Справа № 440/11656/25
Суддя: Подобайло З.Г.
Дата ухвалення: 2026-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2026 р. Справа № 440/11656/25
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Подобайло З.Г.,

Суддів: Семененко М.О. , Чалого І.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Полтавської митниці на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 02.12.2025, головуючий суддя І інстанції: А.Б. Головко, повний текст складено 02.12.25 по справі № 440/11656/25

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІШ-АЛЬЯНС ЛТД"

до Полтавської митниці

про визнання протиправними та скасування рішень

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ФІШ-АЛЬЯНС ЛТД" звернулося до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Полтавської митниці , у якому просить:

визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA806030/2025/000024/2 від 28.07.2025 року та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA806030/2025/000014 від 28.07.2025 року;

визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № UA806020/2025/000025/2 від 28.07.2025 року та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA806020/2025/000107 від 28.07.2025 року;

визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № UA806020/2025/000022/2 від 18.07.2025 року та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA806020/2025/000100 від 18.07.2025 року.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 02.12.2025 адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІШ-АЛЬЯНС ЛТД" задоволено. Визнано протиправними та скасовано рішення Полтавської митниці про коригування митної вартості товарів №UA806030/2025/000024/2 від 28.07.2025 року, №UA806020/2025/000025/2 від 28.07.2025 року, №UA806020/2025/000022/2 від 18.07.2025 року. Визнано протиправними та скасовано картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA806030/2025/000014 від 28.07.2025 року, №UA806020/2025/000107 від 28.07.2025 року, № UA806020/2025/000100 від 18.07.2025 року. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Полтавської митниці на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІШ-АЛЬЯНС ЛТД" витрати на сплату судового збору у розмірі 18168,00 грн.

Полтавська митниця ,не погодившись з рішенням суду першої інстанції , подала апеляційну скаргу, посилається на порушення судом норм матеріального права - п.2 ч.2 ст.52, ст. 53, ч. 4 та ч.5 ст. 54, ст. 55, ч.ч. 2, 4, 5, 9, 10 ст.58, ч.2 ст.318 Митного Кодексу України ,процесуального права - ст. 9 ст.72, ст. 73, ст.90, ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України. Посилаючись на обставини та обґрунтування, викладенні в апеляційній скарзі, вказує під час проведення посадовою особою митного органу у відповідності до ст. 337 МКУ візуальної перевірки документів, поданих декларантом, та відомостей, що містяться в цих документах виявлено, що подані для підтвердження митної вартості документи містять розбіжності та не містять інформації про усі складові митної вартості. З метою здійснення контролю за правильністю та повнотою визначення декларантом митної вартості товару, відповідно до ч. 5 ст. 54 МКУ, використовуючи право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, з урахуванням ч.2, 3 ст. 53 МКУ, в рамках проведення консультацій, декларанта зобов`язано протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:- договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; - рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); - виписку з бухгалтерської документації; - каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; - висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.) Доведено декларанту про право, визначене ч.6 ст.53 МКУ, за власним бажанням подати додаткові наявні у нього документи для підтвердження заявленої митної вартості товару. Листами декларант відмовився надати додаткові документи. У зв`язку з відсутністю відомостей, необхідних для коригування митної вартості за ст.ст. 59, 60, 62, 63 МК України, митну вартість оцінюваних товарів скориговано із застосуванням резервного методу з дотриманням положень ст. 64 МКУ та прийняті спірні рішення про коригування митної вартості. Вказує , що обов`язок доведення митної вартості товару покладається на декларанта (Позивача), в свою чергу, надані ним відомості щодо числового значення складових митної вартості мають бути достовірними та підтверджуватись документами, оформленими відповідно до вимог чинного законодавства. Документи, які подаються до митного оформлення повинні містити чітку інформацію про кількісні/вартісні характеристики поставляємого товару, та піддаватись обчисленню, а не повинні на власний розсуд розцінюватись посадовою особою митного органу. Надані позивачем до митного органу документи не містять точних та достовірних відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари та не містять відомостей щодо вартості витрат, які підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, що позбавило Полтавську митницю можливості перевірити числове значення заявленої декларантом митної вартості. Отже, у митного органу були наявні правові підстави для обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою обставиною, з якою закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення митної вартості товару. Вказує , що суд першої інстанції не розглянув подане митницею клопотання про витребування доказів від 16.09.2025 №7.23-10/10/8.19-236 , відсутня відповідна процесуальна ухвала щодо вмотивованої відмови в задоволенні клопотання митниці. Просить суд скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 02.12.2025 по справі №440/11656/25, ухвалити постанову, якою у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Товариство з обмеженою відповідальністю "ФІШ-АЛЬЯНС ЛТД" подало до суду відзив на апеляційну скаргу , вважає мотиви та підстави, зазначені в даній скарзі , безпідставними і необґрунтованими, а натомість рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 02.12.2025 по справі № 440/11656/25 ухвалено відповідно до вимог чинного законодавства України, враховуючи всі фактичні обставини справи, в межах наданих суду повноважень , правильно застосовано судом як норми процесуального так і матеріального права, в повному обсязі з`ясовано обставини, що мають значення для правильного вирішення спору, доведено та всебічно обґрунтовано їх в своєму рішенні, надано належну оцінку всім доказам, які надавались суду, ґрунтуючись на повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності. Просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 02.12.2025 по справі №440/11656/25 залишити без змін.

Полтавська митниця подала до суду відповідь на відзив.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Учасникам по даній справі було направлено судом апеляційної інстанції та отримано останніми копії ухвал Другого апеляційного адміністративного суду про відкриття апеляційного провадження та про призначення даної справи до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження, у т.ч. копію апеляційної скарги, що підтверджується наявними в матеріалах справи довідками про доставку електронного листа .

Відповідно до ч.1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, вислухавши суддю доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції , доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи у їх сукупності вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції , що 09.01.2025 року між компанією "PACIFIC SEAFOOD GROUP" (продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ФІШ-АЛЬЯНС ЛТД" (покупець) укладений контракт № 2 (далі - Контракт), за умовами якого продавець зобов`язується протягом усього терміну дії Контракту здійснювати поставку, а покупець приймати та оплачувати продукцію, іменовану далі як Товар, на умовах, зазначених в Інвойсі для кожної партії.

Згідно пунктів 3.1 - 3.3 Контракту ціна за Товар, що є предметом купівлі - продажу зазначається в Інвойсі/Проформа - Інвойсі в доларах США. Ціна на Товар вказана на умовах поставки Інкотермс 2020. Загальна сума Контракту складається із сум всіх Інвойсів до даного Контракту.

Згідно пункту 4.1 Контракту умови оплати зазначаються в Інвойсі на кожну окрему партію Товару.

