Справа № 160/31513/25
Суддя: Юрков Едуард Олегович
Дата ухвалення: 2026-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіЮркова Е.О.
за участі секретаря судового засіданняВолок А.О.
предстаник позивача представник відповідача Ямковий В.І., Дудко А.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-
29 серпня 2025 року Головне управління ДПС у Дніпропетровській області в особі представника Сахновської Марії Ігорівни звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 з вимогами:
- стягнути податковий борг з платника податків фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) до бюджету на суму 622 036,36 гривень.
Ухвалою суду від 02.09.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у адміністративній справі, вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи.
28.10.2025 року до суду через систему «Електронний суд» від представника фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 Ямкового Владислава Івановича надійшла зустрічна позовна заява до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області з вимогами:
Ухвалою суду від 31.10.2025 року виділено в самостійне провадження зустрічну позовну заяву зустрічну позовну заяву фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області з вимогами:
11.11.2025 року відповідачем надано до суду відзив, в якому просив у задоволенні позову відмовити, посилаючись на обставини, викладені в акті перевірки №3832/04-36-07-14/РРО/ НОМЕР_1 від 02.12.2024 р., а саме про порушення п.п.1, 2, ст.3 Закону України №265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» на суму 621016,36 грн., а також п. п.85.2 ст. 85 Податкового Кодексу України, а саме: під час проведення перевірки магазину «ДомОк» АДРЕСА_1 , де здійснює господарську діяльність ФОП ОСОБА_2 , посадовим (службовим особам) ГУ ДПС у Дніпропетровській області не було надано у повному обсязі документів , що пов`язані з предметом перевірки, а саме: документи відповідно вимоги перевіряючих.
У судове засідання 20.02.2026 року прибули представник позивача та представник відповідача.
Представник позивача вимоги позову підтримав та просив позов задовольнити у повному обсязі, посилаючись на доводи, наведені у позові.
Представник відповідача вимоги позову не визнав та просив у задоволенні позову відмовити, посилаючись на доводи, наведені у відзиві на позов.
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються вимоги позову, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини справи.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) зареєстрований 12.12.2003 року у встановленому законом порядку та перебуває на податковому обліку в Головному управлінні ДПС у Дніпропетровській області; основний вид діяльності: роздрібна торгівля залізними виробами, будівельними матеріалами та санітарно-технічними виробами в спеціалізованих магазинах.
Відповідно до розділу «Висновок» акта перевірки, встановлено порушення п.п.1, 2 ст.3 Закону України №265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»; п.85.2 ст.85 Податкового кодексу України.
На підставі акта перевірки №3832/04-36-07-14/РРО/ НОМЕР_1 від 02.12.2024 року Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області прийнято:
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.
Правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій та програмних реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг. Дія його поширюється на усіх суб`єктів господарювання, їх господарські одиниці та представників (уповноважених осіб) суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції у готівковій та/або безготівковій формі, визначає Закон України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (далі Закон №265/95-ВР).
У статті 2 Закону №265/95-ВР визначено, що реєстратор розрахункових операцій - пристрій або програмно-технічний комплекс, в якому реалізовані фіскальні функції і який призначений для реєстрації розрахункових операцій при продажу товарів (наданні послуг), операцій з торгівлі валютними цінностями в готівковій формі та/або реєстрації кількості проданих товарів (наданих послуг), операцій з видачі готівкових коштів держателям електронних платіжних засобів та з приймання готівки для виконання платіжних операцій. До реєстраторів розрахункових операцій належать: електронний контрольно-касовий апарат, електронний контрольно-касовий реєстратор, вбудований електронний контрольно-касовий реєстратор, комп`ютерно-касова система, електронний таксометр, автомат з продажу товарів (послуг) тощо;
фіскальний режим роботи - це: а) режим роботи опломбованого належним чином реєстратора розрахункових операцій, який забезпечує безумовне виконання ним фіскальних функцій; б) режим роботи програмного реєстратора розрахункових операцій, зареєстрованого у реєстрі таких реєстраторів, що забезпечує реєстрацію розрахункових документів на фіскальному сервері контролюючого органу відповідно до цього Закону;
фіскальний звітний чек - документ встановленої форми, створений у паперовій та/або електронній формі (електронний фіскальний звітний чек) реєстратором розрахункових операцій або програмним реєстратором розрахункових операцій, що містить дані денного звіту, під час створення якого інформація про обсяг виконаних розрахункових операцій заноситься відповідно до фіскальної пам`яті реєстратора розрахункових операцій або фіскального сервера контролюючого органу.
Згідно з пунктами 1, 2 частини 1 статті 3 Закону №265/95-ВР суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для виконання платіжної операції зобов`язані:
1) проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій або через зареєстровані фіскальним сервером контролюючого органу програмні реєстратори розрахункових операцій зі створенням у паперовій та/або електронній формі відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок.
