Справа № 191/2111/25
Суддя: Форощук С. А.
Дата ухвалення: 2026-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 191/2111/25
Провадження № 2-а/191/24/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2026 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді: Форощук С.А.,

за участю секретаря судового засідання: Вехник С.Л.,

представниці позивача: адвоката Іванової В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

позивач ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Іванова В.М. звернувся до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - також ІНФОРМАЦІЯ_2 ) про визнання протиправною скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

В обґрунтування позову зазначив, що 26.12.2024 року начальником (керівником) ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 складено постанову №181 за справою про адміністративне правопорушення, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 17000 грн. В постанові зазначено, що ОСОБА_1 , якого доставлено 19.12.2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_3 , як особу, яка перебуває у розшуку, у період з 18.05.2024 року до 17.07.2024 року не оновив свої облікові, чим порушив ч.10 ст.1 Закону України "Про військовий обов"язок і військову службу".

Позивач вважає, що постанову №181 за справою про адміністративне правопорушення від 26.12.2024 року винесено з порушенням установленого порядку накладення адміністративних стягнень, вона ґрунтується на неповному та необ`єктивному розгляді справи про адміністративне правопорушення, за відсутності належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт неправомірних дій позивача. Просить суд визнати протиправною та скасувати постанову №181 за справою про адміністративне правопорушення від 26.12.2024 року якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 17000 грн. Також, враховуючи, що про наявність оскаржуваної постанови ОСОБА_3 дізнався 25.04.2025 року коли отримав копії вказаної постанови у виконавчій служби, просить поновити йому строк звернення до суду.

В судовому засідання представниця позивача адвокат Іванова В.М. підтримала позовні вимоги ОСОБА_1 , надала пояснення аналогічні викладеним в позовній заяви, вказала про поважність причин пропуску строку звернення позивача до суду з даним позовом та просила скасувати постанову ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником №181 від 26.12.2024 року за справою про адміністративне правопорушення, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП.

Відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи, копію позовної заяви з додатками, а також ухвалу про відкриття провадження отримав в електронному кабінеті у підсистемі «Електронний суд». Правом на подання відзиву у строк, встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження, відповідач не скористався. Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з викликом сторін не подавав.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши представницю позивача, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов таких висновків.

Вирішуючи питання щодо поновлення пропущеного позивачем строку звернення до суду з адміністративним позовом про скасування постанови ІНФОРМАЦІЯ_3 № 181 від 26.12.2024 року, суд вважає поважними причини пропуску строку звернення позивачем, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, участь при розгляді ІНФОРМАЦІЯ_2 справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 210-1 КУпАП ОСОБА_1 не приймав, відомості про отримання ОСОБА_1 копії вказаної постанови в матеріалах адміністративної справи за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, які були надані відповідачем, відсутні.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Приписами ч.2 ст.2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 1 статті 7 КУпАП України визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Процес притягнення до адміністративної відповідальності передбачає дотримання прав особи, яку притягують до такої відповідальності.

Відповідно до статті 235 КУпАП військові комісаріати розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення військовозобов`язаними чи призовниками законодавства про військовий обов`язок і військову службу, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про неявку на виклик у військовий комісаріат (статті 210, 210-1, 211 - 211-6).

Від імені військових комісаріатів розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право районні (міські) військові комісари.

Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 року №3543-XII встановлює правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.

Відповідно до абзацу 5 частини 1 статті 1 Закону «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Особливий період в Україні розпочався з 17 березня 2014 року, коли оприлюднено Указ Президента України від 17 березня 2014 року №303/2014 «Про часткову мобілізацію».

24 лютого 2022 року Верховною Радою України прийнято Закон України «Про затвердження Указу Президента України Про введення воєнного стану в Україні» №2102-ІХ, яким затверджено Указ Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», відповідно до якого в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався відповідними Указами Президента України та діє станом на сьогодні.

Згідно з Закону України «Про правовий режим воєнного стану», воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Встановлено, що 19.12.2024 року уповноваженою особою, офіцером ІНФОРМАЦІЯ_3 старшим лейтенантом ОСОБА_4 складено протокол №181 про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП у відношенні ОСОБА_1 , в протоколі зазначено, що 19.11.2024 року, приблизно о 11-30 год. до ІНФОРМАЦІЯ_3 , представниками поліції був доставлений ОСОБА_1 у зв`язку із розшуком. Під час перевірки облікових даних у єдиному державному реєстрі військовозобов`язаних було встановлено, що ОСОБА_1 протягом 60 діб в період з 18.05.2024 року до 17.07.2024 року не оновив свої військово облікові дані, чим порушив абз. 4 п.п.1 п. 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого ПКМУ № 1487 від 30.12.2022 року та ч.10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», чим порушив правила військового обліку та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 210-1 КУпАП.

Також згідно з протоколом №181 про адміністративне правопорушення від 19.12.2024 року ОСОБА_1 роз`яснені положення ст. 63 Конституції України, права та обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП, та, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться о 11-00год. 26.12.2024 року в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Судом встановлено, що 26 грудня 2024 року постановою №181 за справою про адміністративне правопорушення, уповноваженою особою, начальником (керівником) ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 винесена постанова про накладання на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 17000грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 201-1 КУпАП.