Відповідно до умов Контракту ТОВ "ФІШ-АЛЬЯНС ЛТД" придбано у компанії "PACIFIC SEAFOOD GROUP" товар - заморожений морський окунь 300-500, без голови, з хвостом та заморожений морський окунь 500-800, без голови, з хвостом, в картонних коробках (carton); - минтай свіжоморожений (Theragra Chalcogramma), обезголовлений, з хвостом, розмір 400-600 згідно рахунків фактур (інвойсів): - №PSG21528-3A від 18.04.2025 року на суму 45045,00 USD; - № PSG21503 2/7 від 14.03.2025 року на суму 81900,00 USD; - PSG21528-2A від 17.04.2025 року на суму 45045,00 USD.

З метою митного оформлення поставки товару в режимі імпорту ТОВ "ФІШ-АЛЬЯНС ЛТД" подано до митного органу електронні митні декларації: №25UA49U5; №25UA61U0; №25UA31U0.

1. До ЕМД №25UA49U5 декларантом надано: Сертифікат якості б/н від 18.04.2025; Пакувальний лист б/н від 18.04.2025; Рахунок - фактура (iнвойс) №PSG21528-3A від 18.04.2025; Автотранспортна накладна б/н від 23.07.2025; Сертифiкат про походження товару б/н від 23.04.2025; Транспортний документ від 22.07.2025; платіжні інструкції №42 від 09.06.2025, №5 від 17.02.2025, №55 від 08.07.2025; Контракт від 09.01.2025 №2; Рахунок фактура про надання транспортно- експедиційних послуг №325-0000377 від 24.07.2025; Довідка про транспортні витрати б/н від 24.07.2025; Страховий поліс №C50290/qCerts-129647 від 29.04.2025; Договір про надання послуг митного брокера № Т-П/ВС-118 від 29.11.2024; Договір (контракт) про перевезення № 22/07-2 від 22.07.2025; Контракт №EKS-25/03/01 від 01.03.2025; Лист №24/07-1 від 24.07.2025, Лист б/н від 24.07.2025, Лист б/н від 25.07.2025.

2. До ЕМД №25UA61U0 декларантом надано: Сертифікат якості від 14.03.2025 б/н, Пакувальний лист від 14.03.2025 б/н, Рахунок-фактура (iнвойс) PSG21503 2/7 від 14.03.2025, Автотранспортна накладна від 15.07.2025 б/н, Сертифiкати про походження товару від 08.04.2025 б/н, транспортний документ від 10.07.2025, платіжна інструкція від 09.06.2025 №42, Рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від 15.07.2025 №166, довідка від 15.07.2025 №15Л-2, Страхові поліси від 19.05.2025 № C50290/qCerts-131891, Зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів від 09.01.2025 №2, Договір про надання послуг митного брокера № Т-П/ВС-118 від 29.11.2024, Договір про перевезення від 09.07.2025 №09/07-2, Договір про перевезення від 17.01.2025 №17С-25, Контракт від 01.03.2025 №EKS-25/03/01, Лист від 17.07.2025 № б/н.

3. До ЕМД №25UA31U0 декларантом надано: Сертифікат якості б/н від 17.04.2025; Пакувальний лист б/н від 17.04.2025; Рахунок-фактура (iнвойс) № PSG21528-2A від 17.04.2025; Автотранспортна накладна б/н від 24.07.2025; Сертифiкат про походження товару б/н від 23.04.2025; Транспортний документ від 21.07.2025; платіжні інструкції №5 від 17.02.2025, №55 від 08.07.2025; Контракт від 09.01.2025 №2; Рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг №176 від 24.07.2025; Довідка про транспортні витрати №25-Л від 25.07.2025; Страховий поліс № C50290/qCerts-129132 від 24.04.2025; Договір про надання послуг митного брокера № Т-П/ВС-118 від 29.11.2024; Договір (контракт) про перевезення №17С-25 від 17.01.2025; Договір (контракт) про перевезення №22/07 від 22.07.2025; Контракт №EKS-25/03/01 від 01.03.2025; Лист №№25/07-1 від 25.07.2025, Лист б/н від 28.07.2025.

Декларантом заявлено митну вартість товару, визначену за основним методом (за ціною договору).

За наслідками розгляду вказаних документів Полтавською митницею скориговано митну вартість товару із застосуванням резервного методу та прийняті рішення про коригування митної вартості: - №UA806030/2025/000024/2 від 28.07.2025 року; №UA806020/2025/000025/2 від 28.07.2025 року; - №UA806020/2025/000022/2 від 18.07.2025 року; та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення; - №UA806030/2025/000014 від 28.07.2025 року; - №UA806020/2025/000107 від 28.07.2025 року; - № UA806020/2025/000100 від 18.07.2025 року.

Позивач не погодився із вказаними рішеннями відповідача та оскаржив їх до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того , що використані позивачем відомості під час обчислення митної вартості товару за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), були об`єктивними, піддавалися обчисленню та підтверджувалися документально, натомість у митного органу були відсутні обґрунтовані підстави вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, тому рішення про коригування митної вартості товарів №UA806030/2025/000024/2 від 28.07.2025 року, №UA806020/2025/000025/2 від 28.07.2025 року, №UA806020/2025/000022/2 від 18.07.2025 року не ґрунтуються на нормах чинного законодавства, прийняті без урахування обставин, які мали значення для його прийняття, за відсутності підстав для його прийняття, відтак підлягають визнанню протиправними та скасуванню, а позовні вимоги у цій частині задоволенню. Враховуючи, що картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення прийняті з тих же підстав, що і рішення про коригування митної вартості товарів, зважаючи на аналіз судом обставин, пов`язаних із визначенням митної вартості товару, суд першої інстанції дійшов висновку, що картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA806030/2025/000014 від 28.07.2025 року; - №UA806020/2025/000107 від 28.07.2025 року; - № UA806020/2025/000100 від 18.07.2025 року є необґрунтованими, а тому підлягають визнанню протиправними та скасуванню, а позовні вимоги у цій частині задоволенню.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ч. 1 ст. 246 Митного кодексу України, метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Відповідно до ч. 1 ст. 248 Митного кодексу України, митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи (ч. 1 ст. 257 Митного кодексу України).

Статтею 264 Митного кодексу України встановлено, що відмова органу доходів і зборів у прийнятті митної декларації повинна бути вмотивованою, а про причини відмови має бути письмово повідомлено декларанта; орган доходів і зборів відмовляє у прийнятті митної декларації виключно з таких підстав: митна декларація не містить усіх відомостей або подана без документів, передбачених статтею 335 цього Кодексу; електронна митна декларація не містить встановлених законодавством обов`язкових реквізитів; митну декларацію подано з порушенням інших вимог, встановлених цим Кодексом; у разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою органу доходів і зборів заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Згідно із ч. 3 ст. 318 Митного кодексу України, митний контроль передбачає виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Відповідно до частині 1 статті 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною 1 статті 51 МК України передбачено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню (частина друга статті 52 МК України).

