Справа № 120/5263/24
Суддя: Кашпур О.В.
Дата ухвалення: 2026-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

25 лютого 2026 року

м. Київ

справа № 120/5263/24

адміністративне провадження № К/990/44254/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Кашпур О.В.,

суддів - Соколова В.М., Уханенка С.А.,

перевірив касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Сьомого апеляційного адміністративного суду від 20 травня 2025 року у справі №120/5263/24 за позовом ОСОБА_1 до Голови Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Вилкова С.В. про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати бездіяльність Голови Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Вилкова С.В., яка полягає у не розгляді заяви від 14 березня 2024 року;

- зобов`язати Голову Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Вилкова С.В. розглянути письмову скаргу датовану 14 березня 2024 року та надати на неї обґрунтовану відповідь.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 27 листопада 2024 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із судовим рішенням, позивач оскаржив його в апеляційному порядку.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 15 квітня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 27 листопада 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Голови Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Вилкова С.В. про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії залишено без руху.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 20 травня 2025 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 27 листопада 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Голови Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Вилкова С.В. про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.

Ухвалою Верховного Суду від 29 вересня 2025 року касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Сьомого апеляційного адміністративного суду від 20 травня 2025 року у справі №120/5263/24 за позовом ОСОБА_1 до Голови Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Вилкова С.В. про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії - повернуто особі, яка її подала.

21 жовтня 2025 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку повторно звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на ухвалу Сьомого апеляційного адміністративного суду від 20 травня 2025 року у справі №120/5263/24. Скаржник просить скасувати оскаржувану ухвалу суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Верховного Суду від 05 листопада 2025 року касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Сьомого апеляційного адміністративного суду від 20 травня 2025 року у справі №120/5263/24 - залишено без руху та надано скаржнику строк для усунення недоліків касаційної скарги шляхом надання заяви про поновлення строку на касаційне оскарження із зазначенням поважних підстав пропуску строку на касаційне оскарження та надання належних та допустимих доказів, що підтверджують ці обставини, а також уточненої касаційної скарги із зазначенням підстав для касаційного оскаржуваного судового рішення та обґрунтувань своєї позиції, документа про сплату судового збору в розмірі 3028,00 грн та копії касаційної скарги відповідно до кількості учасників справи.

На виконання вимог суду скаржник надіслав клопотання про звільнення його від сплати судового збору та долучив відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору від 17 жовтня 2025 року (за період з січня 2022 року по травень 2025 року).

Отже, скаржником усунуто недоліки касаційної скарги в частині надання заяви про відстрочення, розстрочення, зменшення розміру судового збору або звільнення від його сплати з наданням відповідних доказів.

Проте, згідно акту Касаційного цивільного суду від 01 грудня 2025 року №961 вбачається, що під час розкриття конверту, отриманого поштою (ШКІ - 721), виявлено відсутність одного примірника нової редакції касаційної скарги, зазначеного у додатках до заяви про виконання вимог ухвали Верховного Суду від 05 листопада 2025 року у справі №120/5263/24, яка надійшла від ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) та повідомлено, що матеріали зазначеної заяви разом із цим актом надіслані за належністю до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду за адресою: вулиця Князів Острозьких, буд. 8, корп. 5, м. Київ, 01029.

Таким чином, скаржником не усунуто недоліки касаційної скарги в частині копії касаційної скарги для відповідача.

Крім іншого, скаржник у поданій заяві щодо виконання ухвали Верховного Суду від 05 листопада 2025 року просив суд продовжити термін виконання цієї ухвали, у зв`язку зі зверненням до Сьомого апеляційного адміністративного суду із запитом про дату отримання ухвали Сьомого апеляційного адміністративного суду від 20 травня 2025 року.

Ухвалою Верховного Суду від 07 січня 2026 року продовжено ОСОБА_1 строк для усунення недоліків касаційної скарги на десять днів з дня вручення копії цієї ухвали.

У межах наданого судом строку скаржник звернувся із заявою про його продовження та надав два примірника нової редакції касаційної скарги.

