Справа № 380/22965/25
Суддя: Костецький Назар Володимирович
Дата ухвалення: 2026-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2026 рокусправа № 380/22965/25

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Костецького Н.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (вул. Соборна, 7А, м. Кропивницький, Кіровоградська обл., ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-

в с т а н о в и в:

на розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, у якій позивач просить суд:

- рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області №06 від 01.08.2025 року про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком визнати протиправним та скасувати;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 із доданими матеріалами та прийняти рішення про призначення пенсії за віком з дня, що настав за днем досягнення нею пенсійного віку з урахуванням таких періодів стажу: періоду навчання 01.09.1977 р. 20.07.1979 р.; періодів роботи:10.10.1979 р. 01.07.1982 р.; 16.02.1983 р. 11.01.1985 р.; 02.07.1985 10.08.1994 р.; 11.08.1994 р. 31.12.1998 р.; 04.01.1999 р. 06.09.2000 р.; періоду догляд за дитиною до 3-х років: 10.07.1983 р. 09.07.1986 р.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 24.07.2025 звернулась за призначенням пенсії за віком до органів пенсійного фонду шляхом подачі заяви через Портал електронних послуг Пенсійного фонду України. Проте, рішенням відповідача №06 від 01.08.2025 було відмовлено позивачу у призначенні пенсії у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу. Позивач вважає протиправним вказане рішення відповідача та таким, що порушує її право на соціальний захист, оскільки висновки відповідача не спростовують дійсність наданих позивачем документів.

Ухвалою суду від 26.11.2025 відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідач щодо задоволення позову заперечив з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Зазначає, що за наслідками розгляду заяви та документів позивача прийнято рішення від 01.08.2025 № 06, яким позивачу відмовлено в призначені пенсії за віком. До страхового стажу не зараховано: період навчання з 01.09.1976 по 20.07.1979, періоди роботи з 10.10.1979 по 06.09.2000, згідно трудової книжки ( НОМЕР_2 від 10.10.1979), період догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), оскільки зазначене ім`я особи українською мовою « ОСОБА_2 » не відповідає паспортним даним « ОСОБА_3 ». Крім того, за період з 01.07.2000 по 16.09.2000, в індивідуальних відомостях про застраховану особу Реєстру за даний період відсутня інформація про сплату внесків до Пенсійного фонду України. Страховий стаж особи становить 1 рік 4 місяці.

Вважає, що позивач звернулась з позовом про зарахування до страхового стажу відповідний період, а фактично вимоги підпадають під цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для прав та інтересів особи. Для зарахування вищезазначених періодів роботи/навчання до страхового стажу необхідно долучити належним чином оформлені довідки про періоди роботи/навчання, видані за місцем роботи/навчання (правонаступником/ архівною установою) з посиланням на первинні документи та довідки про реорганізацію установи (за наявності). Отже, права на призначення пенсії відповідно до статті 26 Закону, з урахуванням наявних документів, позивач не має в зв`язку з необхідного страхового стажу. Просить відмовити в задоволенні позову.

Представник позивача в спростування заперечень відповідача, висловлених у відзиві на позовну заяву, подав до суду відповідь на відзив.

Дослідивши наявні у справі докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини.

24.07.2025 позивач звернулась за призначенням пенсії за віком до органів пенсійного фонду шляхом подачі заяви через Портал електронних послуг Пенсійного фонду України. До заяви позивачем було долучено наступні документи: трудова книжка № НОМЕР_3 ; паспорт; РНОКПП; свідоцтво про народження; свідоцтво про укладення шлюбу; атестат та довідка МОН; свідоцтво про народження дитини і паспорт дитини ОСОБА_4 ; експертний висновок Українського бюро лінгвістичних експертиз.

За принципом екстериторіальності заяву та документи позивача розглянуто ГУ ПФУ в Кіровоградській області, яке рішенням №06 від 01.08.2025 відмовило позивачу у призначенні пенсії за віком.

