Справа № 380/4649/25
Суддя: Судова-Хомюк Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2026-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2026 рокуЛьвівСправа № 380/4649/25 пров. № А/857/27648/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача: Судової-Хомюк Н.М.,

суддів: Глушка І.В., Затолочного В.С.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 06 червня 2025 року у справі № 380/4649/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Центральної військово-лікарської комісії Державної прикордонної служби України про скасування постанови та зобов`язання вчинити дії

суддя в 1-й інстанції Кухар Н.А.,

час ухвалення рішення не зазначено,

місце ухвалення рішення м. Львів,

дата складання повного тексту рішення не зазначено,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду із позовом до Центральної військово-лікарської комісії Державної прикордонної служби України (далі - відповідач), в якому просив суд:

- визнати протиправною та скасувати постанову відповідача № 92/96 від 30.01.2025 в частині причинного зв`язку захворювання;

- зобов`язати відповідача залишити в силі постанову ВЛК про причинний зв`язок захворювання як "ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини";

- визнати дії відповідача протиправними через перебирання повноважень ВЛК та недотримання приписів Конституції України та вимог Положення про проходження медичного огляду в Державній прикордонній службі України.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 06 червня 2025 року у справі № 380/4649/25 у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким позов задовольнити.

У обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач зазначає, що суд першої інстанції не надав оцінки доказів, що є у справі, не навів мотивів відхилення довідки № 1743, не з`ясував час розвитку та походження хвороби, хибно розтлумачив повноваження відповідача щодо встановлення причинного зв`язку захворювання.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, у якому заперечує проти задоволення апеляційної скарги та просить суд залишити рішення суду першої інстанції без змін, з мотивів аналогічних тим, що викладені судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні.

Особи, які беруть участь у справі в судове засідання для розгляду апеляційної скарги не прибули, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, клопотань від осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю не поступило, а тому, колегія суддів, у відповідності до п.п. 1, 2,ч. 1 ст. 197 КАС України, вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Частиною 1 ст. 308 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів виходить з наступних підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд виходив з того, що рішення ЦВЛК, ВЛК, ЦВК суд вправі перевіряти лише в межах дотримання процедури прийняття цього висновку. Однак суд не може здійснювати власну оцінку підставності прийняття певного висновку, оскільки суди не є спеціалізованими установами в медичній сфері і тому оцінка підставності висновку ВЛК виходить за межі необхідного дослідження в контексті застосування норм матеріального права. Суди вправі перевіряти законність висновку щодо стану здоров`я лише в межах дотримання процедури прийняття цього висновку. Суд зробив висновок, що відповідач не порушив процедуру при прийнятті спірного рішення.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач виконував бойові (спеціальні) завдання в період здійснення заходів, необхідних для збереження оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, в період: з 06.02.по 04.07.2024, з 24.07. по 10.10.2024, що підтверджено довідкою № 08/537 від 10.11.2024.

Відповідно до Довідки гарнізонної військово-лікарської комісії № 1743 від 15.08.2023 захворювання позивача, пов`язані з проходженням військової служби.

11.10.2024 позивач відбув до Головного військово-медичного клінічного центру (Центрально клінічного госпіталю) м. Київ для стаціонарного лікування.

11.11.2024 гарнізонна ВЛК при Головному військово-медичному клінічному центрі (Центрально клінічного госпіталю) Державної прикордонної служби України провела медичний огляд позивача та встановила що захворювання позивача «Так пов`язане з проходженням військової служби» про що склала довідку № 1964.

Приписом від 22.11.2024 запропоновано позивачу 26.11.2024 відбути до Головного військово-медичного клінічного центру (Центрально клінічного госпіталю) м. Київ для стаціонарного обстеження та лікування. Позивач перебував на лікуванні у період з 27.11.2024 по 02.12.2024 та з 06.01.2025 по 15.01.2025.