Згідно з ч. ч. 4, 5, п. 5 ст.10 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

При визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті - витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

Відповідно до статті 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (частина друга статті 53 МК України).

Як визначено у частині третій статті 53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи відповідно до переліку, наведеного в даній нормі.

Відповідно до частин першої - третьої статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Згідно з частинами шостою та сьомою вказаної статті МК України, орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Відповідно до частини першої статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Положеннями частин другої та третьої статті 57 МК України визначено, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

За приписами частини восьмої статті 57 МК України, у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Верховний Суд неодноразово у своїх рішеннях (постанови від 19 лютого 2019 року у справі № 804/1316/16, від 12 березня 2019 року у справі № 826/2313/16, від 27 березня 2020 року у справі № 540/2605/18, від 06 травня 2020 року у справі № 140/1713/19, від 25 листопада 2020 року у справі № 1.380.2019.001657, від 15 квітня 2021 року у справі № 804/14964/15) звертав увагу на те, що обов`язок довести задекларовану митну вартість товару лежить на декларанті. Декларант при митному оформленні імпортованого товару зобов`язаний надати документи за переліком, визначеним частиною другою статті 53 МК України. Митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше. Сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковим, оскільки саме з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти подальших дій, спрямованих на визначення дійсної митної вартості товарів.

Митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Необхідність витребовування додаткових документів передусім є способом упевнитися у тому, що декларант правильно визначив митну вартість.

Водночас повноваження контролюючого органу витребовувати додаткові документи стосується тільки тих документів, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всіх, які передбачені статтею 53 МК України. Не надання декларантом витребовуваних контролюючим органом документів може бути підставою для коригування митної вартості у випадку, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують об`єктивних сумнів щодо достовірності наданої декларантом інформації.

Неподання декларантом документів, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 МК України, не тягне для нього безумовних негативних правових наслідків. Неподання таких документів може тягнути за собою відмову в митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю та, відповідно, коригування митної вартості товарів лише в тому разі, коли у митниці будуть обґрунтовані підстави вважати, що таке неподання зумовило неповноту та/або недостовірність відомостей про митну вартість (постанова Верховного Суду від 20 березня 2020 року у справі № 480/4423/18).

Отже, у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару.

Аналогічне правозастосування викладене у постанові Верховного суду від 08 серпня 2025 року у справі № 460/164/24.

Колегія суддів зазначає, що можливість надання декларантом додаткових документів на підтвердження правомірності визначення митної вартості товарів за першим методом прямо залежить від чіткого визначення Митницею конкретних обставин, які викликали у неї сумніви у достовірності задекларованої митної вартості, а тому недотримання цих умов свідчить про порушення ним критеріїв правомірності рішень, дій (бездіяльності) суб`єкта владних повноважень, які закріплені у частині другій статті 2 КАС України.

Аналогічне правозастосування викладене у постановах від 25 лютого 2020 року у справі № 260/718/19, від 08 лютого 2020 року у справі № 825/648/17 та ін.

Також, колегія суддів звертає увагу , що в разі здійснення коригування митної вартості за резервним методом, у рішенні про коригування митний орган поряд з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо; також у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні (пункт 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 р. № 598).

Відповідно до абзаців 4 та 5 правил заповнення графи 33 визначено, що посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у Рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо.

Тобто, вимоги вказаних статей зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів.

У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

Таким чином, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, контролюючий орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

Аналогічне правозастосування викладене у постановах від 25 лютого 2020 року у справі №260/718/19, від 08 лютого 2020 року у справі №825/648/17, від 26.05.2022 у справі №560/355/19, від 17.01.2022 р. у справі № 520/2000/19.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що митний орган не надав доказів на підтвердження тієї обставини, що позивачем у деклараціях митної вартості зазначено не всі складові числового значення митної вартості, неправильно здійснено розрахунок, внесено недостовірні або неточні відомості, або у наданих документах містяться розбіжності, ознаки підробки або не всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості задекларованих товарів.

Сама по собі різниця між вартістю товару, задекларованого особою, та вартістю подібних (аналогічних) товарів, що розмитнювались цією ж чи іншими особами у попередніх періодах, ще не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів.

Розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, може бути лише підставою для сумніву у правильності визначення митної вартості, проте не є достатньою підставою для висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості та, як наслідок, коригування митної вартості за резервним методами.

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права, викладені в постанові Верховного Суду від 05.05.2022 р. у справі № 2040/6019/18, від 20.06.2023 р. у справі № 1.380.2019.006247.

Колегія суддів зазначає, що основними документами, які підтверджують митну вартість товару, є зовнішньоекономічний договір (контракт), рахунок-фактура (інвойс), якщо рахунок сплачено, то банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару. Вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, не передбачені Митним кодексом України (ст. 53) заборонено.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постанові від 05 березня 2019 року по справі № 815/5791/17.

Так, з матеріалів справи вбачається, що позивачем до митного органу подано митну декларацію № 25UA3100, якою заявлено до митного оформлення імпортований заморожений морський окунь 300-500, без голови, з хвостом, (Sebastes Spp.)/Frozen Block Rockfish 300-500 headed tail-on, carton (Sebastes Spp.) -10500кг; заморожений морський окунь 500-800, без голови, з хвостом, (Sebastes Spp.)/Frozen Block Rockfish 500-800 headed tail-on, carton (Sebastes Spp.) - 9500 кг. Дата виробництва: 11,12,13,15 квітня 2025. Термін зберігання при температурі 18 по цельсію 24 місяців від дати виготовлення. Без харчових добавок та ароматизаторів, на загальну суму 39 000,00 доларів США, сума митних платежів - 392085,69 грн.

Для митного оформлення до митної декларації додано: Сертифікат якості- (Quality Certificate) б/н від 17.04.2025р. (0003), пакувальний лист (Packing list) б/н від 17.04.2025р. (0271), рахунок-фактура (інвойс) (Invoice) №PSG21528-2А від 17.04.2025р. (0380), міжнародна товарно-транспортна накладна б/н від 24.07.2025р. (0730), Сертифікат про походження товару (Certificate of origin) б/н від 23.04.2025р (0861), транспортний документ від 21.07.2025р. (3000), платіжна інструкція в іноземній валюті № 5 від 17.02.2025р., (3001), платіжна інструкція в іноземній валюті № 55 від 08.07.2025р. (3001), рахунок на оплату № 176 від 24.07.2025р. (3004), Довідка про транспортні витрати № 25Л від 25.07.2025р. (3007), страховий поліс С50290/9Certs-129132 від 24.04.2025р. (3530), контракт № 2 від 09.01.2025р. (4100), договір-доручення №Т-П/ВС-118 на надання послуг на брокесько митне обслуговування від 29.11.2024p.,(d4207), договір на виконання перевезення вантажу № 22/07 від 22.07.2025р. (4301), договір № 17С-25 на перевезення вантажів автомобільним транспортом в міжнародному та міжміському сполученні від 17.01.2025р. (4301), інші некласифіковані документи контракт № EKS-25.03.01 від 01.03.2025р. (m9000), лист 25/07-1 від 25.07.2025 (9000), лист б/н від 28.07.2025 (9000), лист відповідь б/н 28.07.2025 (9000).

