Справа № 400/6978/24
Суддя: Шишов О.О.
Дата ухвалення: 2026-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

25 лютого 2026 року

м. Київ

справа № 400/6978/24

адміністративне провадження № К/990/2391/26

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Шишова О. О.,

суддів: Желтобрюх І. Л., Яковенка М. М.,

перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДПС у Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2024 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 08 вересня 2025 року у справі № 400/6978/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Миколаївській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, податкових вимог та зобов`язання вчинити певні дії,

установив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління ДПС у Миколаївській області, в якому просила:

1) визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень відповідача:

від 12 квітня 2024 року № 6876/14292405, згідно якого збільшено суму грошового зобов`язання за платежем Податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у розмірі 81 551,00 грн;

від 12 квітня 2024 року № 6872/14292405, згідно якого збільшено суму грошового зобов`язання за платежем військовий збір, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у розмірі 6 795,92 грн;

2) визнання протиправними та скасування вимог відповідача:

від 12 квітня 2024 року № Ф-6875/14292405 про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 99 673,45 грн;

від 21 травня 2024 року № Ф-3724/1429 про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 99 672,47 грн;

3) зобов`язання відповідача внести зміни до інтегрованої картки платника податків платник податків позивачки шляхом виключення з обліку донараховані у податкових вимогах про сплату боргу (недоїмки):

від 12 квітня 2024 року № Ф-6875/14292405 суму недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі 99 673,45 грн;

від 21 травня 2024 року № Ф-3724/1429 суму недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі 99 672,47 грн;

від 12 квітня 2024 року № 6876/14292405 суму грошового зобов`язання за платежем Податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у розмірі 81 551,00 грн;

від 12 квітня 2024 року № 6872/14292405 суму грошового зобов`язання за платежем військовий збір, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у розмірі 6 795,92 гривні.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2024 року, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 08 вересня 2025 року, позов задоволено частково. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення відповідача від 12 квітня 2024 року за № 6876/14292405 (форма «Р») в частині збільшення суми грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, на суму - 78 567,48 грн; від 12 квітня 2024 року за № 6872/14292405 (форма «Р») у частині збільшення суми грошового зобов`язання за платежем військовий збір, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, у розмірі - 6 547,29 грн; вимогу про сплату боргу (недоїмки) Головного управління ДПС у Миколаївській області від 21 травня 2024 року за № Ф-3724-14291429 в частині сплати ОСОБА_1 єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі - 96 025,94 грн. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління ДПС у Миколаївській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі - 1 449,12 грн.

Не погодившись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, відповідач звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою.

Ухвалою Верховного Суду від 29 січня 2026 року зазначену касаційну скаргу залишено без руху з мотивів її невідповідності вимогам статті 329 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) та надано 10-денний строк з моменту отримання копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги, а саме, подання обґрунтованого клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження із зазначенням інших (поважних) причин пропуску такого строку.

Відповідно до інформації, наявної в комп`ютерній програмі «Діловодство спеціалізованого суду» ухвала про залишення касаційної скарги без руху в електронному вигляді доставлена до електронного кабінету Головного управління ДПС у Миколаївській області в підсистемі «Електронний суд» 29 січня 2026 року о 19:24 год.

На виконання вимог ухвали про залишення касаційної скарги без руху, 05 лютого 2026 року до Верховного Суду від скаржника надійшло клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження.

Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку касаційного оскарження, скаржник зазначає, що раніше вже подавав касаційну скаргу до Верховного Суду, однак вона була повернута. Заявник стверджує, що повторна касаційна скарга подана в межах установленого строку, без суттєвих затримок чи необґрунтованого зволікання. Наголошує, що повернення касаційної скарги не позбавляє його права повторно звернутися до суду. На думку заявника, наведені обставини є об`єктивними, належними та достатніми для визнання причин пропуску строку поважними та для його поновлення.

Інших поважних причин неможливості звернення до суду касаційної інстанції у строк, встановлений статтею 329 КАС України, скаржником не зазначено.