Відповідно до Довідки № 92 від 15.01.2025 гарнізонна ВЛК при Головному військово медичному клінічному центрі (Центрально клінічного госпіталю) Державної прикордонної служби України провела медичний огляд позивача та встановила діагноз: міокардіофіброз, залишкові явища операції «захворювання, Так, пов`язане із захистом Батьківщини», гіперонічна хвороба ІІ ст,3 ступеню, ризик 3, атеросклеротичне ураження екстракраніальних відділів брахіоцефальних артерій «Захворювання, ТАК, пов`язані з проходженням військової служби».

Пунктом 12 Свідоцтва про хворобу № 92/96 від 15.01.2025 встановлено, що «Міокардіофіброз, Залишкові явища операції (28.11.2024)» - «Захворювання, Так пов`язане із захистом Батьківщини».

Постановою ЦВЛК ДПСУ, яка оформлена Протоколом № 92/96 від 30.01.2025, щодо розгляду свідоцтва про хворобу від 15.01.2025 № 92/96 ГВЛК ГВМКЦ (ЦКГ) ДПС України діагноз: «Міокардіофіброз. Залишкові явища операції (28.11.2024): катетерної абляції з приводу пароксизмів фібриляції передсердь, пароксизмів суправентрикулярної тахікардії у вигляді рецидиву фібриляції передсердь (03.01.2025), пароксизмів суправетрикулярної тахікардії» визнаний таким, як «Захворювання, Так пов`язане з проходженням військової служби», а не із захистом Батьківщини.

В контексті спірних правовідносин, апеляційний суд звертає увагу на те, що в межах адміністративного процесу суд не вправі надавати оцінку професійним діям конкретних лікарів-членів ВЛК при застосуванні ними відповідних методів огляду позивача, дослідженні медичної документації, визначенні діагнозів та відповідності їх конкретній статті Розкладу хвороб, оскільки це потребує спеціальних знань у медичній галузі.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 12 червня 2020 року у справі № 810/5009/18.

У іншій постанові від 30.11.2021 у справі № 826/17175/18 Верховний Суд, що:

- суд не має компетенції оцінювати медичний діагноз з точки зору того, чи правильно надали лікарі оцінку стану здоров`я військовозобов`язаному відповідно до положення розкладу хвороб, який визначає ступінь придатності до військової служби;

- встановлення придатності чи непридатності за станом здоров`я віднесено виключно до повноважень військово-лікарських комісій, які й проводять відповідну експертизу, тому суд не може перебирати на себе повноваження лікарів ВЛК.

У постанові від 29.06.2023 по справі № 400/4967/22 Верховний Суд дійшов висновку, що суд вправі перевірити законність висновку ВЛК лише в межах дотримання процедури прийняття цього висновку. Суд не може оцінювати стан здоров?я людини, оскільки це повноваження самої ВЛК.

Водночас, у постанові від 22.10.2019 року у справі № 826/14504/16 Верховний Суд зазначив, що причинний зв`язок формулювання «Захворювання, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини» можуть встановити навіть у разі хронічних або повільно прогресуючих захворювань. Головне наявність медичних документів, які людина отримала в перші 10 років після звільнення зі служби (або пізніше, якщо вони доводять, що захворювання почалося ще на військовій службі).

Порядок організації та проведення військово-лікарської експертизи встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Військово-лікарська експертиза в Державній прикордонній службі України у період виникнення спірних правовідносин проводилась відповідно до вимог Положенням про проходження медичного огляду в Державній прикордонній службі, затвердженим наказом Міністерства внутрішніх справ України від 25.06.2024 № 441, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 18.07.2024 за № 1089/42434 (далі - Положення 441).

Відповідно до п. 1 глави 1 розділу ІІ Положення № 441 основними завданнями ВЛК є, зокрема, визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, травм, контузій і каліцтв у колишніх військовослужбовців Держприкордонслужби.