Заява скаржника про продовження строку виконання ухвали суду про залишення касаційної скарги без руху обґрунтована тим, що він звернувся до Сьомого апеляційного адміністративного суду з вимогами надати належним чином завірену копію поштового повідомлення про отримання ухвали Сьомого апеляційного адміністративного суду від 20 травня 2025 року. Проте, 27 грудня 2025 року скаржник отримав відповідь про те, що Сьомий апеляційний адміністративний суд надати такі докази не має можливості так як матеріали були повернуті до суду першої інстанції.

Крім того, скаржник вказує, що 30 грудня 2025 року звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з аналогічною вимогою надати належним чином завірену копію поштового повідомлення про отримання ухвали Сьомого апеляційного адміністративного суду від 20 травня 2025 року та отримав відповідь про те, що станом на 17 грудня 2025 року матеріали справи №120/5263/24 скеровані до Сьомого апеляційного адміністративного суду.

06 січня 2026 року ОСОБА_1 звернувся із скаргою до голови Сьомого апеляційного адміністративного суду щодо введення його в оману працівниками апеляційного суду.

Водночас, на підтвердження обставин щодо отримання відповідей на подані ним звернення скаржником не надано належних і допустимих доказів, зокрема копій відповідей відповідних судів, на які він посилається. Надані ж копії заяв свідчать лише про факт звернення, однак не підтверджують викладені у клопотанні доводи щодо змісту та результатів їх розгляду, у зв`язку з чим такі твердження не можуть бути визнані належним чином обґрунтованими.

Оцінивши доводи заявника та наведені ним обставини, Суд не вбачає підстав для продовження встановленого процесуального строку з огляду на таке.

Так, відповідно до частини другої статті 121 КАС України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Продовження строку є надання нового строку на вчинення процесуальної дії, яка не була з поважної причини вчинена у заздалегідь встановлений судом строк.

Відповідно до частини третьої статті 2 КАС України одним із принципів адміністративного судочинства є рівність усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом.

Верховний Суд звертає увагу скаржника, що за приписами статті 8 КАС України адміністративний суд зобов`язаний забезпечити процесуальну рівність сторін. При цьому суд повинен: не допускати процесуальних переваг однієї сторони перед іншою; однаково вимагати від сторін виконання їхніх процесуальних обов`язків; однаковим чином застосовувати до сторін заходи процесуальної відповідальності.

Частина друга статті 44 КАС України покладає на учасників справи обов`язок добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Верховний Суд наголошує, що надання процесуальних переваг одній із сторін в тому числі шляхом неодноразового продовження процесуального строку нівелює закладені законодавцем принципи адміністративного судочинства в частині процесуальної рівності.

Ураховуючи, що ухвалою Верховного Суду від 07 січня 2026 року скаржнику вже було продовжено строк для усунення недоліків касаційної скарги та надано додатковий час для виконання вимог суду, однак у межах цього строку відповідні недоліки усунуті не були, а наведені у повторній заяві доводи фактично зводяться до тих самих обставин, які вже оцінювалися судом, підстав для подальшого продовження процесуального строку не вбачається.

Перевіривши доводи касаційної скарги, заяву скаржника про усунення недоліків та продовження строку на усунення недоліків та додані до них матеріали, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

З матеріалів касаційної скарги вбачається, що станом на 25 лютого 2026 року скаржником не подано до суду обґрунтованої заяви про поновлення строку на касаційне оскарження із зазначенням поважних підстав пропуску строку на касаційне оскарження, а також належні та допустимі докази, що підтверджують ці обставини.

Питання поважності причин пропуску процесуального строку оцінюються судом на власний розсуд, в кожному конкретному випадку, з урахуванням обставин справи і належних доказів поважності пропуску процесуального строку на оскарження.

Як уже було зазначено Судом, положеннями КАС України чітко окреслено характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасників справи діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у них прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок та зайвих зволікань) виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом, зокрема щодо дотримання строку касаційного оскарження, а також належного оформлення касаційної скарги.

Учасники справи мають право оскаржити судові рішення у встановлений Кодексом строк та у передбаченому процесуальним законом порядку. Кодекс адміністративного судочинства України передбачає можливість поновлення пропущеного строку лише у разі його пропуску з поважних причин.

Встановлення процесуальних строків процесуальним законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства процесуальних обов`язків.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Підстави пропуску строку касаційного оскарження можуть бути визнані поважними, строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк подання касаційної скарги.