Також, позивачем до митного органу подано митну декларацію № 25UA49US, якою заявлено до митного оформлення імпортований заморожений морський окунь 300-500, без голови, з хвостом, (Sebastes Spp.)/Frozen Block Rockfish 300-500 headed tail-on (Sebastes Spp.) - 14000кг; заморожений морський окунь 500-800, без голови, з хвостом, (Sebastes Spp.)/Frozen Block Rockfish 500-800 headed tail-on, (Sebastes Spp.) -6000 кг. Дата виробництва:11,12,13,15,17 квітня 2025. Термін зберігання при температурі - 18 по цельсію 24 місяців від дати виготовлення. Без харчових добавок та ароматизаторів, на загальну суму 39 000,00 доларів США, сума митних платежів - 392756,59 грн.

Для митного оформлення до митної декларації додано: Сертифікат якості- (Quality Certificate) б/н від 18.04.2025р. (0003), пакувальний лист (Packing list) б/н від 18.04.2025р. (0271), рахунок-фактура (інвойс)(Invoice) NPSG21528-3A від 18.04.2025р. (0380), міжнародна товарно-транспортна накладна б/н від 23.07.2025р. (0730), Сертифікат про походження товару (Certificate of origin) б/н від 23.04.2025р (0861), транспортний документ від 22.07.2025р. (3000), платіжна інструкція в іноземній валюті № 5 від 17.02.2025р., (3001), платіжна інструкція в іноземній валюті № 42 від 09.06.2025р., (3001), платіжна інструкція в іноземній валюті № 55 від 08.07.2025р. (3001), рахунок на оплату № 325-0000377 від 24.07.2025 (3004), Довідка про транспортні витрати б/н від 24.07.2025р. (3007), страховий поліс С50290/Certs-129647 від 29.04.2025р. (3530), контракт № 2 від 09.01.2025р. (4100), договір-доручення №Т-П/ВС-118 на надання послуг на брокесько-митне обслуговування від 29.11.2024p.,(d4207), договір на виконання перевезення вантажу № 22/07 від 22.07.2025р. - (4301), інші некласифіковані документи контракт № EKS-25.03.01 від 01.03.2025р. (m9000), лист б/н від 24.07.2025 (9000), лист б/н від 25.07.2025 (9000), лист №24/07-1 від 24.07.2025 (9000), лист відповідь б/н від 28.07.2025 (9000).

Позивачем до митного органу подано митну декларацію № 25UA6100, якою заявлено до митного оформлення імпортований минтай свіжоморожений (Theragra Chalcogramma), обезголовлений, з хвостом, розмір 400-600 гр/FROZEN POLLOCK Headed, tail-on, block 400-600 (Theragra chalcogramma) - 5580,00 кг. Дата виробництва: 02/24/2025, 02/25/2025. Без харчових добавок та ароматизаторів. Без ГМО, термін придатності - 24 місяці при температурі зберігання -18 градусів по Цельсію з дати виготовлення, на загальну суму 9765:00 доларів США, сума митних платежів - 89364,85 грн.

Для митного оформлення до митної декларації додано: Сертифікат якості- (Quality Certificate) 6/н від 14.03.2025р. (0003), пакувальний лист (Packing list) б/н від 14.03.2025р. (0271), рахунок-фактура (інвойс) (Invoice) NPSG21503 2/7 від 14.03.2025р. (0380), міжнародна товарно-транспортна накладна б/н від 15.07.2025р. (0730), Сертифікат про походження товару (Certificate of origin) б/н від 08.04.2025p (0861), транспортний документ від 10.07.2025р. (3000), платіжна інструкція в іноземній валюті № 42 від 09.06.2025р., (3001), рахунок на оплату № 166 від 15.07.2025р. (3004), Довідка про транспортні витрати №150-2 від 15.07.2025р. (3007), страховий поліс С50290/qCerts-131891 від 19.05.2025р. (3530), контракт № 2 від 09.01.2025р. (4100), договір-доручення №Т-П/ВС-118 на надання послуг на брокесько-митне обслуговування від 29.11.2024р., (44207), договір № 17С-25 на перевезення вантажів автомобільним транспортом в міжнародному та міжміському сполученні від 17.01.2025р. (4301), договір на виконання перевезення вантажу № 09/07-2 від 09.07.2025р. (4301), інші некласифіковані документи контракт № EKS-25.03.01 від 01.03.2025р. (m9000), лист б/н від 17.07.2025 (9000), лист відповідь б/н від 18.07.2025 (9000).

При декларуванні товарів позивач визначив їх митну вартість виходячи саме з умов Контракту.

18.07.2025р. та 28.07.2025 Полтавською митницею на адресу позивача направлені повідомлення , в яких було зазначено, що подані товаросупровідні документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числове значення складових МВТ (витрати на транспортування оцінюваних товарів до місця ввезення на митну територію України та витрати на обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до місця ввезення на митну територію України). Подані документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті.

Листами від 18.07.2025 № б/н, від 28.07.2025 № б/н декларант повідомив , що жодних інших документів , крім тих які вже надані, протягом 10 днів надати не має можливості.

Полтавською митницею прийняті рішення про коригування митної вартості товарів №UA806030/2025/000024/2 від 28.07.2025р., №UA806020/2025/000025/2 від 28.07.2025р., №UA806020/2025/000022/2 від 18.07.2025р., якими митну вартість товару за митними деклараціями №25UA3100, №25UA4905, визначено у розмірі 2,6200 доларів за одиницю, а по МД №25UA6100 визначено у розмірі 2,0095 доларів за одиницю, а також винесено картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA806030/2025/000014, № UA806020/2025/000107 та №UA806020/2025/000100, відповідно, якими повідомлено про відмову у митному оформленні (випуску) товарів.

Надаючи оцінку підставам, що покладені в основу оскаржуваних рішень, колегія суддів зазначає наступне.

Dідповідно до умов Контракту ТОВ "ФІШ-АЛЬЯНС ЛТД" придбано у компанії "PACIFIC SEAFOOD GROUP" товар - заморожений морський окунь 300-500, без голови, з хвостом та заморожений морський окунь 500-800, без голови, з хвостом, в картонних коробках (carton); - минтай свіжоморожений (Theragra Chalcogramma), обезголовлений, з хвостом, розмір 400-600 згідно рахунків фактур (інвойсів): - №PSG21528-3A від 18.04.2025 року на суму 45045,00 USD; - № PSG21503 2/7 від 14.03.2025 року на суму 81900,00 USD; - PSG21528-2A від 17.04.2025 року на суму 45045,00 USD.