Згідно з п. 3, 4 глави 1 розділу ІІ Положення № 441 ЦВЛК, ВЛК, ЛЛК приймають постанови, які оформлюються свідоцтвом про хворобу (додаток 1), довідкою військово-лікарської комісії (лікарсько-льотної комісії) (додаток 2), протоколом засідання ВЛК (ЛЛК) з визначення причинного зв`язку захворювання, травми (поранення, контузії, каліцтва) (додаток 3). Строк оформлення ЦВЛК, ВЛК, ЛЛК свідоцтва про хворобу становить не більше 5 робочих днів із дня завершення медичного огляду.

У прийнятті постанов ЦВЛК, ВЛК та ЛЛК є незалежними. У своїй роботі вони керуються Законами України «Основи законодавства України про охорону здоров`я», «Про військовий обов`язок і військову службу», «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», цим Положенням, а також іншими нормативно-правовими актами з питань діяльності ЦВЛК, ВЛК та ЛЛК.

Згідно з ч.1, 2 глави 2 розділу ІІ Положення № 441 ЦВЛК є органом медичного забезпечення Держприкордонслужби, має печатку із зображенням Державного Герба України та своїм найменуванням, інші печатки та штампи. Структура та штат ЦВЛК затверджуються наказом Адміністрації Держприкордонслужби в установленому законодавством порядку.

ЦВЛК є керівним органом із військово-лікарської експертизи в Держприкордонслужбі і здійснює методичне керівництво діяльністю ВЛК, ЛЛК органів Держприкордонслужби з питань проведення медичного огляду осіб, зазначених у пункті 1 розділу I цього Положення.

Частиною 7 глави 2 розділу ІІ Положення № 441 визначено повноваження ЦВЛК, серед яких організація проведення в Держприкордонслужбі ВЛК, ЛЛК медичного огляду осіб, зазначених у пункті 1 розділу І цього Положення; контроль за правильністю надання ВЛК, ЛЛК до ЦВЛК медичної документації з питань проведення медичного огляду; контроль, розгляд, затвердження, переогляд, скасування постанов постійно діючих ВЛК, ЛЛК, тимчасово діючих ВЛК;.

Згідно ч. 8 глави 2 розділу ІІ Положення № 441 ЦВЛК має право приймати постанови згідно з цим Положенням, розглядати, переглядати скасовувати, затверджувати, контролювати постанови ВЛК, ЛЛК, переглядати власні постанови; оглядати осіб, зазначених у пункті 1 розділу I цього Положення.

Апеляційний суд встановив, що 30.01.2025 року відповідач прийняв постанову, яка оформлена протоколом № 92/96, на підставі якої змінив постанову Госпітальної військово-лікарської комісії Головного військово-медичного клінічного центру (Центральний клінічний госпіталь) Державної прикордонної служби України, яка оформлена свідоцтвом про хворобу № 92/96.

Відповідно до пунктів 1 та 2 глави 12 розділу ІІІ Положення № 441, у разі коли під час медичного огляду військовослужбовців Держприкордонслужби встановлено діагноз, ВЛК встановлює причинний зв`язок захворювання, травми (поранення, контузії, каліцтва).

Причинний зв`язок захворювання, травми (поранення, контузії, каліцтва) у військовослужбовців Держприкордонслужби при медичному огляді визначають постійно діючі госпітальні (гарнізонні) ВЛК, у складних випадках - ЦВЛК.

Пунктом 4 глави 12 розділу ІІІ Положення 441 визначено, що постанови ВЛК про причинний зв`язок захворювання, травми (поранення, контузії, каліцтва) приймаються в таких формулюваннях: «Захворювання, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини» - якщо воно виникло під час захисту Батьківщини або виконання обов`язків військової служби під час служби у складі діючої армії та флоту в роки Другої світової війни та участі в бойових діях, розмінуванні боєприпасів часів Другої світової війни, а також при безпосередній охороні державного кордону чи суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні у складі прикордонного наряду, екіпажу корабля (катера, судна забезпечення), екіпажу літака (вертольота), або під час проведення оперативно-розшукових заходів, або здійснення самостійно чи в складі підрозділу відбиття збройного нападу чи вторгнення на територію України військових груп і злочинних угруповань, а також під час захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, безпосередньої участі в антитерористичній операції (операції Об`єднаних сил), забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції (операції Об`єднаних сил) у період її проведення, під час безпосередньої участі в здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та в період здійснення зазначених заходів, безпосередньої участі в заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією проти України, або коли захворювання, яке виникло до цього, у зазначені періоди служби досягло такого розвитку, що призводить до непридатності (у тому числі й тимчасової) до військової служби.