Відповідно до оскаржуваного рішення, вік заявниці 63 роки 7 місяців 3 дні, страховий стаж становить 1 рік 4 місяці. За результатом розгляду документів, до страхового стажу не зараховано: період навчання з 01.09.1976 по 20.07.1979, періоди роботи з 10.10.1979 по 06.09.2000, згідно трудової книжки ( НОМЕР_2 від 10.10.1979), період догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), оскільки зазначене ім`я особи українською мовою « ОСОБА_2 » не відповідає паспортним даним « ОСОБА_3 ». Крім того, за період з 01.07.2000 по 16.09.2000, в індивідуальних відомостях про застраховану особу Реєстру за даний період відсутня інформація про сплату внесків до Пенсійного фонду України. Право на призначення пенсії відповідно до статті 26 Закону, з урахуванням наявних документів, заявниця не має в зв`язку з необхідного страхового стажу.

Відповідач у рішенні також повідомив про необхідність підтвердження запису в трудовій книжці додатковими документами або результатами перевірки зазначеного періоду.

Вважаючи протиправним оскаржуване рішення відповідача, позивач звернулась до суду із даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд керувався таким.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також, у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до ст. 1 Закону № 1058-IV пенсія щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Частиною першою статті 9 Закону № 1058-IV передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно ч. 1 ст. 26 Закону № 1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років.

До досягнення віку, встановленого абзацами першим і другим цієї частини, право на пенсію за віком за наявності відповідного страхового стажу мають жінки 1961 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 60 років - які народилися з 1 квітня 1961 року по 31 грудня 1961 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону № 1058-IV у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - від 22 до 32 років.

Згідно ч. 1 ст. 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом. (ч. 4 ст. 24 Закону № 1058-IV).

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 14 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 23.09.1999 № 1105-XIV, страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягала страхуванню у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та за який щомісяця сплачено страхові внески в сумі не менше мінімального страхового внеску, крім випадків, передбачених абзацом другим цієї частини.

Період відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, отримання виплат за окремими видами соціального страхування, крім пенсій усіх видів (за винятком пенсії по інвалідності), включається до страхового стажу як період, за який сплачено страхові внески виходячи з розміру мінімального страхового внеску.

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення пенсій врегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014 № 13-1 (далі Порядок № 22-1 в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Пунктом 1.1. Порядку № 22-1 зокрема встановлено, що заява про призначення пенсії подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України. Така заява може подаватись заявником разом зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів), через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України (далі - вебпортал) або засобами Єдиного державного вебпорталу електронних послуг (далі - Портал Дія) з використанням електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису, відповідно до Положення про організацію прийому та обслуговування осіб, які звертаються до органів Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30 липня 2015 року № 13-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 серпня 2015 року за № 991/27436.

Відповідно до п. 2.1. Порядку № 22-1 до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи, зокрема: документ, що засвідчує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті), надається у разі відсутності в паспорті громадянина України або свідоцтві про народження інформації про реєстраційний номер облікової картки платника податків; документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного стажу роботи). За періоди роботи після впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (далі - персоніфікований облік) орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення (далі - індивідуальні відомості про застраховану особу); відомості про місце проживання особи.

За бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30 червня 2000 року (додаток 5) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.

У разі якщо страховий стаж починаючи з 01 липня 2000 року становить менше 60 місяців, особою подається довідка про заробітну плату (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року (додаток 5).

Згідно п. 4.1. Порядку № 22-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви (п. 4.3. Порядку № 22-1).

Судом встановлено, що позивач 24.07.2025 звернулася через Портал електронних послуг Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком. До заяви позивач долучила наступні документи: трудова книжка № НОМЕР_3 ; паспорт; РНОКПП; свідоцтво про народження; свідоцтво про укладення шлюбу; атестат та довідка МОН; свідоцтво про народження дитини і паспорт дитини ОСОБА_4 ; експертний висновок Українського бюро лінгвістичних експертиз.

За результатами розгляду заяви позивача за принципом екстериторіальності, відповідач прийняв рішення №06 від 01.08.2025 про відмову у призначенні пенсії за віком.