Використання програмних реєстраторів розрахункових операцій при оптовій та/або роздрібній торгівлі пальним забороняється;
2) надавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов`язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми та змісту на повну суму проведеної операції, створений в паперовій та/або електронній формі (у тому числі, але не виключно, з відтворюванням на дисплеї реєстратора розрахункових операцій чи дисплеї пристрою, на якому встановлений програмний реєстратор розрахункових операцій QR-коду, який дозволяє особі здійснювати його зчитування та ідентифікацію із розрахунковим документом за структурою даних, що в ньому міститься, та/або надсиланням електронного розрахункового документа на наданий такою особою абонентський номер або адресу електронної пошти).
Отже, твердження відповідача про використання ФОП ОСОБА_1 двох POS-терміналів, як окремих пристроїв, є хибними.
Так, відповідно до пункту 2 Вимог щодо реалізації фіскальних функцій реєстраторами розрахункових операцій для різних сфер застосування, які зареєстровані постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.2002 року № 199 (далі Вимоги), фіскальна інформація - інформація про обсяг розрахункових операцій, проведених через реєстратор у фіскальному режимі роботи, інформація, що міститься в розрахункових документах, інформація, що вноситься до оперативної пам`яті реєстратора за підсумками розрахункової операції, інформація, що вноситься до фіскальної пам`яті за підсумками зміни, контрольна стрічка в електронній формі та контрольно-звітна інформація, яка передається до системи обліку даних реєстраторів розрахункових операцій;
Z-звіт - денний звіт з обнуленням інформації в оперативній пам`яті та внесенням її до фіскальної пам`яті реєстратора;
X-звіт - денний звіт без обнулення інформації в оперативній пам`яті реєстратора.
Згідно з пунктом 11 вказаних Вимог, реєстратор повинен забезпечувати формування та друкування таких звітів:
звіту про реалізовані товари (надані послуги);
періодичних (повного, скороченого);
копій документів, що зберігаються у носії контрольної стрічки в електронній формі, за допомогою механізму друку реєстратора.
Формування X-звіту, звіту про реалізовані товари (надані послуги) та періодичних звітів повинно виконуватися без обнулення регістрів денних підсумків оперативної пам`яті (пункт 12 Вимог).
Пунктом 13 Вимог вказано, що формування Z-звіту повинно виконуватися у такій послідовності:
друкування фіскального звітного чека і занесення інформації до фіскальної пам`яті;
обнулення регістрів денних підсумків оперативної пам`яті;
створення в електронній формі та внесення інформації Z-звіту до носія контрольної стрічки в електронній формі;
друкування інформації, що підтверджує обнулення регістрів денних підсумків оперативної пам`яті та дійсність фіскального звітного чека.
Реєстратор повинен формувати періодичні звіти фіскальної пам`яті за будь-який відрізок часу з початку його експлуатації (пункт 18 Вимог).
Враховуючи викладене, суд вказує, що фіскальний звітний чек (Z-звіт), створюється засобами ПРРО щоденно у електронній формі у разі здійснення розрахункових операцій або закриття робочої зміни та подається до фіскального сервера контролюючого органу засобами телекомунікації.
При цьому, судом встановлено, що вказаний «X-звіт» не є електронним фіскальним звітом, а відображає кількість продажів і суми готівкового та безготівкового виторгу з моменту відкриття касової зміни на фіскальному реєстраторі; вказаний звіт до контролюючого органу не надсилається.
Також вказаним листом АТКБ «Приватбанк» підтверджено, що роздрукований 22.11.2024 р. о 14:21:57 в рамках фактичної перевірки чек №421510664 з даними «Термінал S1KZ07X2 продаж: кількість 183, сума 624405,22 грн.» є інформацією для внутрішнього використання продавця з банком за певний період.
Крім того, судом встановлено, відповідно до п.п. 2.2 акта перевірки, перевіркою встановлено: проведення контрольної розрахункової операції із застосуванням реєстратора розрахункових операцій (програмного реєстратора розрахункових операцій, розрахункової книжки) при продажу товарів (наданні послуг) змішувач для ванни нерж. RIZO, на загальну суму 1500 грн. 00 коп.; надання розрахункового документу встановленої форми та змісту: надано; фіскальний режим роботи реєстратора розрахункових операцій: фіскалізовано; створення фіскальних звітних чеків в електронному вигляді.
Судом в ході судового розгляду справи було досліджено виписку по рахунку ФОП ОСОБА_1 за період з 07.10.2024 р. по 23.11.2024 р. (категорії: еквайринг (розрахунки картами в POS) та встановлено проведення касових операцій у кількості 42, разом за кредитом на 634702,91 грн.
Вище вказані встановлені в ході судового розгляду обставини свідчать, що відповідачем було помилкового не враховано вищевикладені фактичні обставини, що і призвело до хибних висновків про наявність у позивача двох POS-терміналів та не проведення розрахункових операцій на повну суму покупки через реєстратор розрахункових операцій.
Щодо порушення п.85.2 ст.85 Податкового кодексу України суд вказує, що означеною нормою вказано, що платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.