Товар оплачений згідно платіжних інструкцій № 5 від 17.02.2025 року на суму 39000,00 USD, №42 від 09.06.2025 року на суму 83600,84 USD, № 55 від 08.07.2025 року на суму 55290,00 USD.

Рахунками - фактурами (інвойсами) підтверджено митну вартість товару риба: заморожений морський окунь по ціні 1,95 дол. США/кг.; минтай свіжоморожений по ціні 1,75 дол. США/кг.

Вказані рахунки - фактури (інвойси) підписані продавцем товару та містять необхідну інформацію про продаж товару.

Вказані документи не містять розбіжностей та в них зазначено всі відомості щодо ціни, що була фактично сплачена за товар.

Згідно договорів на виконання перевезення вантажу, довідок від ТОВ "Аквапродлогістика", ТОВ "Пілігрім Захід" та компанії "Норднікс" декларантом включено до митної вартості товару транспортні витрати та вартість вантажно - розвантажувальних робіт.

Зазначені вище документи, на переконання суду, повністю підтверджують заявлену декларантом митну вартість товару.

Контрактом визначено умови поставки товару - CIF порт Клайпеда, Литва (згідно "Інкотермс 2020").

Згідно із пунктом А3 правил Інкотермс, в редакції 2020 року, умови поставки CIF (Cost, Insurance and Freight / вартість, страхування, фрахт):

a) продавець зобов`язаний укласти або забезпечити укладення договору перевезення товару від пойменованого пункту поставки, якщо він визначений, у місці поставки до пойменованого порту призначення або, якщо погоджено, до будь-якого пункту в такому порту. Договір перевезення має бути укладений за рахунок продавця, на звичайних умовах і передбачати перевезення за зазвичай прийнятим напрямком на судні такого типу, яке зазвичай використовується для перевезення проданого товару;

b) продавець зобов`язаний власним коштом здійснити страхування вантажу, що відповідає, принаймні, мінімальному покриттю, як це передбачено пунктом "С" Інституційних умов страхування вантажів (Institute Cargo Clause) (LMA/IUA) або іншими подібними умовами. Страхування повинно забезпечувати товар, починаючи від пункту поставки, як передбачено в пунктах А4 і А5 і, принаймні, до поіменованого порту призначення.

Продавець зобов`язаний надати покупцеві страховий поліс або інший доказ страхового покриття. Продавець зобов`язаний поставити товар або шляхом поміщення його на борту судна, або шляхом надання товару, поставленого таким чином. У тому і в іншому випадку продавець зобов`язаний поставити товар в узгоджену дату або в узгоджений період і у спосіб, що є звичайним для цього порту (пункт А4).

Продавець зобов`язаний оплатити: a) усі витрати, що відносяться до товару, до моменту його поставки відповідно до пункту А4, за винятком витрат, що оплачуються покупцем, як це передбачено в пункті Б6; і b) фрахт та інші зазначені у пункті A3 a) витрати, включно з витратами на навантаження товару на борт судна та будь-якими зборами у зв`язку з вивантаженням товару в узгодженому порту розвантаження, що за договором перевезення покладені на продавця; і c) витрати зі страхування, зазначені в пункті A3 b); d) якщо буде потрібно, витрати з виконання митних формальностей, необхідних для вивезення товару, а також мита, податки і збори, які сплачуються при вивезенні, а також витрати з його перевезення через будь-яку країну, якщо вони за умовами договору перевезення покладені на продавця (пункт А6).

Згідно із пунктом Б6 правил Інкотермс покупець зобов`язаний, при дотриманні положень пункту A3 a), оплатити: a) всі витрати, що відносяться до товару, з моменту його поставки відповідно до пункту А4, за винятком, якщо це може бути застосовано, витрат по виконанню митних формальностей для вивезення товару, а також податків, зборів та інших витрат, що підлягають сплаті при вивезенні, як передбачено в пункті А6 d); b) усі витрати і збори, що відносяться до товару, під час транзиту до його прибуття в узгоджений порт призначення, якщо тільки такі витрати і збори не належать за договором перевезення до продавця; c) витрати з вивантаження, включно з ліхтеруванням і портовими зборами, якщо тільки такі витрати і збори не відносяться до продавця за договором перевезення; d) будь-які додаткові витрати, що виникли внаслідок ненаправлення продавцем сповіщення відповідно до пункту Б7, з узгодженої дати або з дати закінчення узгодженого періоду для відвантаження, за умови, що товар був явно індивідуалізований як товар, який є предметом договору; e) якщо це може бути застосовано, витрати з оплати податків, зборів та інших офіційних зборів, а також із виконання митних формальностей, що підлягають оплаті під час ввезення товару, та витрати на його транспортування через будь-яку країну, якщо тільки такі витрати та збори не відносяться на продавця, а також витрати з оплати митних формальностей; f) витрати з додаткового страхування, що забезпечується на прохання покупця, як передбачено в пунктах A3 b) і Б3 b).

Доводи Полтавської митниці щодо ненадання до митного контролю документів, що містять відомості про вартість страхування за страховими полісами С50290/qCerts-129132 від 24.04.2025р., С50290/qCerts-129647 від 29.04.2025р., та С50290/qCerts-131891 від 19.05.2025р., як підстави для сумніву у повноті формування митної вартості, є помилковими, виходячи з наступного.

Згідно із пунктами 3.1, 3.2, 3.3, контракту №2 від 09.01.2025р. ціна товару, порядок, умови оплати і умови поставки за кожною партією товару визначаються за згодою сторін і фіксуються в додатках до договору, ціна за товар включає в себе вартість продукції, тари, упаковки та необхідного для цього матеріалу, маркування, транспортні витрати та інші витрати, пов`язані з постачанням товару за цим договором.

Сторони контракту від 09.01.2025 №2 у комерційних інвойсах №PSG21528-2A від 17.04.2025р., №PSG21528-3A від 18.04.2025р., №PSG21503 2/7 від 14.03.2025р., визначили умови поставки СІF - порт Клайпеда, ти самим підтвердили, що ціна товару визначена на умовах СІF Клайпеда, Литва (Інкотермс 2020).

Згідно із пунктом А3 правил Інкотермс, в редакції 2020 року, умови поставки CIF (вартість, страхування, фрахт) передбачають покладення на продавця обов`язку страхування товару за власні кошти, та страхування повинно забезпечувати товар, починаючи від пункту поставки і, принаймні, до поіменованого порту призначення.

При цьому, продавець зобов`язаний надати покупцеві страховий поліс або інший доказ страхового покриття. Пунктом А6 умов CIF Інкотермс також на продавця покладено обов`язок нести витрати зі страхування, зазначені в пункті А3.