Постанова ВЛК у формулюванні «Захворювання, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини» приймається щодо військовослужбовців Держприкордонслужби за наявності в них медичних документів, якщо вони етіопатогенетично дозволяють віднести або підтверджують початок захворювання у період участі в бойових діях.

Виходячи з аналізу норм законодавства, якими врегульовано спірні правовідносини, обов`язковими умовами встановлення причинного зв`язку захворювання «Захворювання, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини» є беззаперечне встановлення факту виникнення такого захворювання саме:

під час захисту Батьківщини;

виконання обов`язків військової служби під час служби у складі діючої армії та флоту в роки Другої світової війни та участі в бойових діях;

розмінуванні боєприпасів часів Другої світової війни;

безпосередній охороні державного кордону чи суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні у складі прикордонного наряду, екіпажу корабля (катера, судна забезпечення), екіпажу літака (вертольота);

проведення оперативно-розшукових заходів, або здійснення самостійно чи в складі підрозділу відбиття збройного нападу чи вторгнення на територію України військових груп і злочинних угруповань;

під час захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України;

безпосередньої участі в антитерористичній операції (операції Об`єднаних сил), забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції (операції Об`єднаних сил) у період її проведення;

під час безпосередньої участі в здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та в період здійснення зазначених заходів, безпосередньої участі в заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією проти України;

або коли захворювання, яке виникло до цього, у зазначені періоди служби досягло такого розвитку, що призводить до непридатності (у тому числі й тимчасової) до військової служби.

Тобто, визначальним в спірних правовідносинах є визначення часу виникнення захворювання або часу досягнення цим захворюванням відповідного ступеню розвитку.

Апеляційний суд на підставі матеріалів справи встановив, що позивач на підставі наказу Голови Державної прикордонної служби України № 70-ОС від 12.01.2024 року вибув для подальшого проходження служби до ІНФОРМАЦІЯ_1 та відповідно до довідки № 08/537 від 10.11.2024 року брав безпосередню участь в бойових діях із забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України з 06.02.2024 року по 04.07.2024 року та з 24.07.2024 року по 10.10.2024 року перебуваючи на ділянці відповідальності ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » та ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_3 ».

Також апеляційний суд, на підставі довідки гарнізонної ВЛК Львівського військово-медичного клінічного центру від 15.08.2023 року № 1743, встановив, що позивач хворів гіпертонічною хворобою І стадії.

Після участі в бойових діях позивач поступив на стаціонарне лікування у кардіологічне відділення Головного військово-медичного клінічного центру ДПС України.

Відповідно до виписного епікризу із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 3703/462 позивач з 12.10.2024 року по 11.11.2024 року перебував на стаціонарному лікуванні в кардіологічному відділенні. Встановлений діагноз: Гіпертонічна хвороба ІІ ступеня, порушення ритму по типу пароксизмів суправентикулярної тахікардії. Позивач визнаний придатним до військової служби лише органах забезпечення, навчальних закладах, науково-дослідних установах, охорони, підрозділах технічного, матеріального, медичного та інших видів забезпечення.

За результатами стаціонарного лікування госпітальна ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_4 сформувала відповідну довідку № 1964 від 11.11.2024 року.

У період з 27.11.2024 року по 02.12.2024 року позивач перебував на стаціонарному лікуванні у ДУ «Науково-практичний медичний центр дитячої кардіології та кардіохірургії МОЗ України».

Відповідно до виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 02.12.2024 року позивачу встановлений діагноз: Міокардіофіброз. Пароксизмальна фібриляція передсердь, гіпертонічна хвороба ІІ-ІІІ ступеня.

