Справа № 420/42937/25
Суддя: Лук'янчук О.В.
Дата ухвалення: 2026-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2026 р.м. ОдесаСправа № 420/42937/25

Головуючий в 1 інстанції: Дубровна В.А. Місце ухвалення рішення: м.Одеса
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Лук`янчук О.В.

суддів Бітова А.І.

Ступакової І.Г.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ІНФОРМАЦІЯ_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 15 січня 2026 р. про повернення позовної заяви по справі за позовом ІНФОРМАЦІЯ_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Херсонській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про визнання протиправним та скасування постанови,

В С Т А Н О В И Л А :

ІНФОРМАЦІЯ_1 звернувся до суду з позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Херсонській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову ВП №78054419 від 19.11.2025 про накладення штрафу в розмірі 5100,00 грн.

Ухвалою судді Одеського окружного адміністративного суду від 31.12.2025 року вищевказану позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом десяти днів з дня вручення даної ухвали, шляхом надання обґрунтованої заяви про поновлення строку звернення до суду з даним позовом з доказами поважності причин пропуску такого строку, або докази того, що строк звернення до суду не є пропущеним; платіжного документу про сплату судового збору в сумі 2 422,40 гривень.

Зазначено, що у разі невиконання цієї ухвали, позовна заява буде вважатися неподаною та повернута позивачу.

12.01.2026 року через систему Електронний суд позивачем подано заяву про звільнення або відстрочення та/або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру та надання додаткового терміну на його сплату, а також заяву про неможливість подати доказ у встановлені строки.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 15 січня 2026 року позовну заяву ІНФОРМАЦІЯ_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Херсонській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про визнання протиправним та скасування постанови повернуто позивачу.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, ІНФОРМАЦІЯ_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та справу направити для продовження розгляду.

В своїй скарзі апелянт зазначає, що оскаржувана ухвала є незаконною, передчасною та такою, що порушує право на доступ до суду, у зв`язку з чим вона підлягає скасуванню. Зазначає, що у цій справі суд першої інстанції формально підійшов до оцінки дій позивача та не з`ясував, чи були вчинені дії, спрямовані на усунення недоліків, та чи існували об`єктивні перешкоди для їх усунення. Зазначено, що з метою усунення недоліків поданої позовної заяви, у термін визначений чинним законодавством, тимчасово виконуючим обов`язки помічника начальника відділу з правової роботи ІНФОРМАЦІЯ_2 капітаном ОСОБА_1 подано рапорт стосовно здійснення оплати судового збору за подачу позовної заяви у сумі 2422,40 грн. на відповідні рахунки. Станом на 27.01.26 на адресу ІНФОРМАЦІЯ_2 платіжна інструкція з відповідною відміткою державної казначейської служби України про здійснення платежу, або інші документи, що підтверджують оплату судового збору за подання апеляційної скарги не надходили.

Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі ч. 2 ст. 312 КАС України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Суд першої інстанції, ухвалюючи оскаржувану ухвалу, виходив з того, що позивачем не надано обґрунтованої заяви про поновлення строку звернення з доказами поважності причин пропуску такого строку, а тому прийшов до висновку про наявність підстав для повернення позову позивачу.

Надаючи правову оцінку таким висновкам суду першої інстанції та доводам апеляційної скарги колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до частини другої статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

За приписами статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Частиною першою статті 118 КАС України визначено, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

Згідно з частиною першою статті 120 КАС України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Згідно з ч.1, ч.3 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця встановлені статтею 287 КАС України.

Відповідно до частин 1, 2 статті 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

При цьому, згідно ч. 1 ст. 123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Згідно ч. 2 ст. 123 КАС України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Згідно п. 9 ч. 4 ст. 169 КАС України, позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Колегією суддів встановлено, що предметом спору у даній справі є перевірка правомірності постанови ВП №78054419 від 19.11.2025 про накладення штрафу в розмірі 5100,00 грн.

Із наведеного вбачається, що при оскарженні рішення державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби визначений порядок дій учасника виконавчого провадження в частині оскарження постанови, яким є судовий вид оскарження, на який законодавцем встановлено 10-денний строк.

Таким чином, у справах з приводу оскарження постанови державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, постанову ВП № 78054419 від 19.11.2025 про накладення штрафу в розмірі 5100,00 грн. позивач отримав 25.11.2025 року за вх.4777 (згідно штампу реєстрації).

До окружного адміністративного суду позивач звернувся 29.12.2025 року, що свідчить про недотримання спеціального десятиденного строку на звернення до суду із даними вимогами.

Ухвалою судді Одеського окружного адміністративного суду від 31.12.2025 року вищевказану позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом десяти днів з дня вручення даної ухвали, шляхом надання обґрунтованої заяви про поновлення строку звернення до суду з даним позовом з доказами поважності причин пропуску такого строку, або докази того, що строк звернення до суду не є пропущеним; платіжного документу про сплату судового збору в сумі 2 422,40 гривень.