У рішенні відповідач зазначив, що до страхового стажу не зараховано: період навчання з 01.09.1976 по 20.07.1979, періоди роботи з 10.10.1979 по 06.09.2000, згідно трудової книжки ( НОМЕР_2 від 10.10.1979), період догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), оскільки зазначене ім`я особи українською мовою « ОСОБА_2 » не відповідає паспортним даним « ОСОБА_3 ». Крім того, за період з 01.07.2000 по 16.09.2000, в індивідуальних відомостях про застраховану особу Реєстру за даний період відсутня інформація про сплату внесків до Пенсійного фонду України.

Відповідач також вказав про необхідність підтвердження запису в трудовій книжці додатковими документами або результатами перевірки зазначеного періоду.

Отже, підставою для прийняття відповідачем оскаржуваного рішення стала розбіжність у імені позивача у трудовій книжці та у паспорті.

Перевіряючи правомірність висновків пенсійного органу, суд зазначає таке.

Відповідно до паспорта НОМЕР_4 від 11.12.1999, позивач « ОСОБА_1 », згідно запису у трудовій книжці НОМЕР_3 від 10.10.1979 « ОСОБА_5 ».

Згідно свідоцтва про укладення шлюбу НОМЕР_5 від 18.09.1982, укладено шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 . Після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище « ОСОБА_7 ».

Суд встановив, що позивачем, разом із заявою про призначення пенсії, було подано, зокрема, атестат про здобуття освіти №5813 від 20.07.1979, виданий ОСОБА_6 , та довідку Львівського професійного коледжу готельно-туристичного та ресторанного сервісу від 13.01.2025 №03.

Відповідно до вказаної довідки, ОСОБА_8 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) дійсно навчалася у Львівському технічному училищі №27 у період з 1 вересня 1976 року по 20 липня 1979 року, денна форма навчання. Видано атестат №5813 від 20.07.1979. В документі допущено помилку неправильно записано ім`я особи, що закінчила навчальний заклад та неправильно вказано рік в даті початку навчань « ОСОБА_6 , 1 вересня 1976 року» замість правильних « ОСОБА_8 , 1 вересня 1977 року».

У довідці також зазначено, що Львівське технічне училище №27 реорганізовано у Львівське вище професійне училище ресторанного сервісу та туризму (накази №57 від 04.02.1985, №281 від 05.08.1999, №386 від 18.06.2003). Відповідно до наказу №711 від 03.07.2015 змінено назву Львівського вищого професійного училища ресторанного сервісу та туризму на Львівський професійний коледж готельно-туристичного та ресторанного сервісу.

Відповідно до п. «д» ч. 5 ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, професійно-технічних училищах, а також на курсах підготовки кадрів, підвищення кваліфікації та перепідготовки, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Згідно з пунктом 8 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, період навчання за денною формою здобуття освіти у закладах вищої освіти, професійних навчально-виховних закладах, закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі та клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками чи іншими документами, виданими на підставі архівних даних і такими, що містять відомості про періоди навчання. За відсутності в документах таких відомостей, для підтвердження періоду навчання за денною формою приймаються довідки про тривалість навчання за умови, що документи містять дані про закінчення повного навчального періоду або окремих його етапів.

Отже, позивачем надано відповідачу документи на підтвердження періоду навчання.

Під час розгляду справи суд також враховує Експертний висновок Українського бюро лінгвістичних експертиз №056/280-n/3від 26.02.2025, який було долучено позивачем до заяви про призначення пенсії..

У Експертному висновку зазначено, що відповідно до чинних правописних стандартів нормативними документальними записами зазначеного прізвища є: українською мовою - ВЕРБЯНСЬКИЙ / ВЕРБЯНСЬКА, російською мовою - ВІЕРБЯНСКИЙ / ВЕРБЯНСКАЯ. Субнормативний російський запис ОСОБА_9 виник при міжмовних перетвореннях під орфографічним впливом української форми запису цього прізвища (укр. Вербянська). Таке розподібнення записів цього прізвища в документах однієї родини є типовою девіацією в практиці документування в умовах українсько-російської міжмовної взаємодії.