Незабезпечення платником податків зберігання первинних документів, облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів протягом установлених статтею 44 цього Кодексу строків їх зберігання та/або ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів (крім документів, отриманих з Єдиного реєстру податкових накладних) чи їх копій при здійсненні податкового контролю у випадках, передбачених цим Кодексом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 1020 гривень (пункт 121.1 статті 121 Податкового кодексу України).
Так, в ході перевірки позивачу була вручена письмова вимога № 1 від 22.11.2024 року, якою вимагалось надати: документи на реєстрацію СГ, ФОП, співробітника, документи на реєстрацію РРО, ППРО; договір оренди або документи щодо власності приміщення; ліцензії; договора про трудові відносини з найманими працівниками, накази на призначення, паспорті дані та коди РНОКПП працівників, або інші документи; відомості нарахування та виплати заробітної плати; реєстраційні посвідчення та довідки про опломбування РРО; книги обліку розрахункових операцій, фіскальні звітні чеки; касова книга, прибуткові та видаткові касові ордери, відомості на видачу готівки; первинні документи, щодо придбання товару (договори з постачальниками, товарно-матеріальних цінностей, накладні, акти приймання-передачі, товарно-транспортні накладні, акти на внутрішнє переміщення товару до відповідальної особи або інші; документи щодо ведення обліку товарів, ТМЦ по оприбуткуванню та вибутті: оборотно-сальдові відомості, реєстри, книги обліку або інші облікові зведені бухгалтерські документи по господарській одиниці за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Ярослава Мудрого, 87Б; виписки банку; договір про використання POS терміналу, договір про його обслуговування (ремонт) та інші документи, що підтверджують можливість здійснення оплати за товар (роботи, послуги) у безготівковій формі; Х звіти за період перевірки по РРО /ПРРО, по терміналу.
Проте акт перевірки №3832/04-36-07-14/РРО/ НОМЕР_1 від 02.12.2024 р. містить дані про надання ФОП ОСОБА_1 під час проведення перевірки оригіналів документів не в повному обсязі (договори на постачання товару: на сантехнічні вироби, акрилові ванни, двері та інші) на письмову вимогу перевіряючих про надання платником податків документів від 22.12.2024 р. за перевіряємий період.
Проте, суд зауважує, що вказана перевірка була фактичною, а фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) (п.п.75.1.3 статті 75 Податкового кодексу України).
Відповідачем не було пояснено в ході судового розгляду, які обставини в рамках фактичної перевірки мають бути підтверджені ФОП ОСОБА_1 витребуваними документами - договорами на постачання товару (на сантехнічні вироби, акрилові ванни, двері та інші), а також не наведено переліку не наданих документів, що унеможливлює перевірку таких обставин.
У разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу (пункту 57.3 статті 57 Податкового кодексу України).
Відповідно до пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.
Оцінюючи правомірність дій та рішень органу владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, які повинні дотримуватися при реалізації дискреційних повноважень владного суб`єкта, встановлюючи чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Презумпція добросовісності платника податків означає, що подані платником контролюючому органу документи податкової звітності є дійсними, повно та об`єктивно відтворюють господарські операції, що є об`єктом оподаткування та/або фінансові показники яких впливають на податковий обов`язок платника податків, якщо інше не буде доведено контролюючим органом. У площині процесуального регулювання презумпції добросовісності платника податків відповідає обов`язок доведення контролюючим органом правомірності прийнятого рішення в судовому процесі, порушеному за позовом платника податків про скасування рішення як неправомірного.
У разі надання контролюючим органом доказів, які спростовують дійсність чи повноту даних поданої платником податків податкової звітності, платник податків відповідно до встановленого обов`язку кожної сторони довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, повинен довести наявність законних підстав, для врахування задекларованих в податковому обліку даних при визначені суми його податкового обов`язку.
Обов`язок суду встановити дійсні обставини справи при розгляді адміністративного позову безвідносно до позиції сторін випливає з офіційного з`ясування обставин справи як принципу адміністративного судочинства.
В адміністративному судочинстві діє принцип офіційності, який полягає в активній позиції суду щодо з`ясування всіх обставин у справі. Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. У разі невиконання цього обов`язку суд витребовує названі документи та матеріали, а якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів (частина 5 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України).
Відповідач належними доказами не підтвердив правомірність спірних податкових повідомлень-рішень, та наявні в матеріалах справи докази дають суду підстави для висновку про протиправність таких.
Згідно частини 1 статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання адміністративного позову до суду в розмірі 4976,29 грн., що документально підтверджується квитанцією про сплату № KYY1-MQDD-6FKE від 27.10.2025 року.
З огляду на задоволення позовних вимог, сплачений позивачем судовий збір за подачу адміністративного позову до суду в сумі 4976,29 грн. підлягає стягненню з Головного управління ДПС у Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань.
Керуючись ст.ст. 8, 9, 72-77, 139, 242-244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 02 березня 2026 року.

Суддя Е.О. Юрков