Так, Верховним Судом встановлено, що суд апеляційної інстанції ухвалив оскаржувану ухвалу 20 травня 2025 року, а ця касаційна скарга скаржником подана лише 21 жовтня 2025 року, тобто з пропуском передбаченого статтею 329 КАС України строку на касаційне оскарження.

Верховний Суд бере до уваги, що позивач вчиняв дії щодо отримання копії поштового відправлення сформованого апеляційним судом про направлення ухвали про відмову у відкритті апеляційного провадження.

В той же час, суд звертає увагу, що у касаційній скарзі скаржник просить поновити строк на касаційне оскарження, оскільки ухвалу від 20 травня 2025 року він отримав 23 липня 2025 року.

Як уже зазначалося Верховним Судом в ухвалі про залишення касаційної скарги без руху, відповідно до відомостей, розміщених на офіційному сайті Акціонерного товариства «Укрпошта», поштове відправлення з указаним ідентифікатором вручено скаржнику 19 червня 2025 року. Отже, наведені у касаційній скарзі твердження щодо дати отримання судового рішення не підтверджуються об`єктивними даними та були спростовані судом раніше.

За приписами КАС України строк на касаційне оскарження у разі несвоєчасного отримання копії судового рішення може бути поновлено за умови подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня вручення такого рішення.

Таким чином, навіть якщо оскаржувана ухвала суду апеляційної інстанції була вручена скаржнику 23 липня 2025 року, як стверджує скаржник та надав суду доводи намагання отримати докази на підтвердження цього, то останній день на касаційне оскарження ухвали Сьомого апеляційного адміністративного суду від 20 травня 2025 року припадає на 22 серпня 2025 року, натомість із цією касаційною скаргою скаржник звернувся до Верховного Суду 21 жовтня 2025 року, тобто з пропуском тридцятиденного строку на касаційне оскарження.

Зазначені обставини вже були предметом оцінки суду та детально роз`яснені скаржнику в ухвалі про залишення касаційної скарги без руху, в якій суд прямо вказав на пропуск строку на касаційне оскарження та необхідність подання належно обґрунтованої заяви про його поновлення із наведенням поважних причин такого пропуску.

Проте у встановлений судом строк скаржник не подав належної та обґрунтованої заяви про поновлення строку на касаційне оскарження, не навів об`єктивних, непереборних та підтверджених належними доказами обставин, які б унеможливлювали своєчасне звернення до суду касаційної інстанції. За таких умов підстав для поновлення пропущеного процесуального строку суд не вбачає.

Верховний Суд вважає за необхідне зазначити, що сторона, яка залучена в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Принцип правової визначеності, як складова частина конституційного принципу верховенства права зобов`язує сторону судового процесу, цікавитися перебігом розгляду його позовної заяви, апеляційної та касаційної скарги.

Тобто особа, яка зацікавлена у поданні касаційної скарги, мусить вчиняти усі можливі та залежні від неї дії, цілком використовувати наявні засоби та можливості, передбачені законодавством.

Отже, учасники процесу мають діяти вчасно та в належний спосіб, вони не мають допускати затримки та невиправданого зволікання під час виконання своїх процесуальних обов`язків.

Тобто, в установлений строк недоліки, які стали підставою для залишення касаційної скарги без руху, скаржником не усунуто.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 333 КАС України, суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження, визнані судом неповажними.

За відсутності належної заяви про поновлення строку на касаційне оскарження та поважних причин його пропуску суд касаційної інстанції позбавлений процесуальної можливості відкрити касаційне провадження.

На підставі викладеного, керуючись статтями 248, 333 КАС України, Суд

У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про продовження строку для усунення недоліків касаційної скарги відмовити.

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Сьомого апеляційного адміністративного суду від 20 травня 2025 року у справі №120/5263/24 за позовом ОСОБА_1 до Голови Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Вилкова С.В. про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.

Копію ухвали направити скаржнику за допомогою підсистеми ЄСІТС «Електронний кабінет» (у разі його відсутності - засобами поштового зв`язку), а касаційну скаргу та додані до неї матеріали - у спосіб їхнього надсилання до суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач О.В. Кашпур

Судді: В.М. Соколов

С.А. Уханенко