За результатами стаціонарного лікування госпітальна ВЛК Головного військово-медичного клінічного центру ДПС України сформувала відповідну довідку № 6405 від 02.12.2024 року. У довідці також зазначено, що позивач потребує відпустки для лікування.

У період з 06.01.2025 року по 15.01.2025 року позивач перебував на стаціонарному лікуванні в кардіологічному відділені Головного військово-медичного клінічного центру ДПС України.

Відповідно до виписного епікризу із медичної карти амбулаторного хворого № 41/4 позивачу встановлений діагноз: Міокардіофіброз. Пароксизмальна фібриляція передсердь, гіпертонічна хвороба ІІ-ІІІ ступеня, залишкові явища операції (28.11.2024 року).

Відповідно до довідки госпітальної ВЛК від 15.01.2025 року (свідоцтво про хворобу № 92) описані вище захворювання серця визнані такими, що пов`язані із захистом Батьківщини.

Із наведених вище обставин слідує, що позивач хворів на гіпертонічну хворобу І ступеня до безпосередньої участі у бойових діях з 04.07.2024 року та з 24.07.2024 року по 10.10.2024 року, однак після жовтня 2024 року захворювання позивача загострилося, про що свідчать встановлені діагнози та висновки ВЛК про непридатність позивача до військової служби.

Водночас, відповідач приймаючи спірну постанову не обґрунтував своє рішення про зміну формулювання щодо захворювання: Міокардіофіброз. Пароксизмальна фібриляція передсердь, гіпертонічна хвороба ІІ-ІІІ ступеня, залишкові явища операції (28.11.2024 року) з формулювання «Захворювання, ТАК пов`язане із захистом Батьківщини» на формулювання «Захворювання, ТАК пов`язане з проходженням військової служби».

У відзиві на позовну заяву відповідач стверджує, що позивач мав серцеві захворювання ще до військової служби, однак, суд звертає увагу на те, що відповідач не надав з цього приводу жодних доказів і ця підстава не відображена в спірному рішенні відповідача.

Надаючи оцінку позовним вимогам, апеляційний суд вважає, що ефективним захистом порушеного права позивача є скасування спірної постанови, інші позовні вимоги не поновлюють порушене право.

Тому апеляційний суд вважає, що позов необхідно задовольнити частково, шляхом визнання протиправною та скасування постанову відповідача № 92/96 від 30.01.2025 в частині причинного зв`язку захворювання: «Міокардіофіброз. Залишкові явища операції (28.11.2024): катетерної абляції з приводу пароксизмів фібриляції передсердь, пароксизмів суправентрикулярної тахікардії у вигляді рецидиву фібриляції передсердь (03.01.2025), пароксизмів суправетрикулярної тахікардії».

У задоволенні інших позовних вимог необхідно відмовити.

Відповідно до частини 1 статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Зважаючи на наведені вище міркування, апеляційний суд дійшов висновку про те, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Таким чином, апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги такими, що частково спростовують висновки суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, скасувавши рішення суду першої інстанції із прийняття постанови про часткове задоволення позову.

Що стосується розподілу судових витрат то апеляційний суд встановив, що позивач звільнений від сплати судового збору, а тому немає підстав здійснювати розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частковово.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 06 червня 2025 року у справі № 380/4649/25 скасувати та прийняти постанову, якою позов задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову Центральної військово-лікарської комісії Державної прикордонної служби України, яка оформлена у вигляді протоколу № 92/96 від 30.01.2025 в частині встановлення причинного зв`язку захворювання: «Міокардіофіброз. Залишкові явища операції (28.11.2024): катетерної абляції з приводу пароксизмів фібриляції передсердь, пароксизмів суправентрикулярної тахікардії у вигляді рецидиву фібриляції передсердь (03.01.2025), пароксизмів суправетрикулярної тахікардії».

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Н. М. Судова-Хомюк
судді І. В. Глушко
В. С. Затолочний