1567 у разі виявлення в ході рейдової перевірки (перевірки на дорозі) транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовою особою (особами), що провела перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.

Відповідно до пункту 25 Порядку №1567 справа про порушення розглядається в територіальному органі Укртрансбезпеки за місцезнаходженням автомобільного перевізника або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи автомобільного перевізника) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.

Пунктами 26, 27 Порядку №1567 визначено, що справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи автомобільного перевізника.

Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа автомобільного перевізника повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням або надсиланням на офіційну електронну адресу (за наявності).

У разі неявки уповноваженої особи автомобільного перевізника справа про порушення розглядається без її участі.

За наявності підстав керівник територіального органу Укртрансбезпеки або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5.

Отже, в силу приписів частини першої статті 60 Закону №2344-III відповідальність за порушення вимог законодавства сфері автомобільного транспорту несе саме автомобільний перевізник.

Згідно із статтею 1 Закону №2344-III автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Відповідальності за порушення вимог законодавства у сфері автомобільного транспорту під час перевезення вантажів підлягають автомобільні перевізники, а не власники транспортних засобів, за умови, що вони не використовують транспортний засіб, а лише володіють майновими правами на нього у відповідності до статті 1 ПДР України.

Так, за визначеннями, наведеними у статті 1 Закону №2344-III автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами; водій - особа, яка керує транспортним засобом і має відповідне посвідчення встановленого зразка.

Відповідно до пункту 1.10 Правил дорожнього руху власник транспортного засобу - фізична або юридична особа, яка володіє майновими правами на транспортний засіб, що підтверджується відповідними документами.

Відтак, законодавство України розмежовує поняття власника транспортного засобу та автомобільного перевізника.

Відповідно до матеріалів справи встановлено, що посадовими особами територіального органу Укртрансбезпеки в акті проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень вантажів автомобільним транспортом автомобільним перевізником було вказано ФГ «Вікторія- Агро».

Перевізника (суб`єкта даних правопорушень) посадові особи територіального органу Укртрансбезпеки встановили на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу СТТ №046658 (а.с.10).

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 власником транспортного засобу марки DAF реєстраційний номер НОМЕР_1 є ФГ «Вікторія-Агро» (а.с.10).

Згідно договору позички №18/09 від 18.09.2024 року та акту приймання-передачі транспортного засобу від 18.09.2024 року ФГ «Вікторія-Агро» (позичкодавець) передав у користування ФГ «Агро-Ост» транспортний засіб DAF реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с.11-12).

Відтак, з урахуванням вказаних документів не підтверджено здійснення позивачем 20.09.2024 року вантажу автомобілем DAF реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Доказів протилежного відповідачем не надано ані суду першої, ані суду апеляційної інстанції, та в матеріалах справи такі докази відсутні.

Враховуючи наведені вище обставини в їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що матеріалами справи не підтверджується факт вчинення позивачем правопорушення у сфері законодавства про автомобільний транспорт, відтак застосування до нього адміністративно-господарського штрафу згідно з оскаржуваних постанов є протиправним.

Доводами апеляційної скарги висновок суду першої інстанції не спростований.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду відсутні.

Оскільки дана справа розглянута судом апеляційної інстанції у відповідності до вимог частини 1 статті 310 КАС України за правилами спрощеного провадження та не відноситься до справ, передбачених частиною 4 статті 257 КАС України, судове рішення апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 77, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Відділу державного нагляду (контролю) у Кіровоградській області Державної служби України з безпеки на транспорті на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 02 червня 2025 року в адміністративній справі №340/29/25 залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 02 червня 2025 року в адміністративній справі №340/29/25 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий - суддя І.В. Юрко

суддя С.В. Білак

суддя С.В. Чабаненко