З урахуванням зазначеного записи прізвища ОСОБА_9 / ВЕРБЯНСЬКА (паспорт громадянина України, запис ОСОБА_1 ; свідоцтво про укладення шлюбу, записи ОСОБА_4 , Романів / ОСОБА_5 ; свідоцтво про народження, записи ОСОБА_4 , батько ОСОБА_4 , мати ОСОБА_5 ) та вербянский / ОСОБА_9 (паспорт громадянина України, запис російською мовою ОСОБА_5 ; трудова книжка, запис російською мовою ОСОБА_10 / ОСОБА_5 ) в документах, наданих для експертизи, є ідентичними.

В ономастичних традиціях слов`янських народів є Особові імена, які мають кілька офіційних варіантів. Варіантні ряди в різних мовах кількісно і якісно не збігаються. Іноді кожен офіційний варіант однієї мови має в іншій мові єдиний варіантний відповідник. Іноді офіційному варіанту однієї мови відповідають в іншій мові декілька офіційних варіантів. Зокрема, ономастична традиція співвідносить два українські офіційні варіанти імені ГАННА й АННА з російським особовим іменем АННА. З практики лінгвістичних експертиз відомі численні випадки фіксації в різних документах однієї особи відмінних варіантів цього імені, зокрема, внаслідок сплутування варіантних пар при міжмовному перетворенні імені в умовах українсько- російської міжмовної взаємодії. Лінгвістична ідентифікація таких записів ґрунтується на їхньому співвіднесенні з регулярними девіаціями в практиці документування власних назв, зумовленими наведеними вище причинами.

З урахуванням зазначеного українські записи особового імені ГАННА (паспорт громадянина України, запис ОСОБА_1 ; свідоцтво про народження, запис ОСОБА_8 ) й ОСОБА_11 (свідоцтво про укладення шлюбу, запис ОСОБА_12 / ОСОБА_5 ; свідоцтво про народження, записи ОСОБА_4 , мати ОСОБА_5 ) та російський запис ОСОБА_11 (паспорт громадянина України, запис російською мовою ОСОБА_5 ; трудова книжка, запис російською мовою ОСОБА_12 / ОСОБА_5 ) в документах, наданих для експертизи, є ідентичними.

Таким чином, позивачем було надано відповідачу документи на спростування розбіжності в її імені у трудовій книжці та у паспорті і інших документах.

Відтак, різне написання імені позивача не може нівелювати право останньої на зарахування до її страхового стажу періоду навчання з 01.09.1976 по 20.07.1979, періодів роботи з 10.10.1979 по 06.09.2000 згідно трудової книжки ( НОМЕР_2 від 10.10.1979), періоду догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку, та позбавляти права на належне пенсійне забезпечення.

Щодо не зарахування відповідачем до страхового стажу позивача періоду з 01.07.2000 по 16.09.2000 у зв`язку із відсутністю інформації про сплату внесків до Пенсійного фонду України, суд зазначає наступне.

Відповідно до абз. 1 ч. 2 ст. 24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно ч. 1 ст. 21 Закону № 1058-IV персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється з метою обліку застрахованих осіб, учасників накопичувальної системи пенсійного страхування та їх ідентифікації, а також накопичення, зберігання та автоматизованої обробки інформації про облік застрахованих осіб і реалізацію ними права на страхові виплати у солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та накопичувальній системі пенсійного страхування.

Для формування інформаційної бази системи персоніфікованого обліку використовуються відомості, що надходять, зокрема від роботодавців та застрахованих осіб.

Як визначено ч. 1 ст. 1 Закону № 1058-IV, страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, кошти, сплачені за договором про добровільну сплату страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону № 1058-IV страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.

Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, зазначених у пунктах 1, 2, 5-7, 9, 10, 12, 15, 17 і 18 статті 11 цього Закону, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески (ч. 2 ст. 20 Закону № 1058-IV).

Частиною 10 ст. 20 Закону № 1058-IV визначено, що якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Згідно ч. 12 ст. 20 Закону № 1058-IV страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.

Верховний Суд у постанові від 02.08.2022 у справі №560/4616/20 зробив наступний висновок: « 32. Зважаючи на те, що обов`язок щодо сплати страхового внеску так і обов`язок по його нарахуванню покладено саме страхувальника (роботодавця), а отже і відповідальність за ненарахування страхового внеску покладено також на страхувальника.