Страхові поліси для вантажоперевезення С50290/qCerts-129132 від 24.04.2025р., С50290/qCerts-129647 від 29.04.2025р., та С50290/qCerts-131891 від 19.05.2025р., відповідно до комерційних інвойсів №PSG21528-2A від 17.04.2025р., №PSG21528-3A від 18.04.2025р., №PSG21503 2/7 від 14.03.2025р. придбаний для страхування перевезення товару зазначеного в інвойсах за маршрутом до порту Клайпеда, Литва.

Тобто, у ціну товару на умовах CIF вже включені витрати продавця на страхування вантажу, а доказом виконання продавцем умов поставки CIF в частині страхування вантажу є страховий поліс, що надавався позивачем разом з митними деклараціями.

В подальшому страхування перевезення товару не здійснювалось, що підтверджено відповідно довідками про транспортні витрати № 25Л від 25.07.2025р., б/н від 24.07.2025р. та №15Л-2 від 15.07.2025р. що були надані ТОВ «ФІШ-АЛЬЯНС ЛТД».

Таким чином, оскільки згідно із 3.1, 3.2 контракту від 09.01.2025 № 2 ціна за товар включає витрати, пов`язані з постачанням товару за таким договором, до яких за умовами поставки відносяться витрати на страхування, відсутність відомостей щодо витрат продавця, які він поніс у зв`язку із страхуванням - придбанням страхового полісу С50290/qCerts-129132 від 24.04.2025р., С50290/qCerts-129647 від 29.04.2025р., та С50290/qCerts-131891 від 19.05.2025р., не впливає на визначення декларантом митної вартості, оскільки така вартість страхування (страхового полісу) додатково до фактурної ціни партії товару не додається.

Доводи митного органу про не підтвердження позивачем митної вартості задекларованого товару за першим методом внаслідок ненадання ним коносаменту є помилковими, оскільки коносамент сам по собі не є документом, що підтверджує складові митної вартості товару.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду від 03 липня 2024 року у справі № 821/1036/18.

Щодо доводів митного органу про не надання позивачем митному органу рахунків проформи, що були зазначені в рахунках-фактурі (інвойсах)(Invoice) №PSG21528-2A від 17.04.2025р., №PSG21528-3A від 18.04.2025р., №PSG21503 2/7 від 14.03.2025р. колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п.п.3-5 ч. 2 ст. 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є, серед іншого: рахунок-фактура (інвойс) або рахунок проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.

Проформа-інвойс це документ, у якому зазначається обов`язок продавця товарів (виконавця послуг) поставити товари (надати послуги) покупцю за наперед обговореною ціною.

Ціна послуг та перелік товарів у цьому виді інвойсу не є остаточним, та у подальшому може змінюватись.

Комерційний інвойс це документ, що використовується для митної декларації під час продажу товарів. Він виписується одночасно із відвантаженням товару та надсилається покупцеві. За цим документом також розраховується ПДВ та митні збори.

Частиною п`ятою статті 54 Митного кодексу України за органом доходів і зборів, який згідно з чинним законодавством здійснює контроль правильності визначення митної вартості товарів, закріплено право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості.

Відповідно до частини другої статті 52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

З матеріалів справи встановлено , що ТОВ «ФІШ-АЛЬЯНС ЛТД» надано рахунок фактура (інвойс) (Invoice) №PSG21528-2A від 17.04.2025р. (0380), рахунок фактура (інвойс) (Invoice) №PSG21528-3A від 18.04.2025р. та рахунок-фактура (інвойс) (Invoice) №PSG21503 2/7 від 14.03.2025р., якими підтверджено митну вартість товару:

- риба заморожений морський окунь 300-500, без голови, з хвостом, (Sebastes Spp.)/Frozen Block Rockfish 300-500 headed tail-on, carton (Sebastes Spp.) 10500кг; - риба заморожений морський окунь 500-800, без голови, з хвостом, (Sebastes Spp.)/Frozen Block Rockfish 500-800 headed tail-on, carton (Sebastes Spp.) - 9500 по ціні 1,95 долар США/кг на загальну суму 39 000,00 доларів США;

- риба заморожений морський окунь 300-500, без голови, з хвостом, (Sebastes Spp.)/Frozen Block Rockfish 300-500 headed tail-on (Sebastes Spp.) 14000кг;

- риба заморожений морський окунь 500-800, без голови, з хвостом, (Sebastes Spp.)/Frozen Block Rockfish 500-800 headed tail-on, (Sebastes Spp.) 6000 кг, по ціні 1,95 долар США/кг на загальну суму 39 000,00 доларів США;

- риба минтай свіжоморожений (Theragra Chalcogramma), обезголовлений, з хвостом, розмір 400-600 гр/FROZEN POLLOCK Headed, tail-on, block 400-600 (Theragra chalcogramma) 5580,00 кг, , по ціні 1,75 долар США/кг на загальну суму 9765,00 доларів США.

Вищезазначені інвойси підписані продавцем товару, містять інформацію про продаж товару та всі відомості щодо ціни за товар.

Крім того, згідно з умовами CIF (Cost, Insurance and Freight) Інкотермс 2020, продавець зобов`язаний надати покупцеві транспортні документи, необхідні для отримання товару в узгодженому місці призначення. За CIF, продавець відповідає за організацію та оплату перевезення товару до порту призначення, а також за страхування вантажу на час перевезення. Однак, сам факт надання цих документів митному органу, не є обов`язком, оскільки надання транспортних документів до порту призначення не передбачено частиною другою статті 53 МК України. Продавця, якщо це не передбачено окремим договором або національним законодавством країни призначення.

Доводи апелянта щодо ненадання коносаменту до уваги не приймаються, оскільки вказаний документ не містить відомостей про ціну товару та обов`язковість його надання при митному оформленні товару не передбачена частиною 2 статті 53 Митного кодексу України.

Стосовно доводів апелянта про те, що банківський платіжний документ не містить посилання на інвойс, суд зазначає, що платіжні інструкції в іноземній валюті містять у графі призначення платежу назву товару та посилання на Контракт від 09.01.2025 року № 2, що дозволяє повністю ідентифікувати зміст господарської операції, за яку компанії "PACIFIC SEAFOOD GROUP" позивачем перераховано кошти.

Банківські платіжні документи та рахунки - фактури (інвойси), в яких зазначена ціна товару, не суперечать одне одному.

Сама по собі відсутність у банківських документах посилання на інвойс чи проформу, за умови наявності вказівки на контракт та товари, які оплачуються, не може ставити під сумнів числове значення ціни товару та правильність визначення митної вартості товару.

Такий висновок суду узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним у постановах від 22.08.2019 у справі №810/2784/18 та від 11.04.2022 у справі №1.380.2019.006980.

З матеріалів справи вбачається , що позивач під час митного оформлення надав усі необхідні документи, які чітко ідентифікували оцінюваний товар та містили об`єктивні і достовірні дані, що підтверджували заявлену декларантом митну вартість товару.