Розглянувши зазначене клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, Верховний Суд дійшов висновку, що наведені скаржником підстави для його поновлення не можуть бути визнані поважними з огляду на таке.

Статтею 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Аналіз положень статей 5, 13, 328, 329 КАС України дозволяє дійти висновку, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку, яке повинно бути реалізовано у встановлений вказаним кодексом строк.

Згідно з частиною першою статті 45 КАС України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до пункту шостого частини п`ятої статті 44 КАС України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Отже, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Підстави пропуску строку касаційного оскарження можуть бути визнані поважними, строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк подання касаційної скарги.

Отже, тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення у касаційному порядку у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку касаційного оскарження з поважних причин.

Як убачається з Єдиного державного реєстру судових рішень та відповідно до відомостей Комп`ютерної програми «Діловодство спеціалізованого суду», відповідач уже реалізовував своє право на касаційне оскарження рішень судів першої та апеляційної інстанцій у цій справі. Однак ухвалою Верховного Суду від 20 жовтня 2025 року касаційну скаргу було повернуто.

Згідно з інформацією, наявною в комп`ютерній програмі «Діловодство спеціалізованого суду» електронний документ (ухвала суду про повернення касаційної скарги від 20 жовтня 2025 року) доставлена в Електронний кабінет Головного управління ДПС у Миколаївській області 21 жовтня 2025 року о 04:39 год.

Водночас повторну касаційну скаргу скаржник подав лише 15 січня 2026 року, що свідчить про необґрунтоване зволікання з його боку щодо повторного звернення до суду касаційної інстанції.

Верховний Суд, не заперечуючи проти права на повторне звернення з касаційною скаргою після її повернення, водночас зауважує, що таке право не є абсолютним. Клопотання скаржника про поновлення строку на касаційне оскарження не може вважатися обґрунтованим, оскільки невиконання вимог процесуального закону щодо належного оформлення касаційної скарги, та, як наслідок, повернення касаційної скарги, не належать до об`єктивних обставин особливого і непереборного характеру, а тому не свідчить про наявність поважних підстав для поновлення цього строку.

Вчасна первинна подача касаційної скарги не означає, що після її повернення повторне звернення до суду можливе у будь-який довільний строк, без дотримання часових рамок, встановлених процесуальним законом, оскільки у такому разі порушуватиметься принцип юридичної визначеності.

Також Верховний Суд не приймає до уваги й доводи скаржника щодо подання ним повторної (чергової) касаційної скарги в межах річного строку з дня складання повного тексту оскаржуваної постанови, з огляду на те, що частина п`ята статті 333 КАС України не змінює загальні строки реалізації особою права на касаційне оскарження, які встановлені статтею 329 КАС України, а є імперативною нормою процесуального закону, яка встановлює для суб`єктів владних повноважень граничний (присічний) строк на касаційне оскарження судових рішень.

Головне управління ДПС у Миколаївській області так і не навело належних і переконливих доводів, які б об`єктивно виправдовували надмірне зволікання з поданням касаційної скарги, що становить більше трьох місяців з дня прийняття оскаржуваного рішення.

Отже, зазначені причини пропуску строку на касаційне оскарження не свідчать про існування об`єктивних непереборних перешкод для своєчасної реалізації процесуальних прав.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження, визнані судом неповажними.

Ураховуючи те, що наведені скаржником підстави для поновлення строку на касаційне оскарження визнані судом неповажними, у відкритті касаційного провадження у цій справі слід відмовити.

Керуючись статтями 248, 333 КАС України, Верховний Суд

постановив:

У задоволенні клопотання Головного управління ДПС у Миколаївській області про поновлення строку на касаційне оскарження - відмовити.

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління ДПС у Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2024 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 08 вересня 2025 року у справі № 400/6978/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Миколаївській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, податкових вимог та зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач О. О. Шишов

Судді І. Л. Желтобрюх

М. М. Яковенко