33. Таким чином, позивач не повинен відповідати за неналежне виконання страхувальником свого обов`язку щодо належного нарахування та сплати страхових внесків, а отже, ненарахування та несплата страхувальником страхових внесків за позивача у спірні періоди, не може бути підставою для неврахування при призначенні застрахованій особі пенсії, заробітної плати з якої не нараховані страхові внески».

Відповідно до ч. 2 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, оскільки відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника, в даному випадку на ТОВ «Проскурівкнига» (записи №№20, 21 у трудовій книжці позивача), то відсутність у Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування інформації про сплату внесків для нарахування пенсії за період з 01.07.2000 по 16.09.2000, не є підставою для не зарахування вказаного періоду до страхового стажу позивача.

Оскільки позивач не може відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо сплати страхових внесків, це не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу.

Відмова у зарахуванні страхового стажу з такої підстави як не підтвердження сплати внесків роботодавцем є протиправною, оскільки покладає на пенсіонера надмірний індивідуальний тягар за ймовірні порушення роботодавцем, а не працівником вимог законодавства.

Невиконання страхувальником обов`язку зі сплати внесків не може позбавляти особу соціальної захищеності та пенсійного стажу за час роботи на вказаному підприємстві, адже суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту населення

При цьому суд зауважує, що згідно записів №№20, 21 у трудовій книжці, позивач працювала в ТОВ «Проскурівкнига» у період з 04.01.1999 по 06.09.2000, а не по 16.09.2000, як зазначено в оскаржуваному рішенні відповідача.

Враховуючи наведене, беручи до уваги встановлені судом обставини, суд робить висновок, що відповідачем при розгляді заяви позивача не враховано всіх обставин та не надано належної оцінки наданих позивачем документів, внаслідок чого оскаржуване рішення відповідача №06 від 01.08.2025 про відмову у призначенні позивачу пенсії за віком слід визнати протиправним та скасувати.

Згідно ч. 1 ст. 45 Закону № 1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією.

Суд зазначає, що у межах спірних правовідносин адміністративним судом не здійснюється призначення пенсії, а перевіряється виключно законність рішення органу пенсійного фонду про відмову в призначенні пенсії, за наслідками чого суд може визнати протиправними такі рішення, дії чи бездіяльність, а як наслідок - зобов`язати вчинити певні дії.

Згідно ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до п. 10 ч. 2 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

За наведених обставин справи та їх правового регулювання, з метою ефективного поновлення прав позивача, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача від 24.07.2025 із доданими матеріалами та прийняти рішення про призначення пенсії за віком з дня звернення, зарахувавши до страхового стажу: період навчання з 01.09.1976 по 20.07.1979, періоди роботи з 10.10.1979 по 06.09.2000 згідно трудової книжки НОМЕР_2 від 10.10.1979, періоду догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку, з урахуванням висновків суду, викладених у даному рішенні.

Згідно із вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки доказів, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд робить висновок про наявність підстав для задоволення позову повністю.

Що стосується судового збору, то, у відповідності до вимог ст.139 КАС України, такий підлягає стягненню на користь позивача.

Керуючись статтями 242-246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ухвалив:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (вул. Соборна, 7А, м. Кропивницький, Кіровоградська обл., ) №06 від 01.08.2025 про відмову у призначенні ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) пенсії за віком.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (вул. Соборна, 7А, м. Кропивницький, Кіровоградська обл., ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) від 24.07.2025 із доданими матеріалами та прийняти рішення про призначення пенсії за віком з дня звернення, зарахувавши до страхового стажу: період навчання з 01.09.1976 по 20.07.1979, періоди роботи з 10.10.1979 по 06.09.2000 згідно трудової книжки НОМЕР_2 від 10.10.1979, періоду догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку, з урахуванням висновків суду, викладених у даному рішенні.

4. Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (вул. Соборна, 7А, м. Кропивницький, Кіровоградська обл., ) судовий збір у розмірі 968,96 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст судового рішення складено 03.03.2026 року.

СуддяКостецький Назар Володимирович