Всі інші обґрунтування (доводи) апелянта з посиланням на недоліки документів ,наданих до митної декларації та ненадання позивачем додаткових документів на вимогу митниці для підтвердження заявленої ним митної вартості товару не були підставою для прийняття оскаржуваних рішень про коригування митної вартості товарів.

Щодо доводів митного органу про наявність рішень про визначення митної вартості за подібним товаром по даному підприємству, а саме, у митних органів наявна цінова інформація на ідентичний товар, зокрема того ж самого виробника, у схожій кількості, оформлений на таких саме комерційних умовах у максимально наближений час, колегія суддів зазначає, що сама по собі різниця між вартістю товару, задекларованого особою, та вартістю подібних (аналогічних) товарів, що розмитнювались цією ж чи іншими особами у попередніх періодах, не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів.

При цьому, розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, може бути лише підставою для сумніву у правильності визначення митної вартості, проте не є достатньою підставою для висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості та, як наслідок, коригування митної вартості за другорядними методами.

Колегія суддів звертає увагу на те , що витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

В оскаржуваних рішеннях про коригування митної вартості товару митний орган також зазначив, що при визначенні (збільшенні) митної вартості товару за основу взято наявну в митниці цінову інформацію, що міститься у базах АСМО Інспектор та ЄАІС Держмитслужби України про товари, митне оформлення яких вже здійснено у максимально наближений до митного оформлення час.

Тобто , основною підставою для коригування показників митної вартості товару, зазначеного в митній декларації, поданій позивачем, став аналіз цінової інформації, яка міститься в базах АСМО Інспектор та ЄАІС Держмитслужби України.

Наявність у митного органу інформації щодо митної вартості товарів згідно митних оформлень аналогічних товарів в базах АСМО Інспектор та ЄАІС Держмитслужби України згідно вказаного в рішенні не свідчить та не може свідчити про факт навмисного заниження вартості товару.

При цьому, посилання у рішенні лише на номер митної декларації, як на джерела цінової інформації, не свідчить про належне обґрунтування відповідачем можливості визначення митної вартості за резервним методом.

У рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митної декларацій, яка була взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваного товару, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядних методів.

Поряд із тим, текст спірного рішення про коригування митної вартості не містить інформації про будь-які характеристики ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, обсяги партій, умов поставки, комерційних умов тощо. Своєю чергою, недоведення ознак подібності товарів та умов імпорту не дозволяє прирівнювати показники митної вартості таких товарів. Посилання у рішенні про коригування митної вартості лише на номер митної декларації як на джерело цінової інформації не свідчить про належне обґрунтування митним органом можливості правоможності щодо митної вартості за резервним методом.

Вказане узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 13.01.2022 року у справі №520/11061/2020.

Таким чином, використані позивачем відомості повністю підтверджені документально, визначені кількісно і достовірні та/або всі складові митної вартості, необхідні для її обчислення, присутні, а інформація в базах АСМО Інспектор та ЄАІС не свідчить та не може свідчити про заниження митної вартості товарів позивачем, що є підставою для відхилення аргументів Відповідача і в цій частині.

Колегія суддів зазначає, що спрацювання ризиків є лише рекомендацією посадовій особі органу доходів і зборів більш детально проаналізувати умови зовнішньоекономічної операції, та не може бути безумовною підставою для відмови в оформленні товару за самостійно заявленою декларантом митною вартістю товарів. Різниця між вартістю товару, задекларованого особою та вартістю схожих товарів, що розмитнювались цією особою чи іншими особами у попередніх періодах, також не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками.

Вищевказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка була висловлена в постанові від 19.02.2019 року по справі № 805/2713/16-а.

У постанові Верховного Суду від 09.11.2022 у справі №815/2162/17 зазначено про те, що доводи митниці щодо оцінки ризиків при перевірці митної вартості товарів Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду оцінює критично з огляду на те, що спрацювання профілів ризиків автоматизованої системи аналізу та управління ризиками та наявність в базах митного органу інформації про те, що ідентичні або подібні товари було розмитнено іншими особами за вищою митною вартістю, не може бути підставою для відмови у прийнятті заявленої декларантом митної вартості за ціною контракту, за відсутності інших законних підстав для витребування додаткових документів, оскільки при здійсненні контролю за коригуванням митної вартості, проведеним митним органом за другорядним методом, митний орган повинен довести, що: відповідний товар за певною митною вартістю був дійсно ввезений до України: що митна вартість за відповідною вантажною митною декларацією не була відкоригована; що рішення про коригування (якщо воно приймалося) не було оскаржене до суду та скасоване судом.

Сама по собі різниця між вартістю товару, задекларованого особою, та вартістю подібних (аналогічних) товарів, що розмитнювались цією ж чи іншими особами у попередніх періодах, не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 27.02.2025 року у справі № 300/784/24.

У постанові від 04.11.2021 у справі № 120/2634/19-а Верховний Суд навів ряд причин, з яких показники автоматизованої інформаційної системи не є безумовним джерелом інформації для визначення митної вартості товару, оскільки в ЄАІС ДФС України відсутня інформація про коригування заявленої митної вартості товарів, а також інформація щодо судових рішень з питань визначення митної вартості товарів та методів її визначення, у зв`язку з чим така інформаційна база не містить всіх об`єктивних даних щодо імпортованих в Україну товарів, які підтверджуються документально та підлягають обчисленню.

Відтак зазначені доводи представника відповідача не можуть вважатися судом доведеними та обґрунтованими.

Зі змісту оскаржуваних рішень вбачається, що такі не містять жодних відомостей про будь-які характеристики ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо.

Відповідачем вказано лише номери та дати митних декларацій, які стала джерелом інформації для коригування митної вартості, що свідчить про помилковість зазначених доводів відповідача.

Зазначена позиція суду відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним у постанові від 21.12.2018 р. по справі №815/1670/17.

Колегія суддів звертає увагу , що у рішеннях про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядних методів.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 21 серпня 2018 року у справі №804/1755/17, від 15.10.2024 у справі № 520/6058/24.

Відповідачем під час розгляду справи також не надано до суду доказів здійснення детального порівняння, як і не надано доказів, які б підтверджували подібність характеристик імпортованого позивачем транспортного засобу та транспортного засобу, митна вартість якого була взята митницею за зразок для обчислення, що свідчить про необґрунтованість та недоведеність зазначеного висновку відповідача.

Резервний метод не вимагає від митного органу доведення подібності (аналогічності) товарів, однак зазначений метод повинен ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях і це ґрунтування повинне бути підтвердженим в рішенні про коригування митної вартості.

Однак, рішення про коригування митної вартості товару не містять пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо. У вказаних рішеннях не зазначено докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядних методів.