Згідно зі статтею 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У розумінні ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Аналіз положень статей КУпАП дозволяє дійти висновку, що зміст постанови у справі про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим статтям 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Так, частина 3 ст. 201-1 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, в особливий період.

Зі змісту постанови № 181 від 26.12.2024 року, вбачається, що 19.12.2024 року, приблизно о 11-30 год. до ІНФОРМАЦІЯ_3 , працівниками поліції був доставлений ОСОБА_1 як особа, яка перебуває у розшуку. Під час перевірки облікових даних у єдиному державному реєстрі військовозобов`язаних встановлено, що ОСОБА_1 , протягом 60 днів в період з 18.05.2024 року до 17.07.2024 року включно не оновив свої військово облікові дані, чим порушив абз. 4 п.п.1 п. 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого ПКМУ № 1487 від 30.12.2022 року та ч.10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу». Отже в діях ОСОБА_1 вбачаються ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 210-1 КУпАП.

Відповідно до абз. 7 ч.3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися: інші військовозобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, зобов`язані уточнити свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження.

Згідно абзацу 4 пункту 1 частини 2 "Прикінцеві та перехідні положення" Закону N 3633-IX, під час дії Указу Президента України "Про загальну мобілізацію" від 24.02.2022 N 65/2022, затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про загальну мобілізацію" від 03.03.2022 N 2105-IX: громадяни України, які перебувають на військовому обліку, зобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності цим Законом уточнити адресу проживання, номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності електронної пошти) та інші персональні дані; у разі перебування на території України шляхом прибуття самостійно до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем перебування на військовому обліку чи за своїм місцем проживання, або до центру надання адміністративних послуг, або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста (за наявності).

Аналіз викладених норм законодавства свідчить про те, що громадяни України, які перебувають на території України, та які перебувають на військовому обліку, мали три шляхи для уточнення своїх персональних даних з 18.05.2024 по 16.07.2024 (включно), а саме шляхом: прибуття самостійно до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем перебування на військовому обліку чи за своїм місцем проживання; шляхом прибуття самостійно до центру надання адміністративних послуг; через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста (за наявності).

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно з положеннями ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Відповідно до ч. 1 ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Отже, судом встановлено, що ОСОБА_1 у встановлений Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не оновив свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет військовозобов`язаного й відповідно доказів на спростування вказаного до суду не надав, при цьому сам ОСОБА_3 не спростовує вказану обставину, а лише зазначає про сімейні обставини та стан його здоров`я, які завадили виконати норму закону, при цьому доказів які б підтверджували вказані обставини позивачем до суду не надано .

При цьому, судом встановлено, що позивач уточнив свої облікові та персональні дані лише після його доставлення до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

З огляду на зазначені обставини та норми законодавства суд вважає доведеним факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Судом встановлено, що спірна постанова відповідає вимогам законодавства, оскільки винесена уповноваженою на те посадовою особою, з дотриманням процедури притягнення до адміністративної відповідальності на підставі належних доказів та містить усі елементи, що повинні міститися в постанові відповідно до ст. 283 КУпАП.

Також, суд зазначає, що згідно з приміткою до статі 210 КУпАП положення статей 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

Примітка до ст. 210-1 КУпАП не може бути застосована у спірному випадку, оскільки чинним законодавством на позивача покладений обов`язок вчинити певні дії, а саме, уточнити свої персональні дані у встановлений строк. Такий обов`язок має бути виконаний тільки вчиненням дій особисто позивачем в один із визначених вище способів. Відтак, держатель Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів може перевірити факт уточнення військовозобов`язаним своїх персональних даних, однак обов`язок такого уточнення покладається саме на військовозобов`язаного, яким є позивач.

Також суд зауважує, що повідомлення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, про час і місце розгляду справи про адміністративне правопорушення має на меті забезпечення участі особи у розгляді уповноваженим органом справи про адміністративне правопорушення.

Як вже було зазначено судом позивачу при складанні протоколу № 181 від 19.12.2024 року роз`яснено ст. 63 Конституції України, його права та обов`язки, передбачені ст.268 КУпАП, та позивача повідомлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться о 11-00 год. 26.12.2024 року у приміщенні відповідача .

Отже, позивач був обізнаний з його правами та про дату, час і місце розгляду справи, клопотань про залучення захисника не заявляв, про неможливість надати пояснення та/або скористатися правничою допомогу позивачем також не було заявлено. Докази зворотного в матеріалах справи відсутні.

Статтею 283 КУпАП встановлено, що постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акту, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Статтею 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ч.2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У відповідності до правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 11.10.2016 у справі №816/4340/14, визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі й обов`язок суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень.

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.210-1 КУпАП, адміністративне стягнення накладено на позивача законно та обґрунтовано, а тому відсутні правові підстави для скасування постанови про накладення на позивача адміністративного стягнення і закриття провадження у справі.

Відповідно до ст. 139 КАС України, оскільки судом ухвалюється рішення про відмову у задоволенні позовних вимог понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись статтями 5, 9, 72, 74, 77, 139, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду з даним адміністративним позовом.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, відмовити.

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана у десятиденний строк з дня його проголошення безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не буде подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С. А. Форощук