Зазначено, що у разі невиконання цієї ухвали, позовна заява буде вважатися неподаною та повернута позивачу.

Як вбачається з довідки про доставку електронного листа, ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 31.12.2025 року доставлено до електронного кабінету апелянта 31.12.25 о 18:22 год.

Враховуючи положення п.2 ч.6 ст. 251 КАС України, оскільки судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим апелянту 01.01.2026 р.

12.01.2026 року через систему Електронний суд позивачем подано заяву про звільнення або відстрочення та/або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру та надання додаткового терміну на його сплату, а також заяву про неможливість подати доказ у встановлені строки.

Водночас, як встановлено колегією суддів, надані позивачем заяви від 12.01.2026 р. на виконання вимог ухвали суду від 31.12.2025 р. стосуються лише питання щодо відстрочення та/або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру, звільнення від його сплати та надання додаткового часу на його сплату.

Однак, подані заяви не містять доводів щодо пропущеного строку звернення з позовом, апелянтом питання про поновлення строку не порушується, тобто апелянтом не усунуто недоліки апеляційної скарги в частині надання обґрунтованої заяви про поновлення строку звернення до суду з даним позовом з доказами поважності причин пропуску такого строку, або докази того, що строк звернення до суду не є пропущеним.

Колегія суддів наголошує, що як вже було зазначено вище, безумовною підставою для повернення позовної заяви є, в тому числі, і не виконання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху, що і стало в даному випадку підставою для прийняття спірної ухвали.

При цьому, апелянт, звертаючись з апеляційної скаргою повторно зазначає лише про підстави неможливості вчасно подати доказ сплати судового збору за подання позову і не наводить будь-яких підстав щодо поважності причин пропуску строку звернення з позовною заявою чи причин неможливості подання таких в суд першої інстанції.

Апеляційний адміністративний суд враховує рішення Європейського суду з прав людини у справах Zubac v. Croatia, Beles and Others v. the Czech Republic, № 47273/99, пп. 50-51 та 69, та Walchli v. France, № 35787/03, п. 29, у яких зазначено, що надмірний формалізм може суперечити вимозі забезпечення практичного та ефективного права на доступ до суду згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Це зазвичай відбувається у випадку особливо вузького тлумачення процесуальної норми, що перешкоджає розгляду скарг заявника по суті, із супутнім ризиком порушення його чи її права на ефективний судовий захист.

При цьому, Європейський суд з прав людини провів межу між формалізмом та надмірним формалізмом. Так, формалізм є явищем позитивним та необхідним, оскільки забезпечує чітке дотримання судами процесу. Надмірний же ж формалізм заважає практичному та ефективному доступу до суду. Формалізм не є надмірним, якщо сприяє правовій визначеності та належному здійсненню правосуддя.

Як зазначила Велика Палата Верховного Суду у своєму рішенні від 05.12.2018 (справа № 11-989заі18), згідно з практикою Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише і фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішені питання щодо прийняття позовної заяви або скарги - є порушенням права на справедливий судовий захист.

В свою чергу, застосування вимог п.1 ч.2 ст. 287 КАС України з урахуванням обставин встановлених судом (не зазначення причин пропуску строку) не можна вважати надмірним формалізмом.

Відповідно до правових висновків Європейського Суду з прав людини, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України» від 21.12.2010, заява №45783/05). Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (пункти 22-23 рішення у справі «Мельник проти України» від 28.03.2006, заява №23436/03).

Таким чином, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій.

При цьому, колегія суддів не дає оцінку аргументації апелянта стосовно відсутності коштів для сплати судового збору та вчинення дій на усунення недоліку позовної заяви в частині сплати судового збору, оскільки судом першої інстанції повернуто позов у зв`язку із ненаданням заяви про поновлення строку.

Доводи апеляційної скарги щодо наявності об`єктивних обставин (воєнний стан, службові обов`язки, перебування в зоні бойових дій, обмеження доступу до документів тощо), які унеможливлювали своєчасне усунення недоліків є неспроможними та не можуть бути прийняті до уваги судом апеляційної інстанції, оскільки зазначені обставини не були наведені позивачем у суді першої інстанції під час виконання ухвали про залишення позову без руху. Суд повторно наголошує, що відповідно до матеріалів справи, позивач звертався до суду першої інстанції виключно з клопотаннями щодо сплати судового збору, при цьому жодним чином не обґрунтовував поважність пропуску строку звернення до суду та не надавав відповідних доказів.

Отже, доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи переконливих доводів, які б були безпідставно залишені поза увагою судом першої інстанції.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 315 та статті 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. 241, 243, 248, 308, 311, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 383КАС України, колегія суддів , -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 15 січня 2026 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня викладення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено та підписано 03 березня 2026 року.

Головуючий суддя: О.В. Лук`янчук

Суддя: А.І. Бітов

Суддя: І.Г. Ступакова