Колегія суддів зазначає, що різниця у вартості товарів за різними поставками не є підставою для коригування, оскільки торговельні відносини базуються на свободі договору (постанова ВС від 27 лютого 2025 року у справі № 300/784/24). Спрацювання профілю ризиків АСАУР має інформаційний характер і не є достатньою підставою для відмови у застосуванні першого методу (ст. 58 МК України).

Отже, відповідач не виконав обов`язку щодо наведення у рішенні про коригування митної вартості порівняння всіх впливаючих на ціну характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом.

Колегія суддів зазначає, що принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень має на увазі, що рішенням повинне бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення.

Аналогічне правозастосування викладене у постановах Верховного суду від 07 травня 2025 року у справі №560/1787/23 та від 23 квітня 2025 року у справі № 160/12189/24.

Відповідач не довів наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення позивачем митної вартості товару за основним методом.

Враховуючи вищенаведене , колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції , що приймаючи спірні рішення про коригування митної вартості імпортованих позивачем товарів за другорядним методом (резервний), митний орган не вказав, яким чином митна вартість товару була визначена саме в такому розмірі, які складові вплинули на формування такої вартості, що є порушенням вимог Митного кодексу України.

Колегія суддів зазначає , що розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, може бути лише підставою для сумніву у правильності визначення митної вартості, проте не є достатньою підставою для висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості та, як наслідок, коригування митної вартості за другорядними методами.

Відповідно, застосування митним органом другорядних методів - за ціною договору щодо ідентичних товарів та резервного методу визначення митної вартості, а також розрахунок скоригованої митної вартості є необґрунтованим.

Крім того, наявність у автоматизованій системі аналізу та управління ризиками за напрямом митної вартості відомостей про те, що ідентичний чи подібний товар розмитнювався за більшою митною вартістю, ніж задекларував позивач, колегія суддів не бере до уваги, оскільки відомості, які містяться в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками, мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті органом доходів і зборів відповідних рішень.

При цьому, наявність у вказані системі інформації про те, що подібний чи ідентичний товар у попередні періоди розмитнювався за вартістю більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення органом доходів і зборів контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначенні за другорядними методами, оскільки торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну і сама по собі не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не призводить до автоматичного збільшення митної вартості товарів, адже законодавство таких підстав прямо не встановлює, тому не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару.

Аналогічні висновки містять постанова Верховного Суду від 27.02.2025 по справі №300/784/24, що враховується судом відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України.

Колегія суддів зазначає, що в даному випадку митний орган не довів наявність таких розбіжностей, які дійсно мають вплив на правильність визначення митної вартості, або ж ознак підробки у поданих документах чи відсутність усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товар згідно з умовами поставки, визначеними договірними сторонами (продавцем та покупцем), а сумніви митного органу щодо складових митної вартості імпортованого товару ґрунтуються виключно на його припущеннях.

Згідно із ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Із врахуванням вищевикладених обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскаржувані рішення Полтавської митниці про коригування митної вартості товарів №UA806030/2025/000024/2 від 28.07.2025 року, №UA806020/2025/000025/2 від 28.07.2025 року, №UA806020/2025/000022/2 від 18.07.2025 року та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA806030/2025/000014 від 28.07.2025 року, №UA806020/2025/000107 від 28.07.2025 року, № UA806020/2025/000100 від 18.07.2025 року є необґрунтованими, у зв`язку з чим підлягають скасуванню, а позовні вимоги підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги наведеного не спростовують та не узгоджуються із правовим регулюванням спірних правовідносин, позицію щодо чого неодноразово висловлював Верховний Суд, зокрема й у постановах, згаданих вище.

Фактично доводи апеляційної скарги зводяться виключно до непогодження з оцінкою обставин справи, при цьому порушень норм процесуального права, які б вплинули або змінили цю оцінку, відповідачами не зазначено. Відповідачем наводяться доводи, аналогічні тим, які містяться у відзиві на позовну заву та були предметом розгляду судом першої інстанції інстанцій та спростовані ним.

Щодо доводів апелянта про не вирішення клопотання про витребування доказів , колегія суддів зазначає , що зміст приписів абз.2 ч.2 ст.317 КАС України вказує на те, що порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

В даному випадку не вирішення клопотання про витребування доказів не призвело до неправильного вирішення справи по суті.

Колегія суддів відхиляє посилання апелянта на висновки Верховного Суду, зазначені в апеляційній скарзі з підстав того, що по-перше, оцінка допустимості та належності доказів є виключною компетенцією суду, який розглядає по суті, а по-друге, колегія суддів враховує приписи ч.5 ст. 242 КАС України, а також правову позицію Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 у справі №755/10947/17, відповідно до якої під час вирішення тотожних спорів суди мають враховувати саме останню правову позицію Верховного Суду, врахуванню в межах даної справи підлягають наведені вище саме судом апеляційної інстанції правові позиції Верховного Суду.

Зважаючи на вказані судові рішення Верховного Суду, суд апеляційної інстанції не виключає можливості того, що після прийняття судом рішення у цій справі, остання правова позиція Верховного Суду буде незмінною.

Щодо здійсненого судом першої інстанції розподілу судових витрат апеляційна скарга жодних доводів незгоди не містить.

Доводи апеляційної скарги є безпідставними , не впливають на правомірність висновків суду, оскільки в апеляційній скарзі зазначено лише те, що постанова суду першої інстанції є незаконною, підлягає скасуванню у зв`язку із ненаданням судом належної правової оцінки обставинам справи та невірним застосуванням норм матеріального та процесуального права, зміст апеляційної скарги , який повністю дублює заперечення на позов, подані до суду першої інстанції , містить виключно суб`єктивне бачення апелянта обставин справи, які розглянуто судом першої інстанції та надано належну правову оцінку, апелянтом у скарзі абсолютно не зазначено в чому ж конкретно виявилося ненадання судом першої інстанції належної правової оцінки обставинам справи, тобто які з них випали з поля зору суду, а які було досліджено невірно, а також не зазначено того, які ж висновки, натомість, повинні були б бути зроблені судом та не обґрунтовано в чому полягає невірність застосування судом норм матеріального права, які саме норми та яким чином було порушено чи неправильно застосовано та яких процесуальних норм адміністративного судочинства не було дотримано судом під час розгляду даної адміністративної справи, а також не зазначено які з поданих доказів суд дослідив неправильно або неповно, а відповідно і підстави для скасування постанови суду першої інстанції відсутні.

При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (№ 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (№ 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Зважаючи на результати апеляційного перегляду оскарженого судового рішення та положення статті 139 КАС України, у справі відсутні підстави для зміни розподілу судових витрат зі сплати судового збору.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 02.12.2025 по справі № 440/11656/25 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України відповідно до вимог ст.327, ч.1 ст.329 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)З.Г. Подобайло
Судді(підпис) (підпис) М.О. Семененко І.С. Чалий