Справа № 420/25484/25
Суддя: Бабенко Д.А.
Дата ухвалення: 2026-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бабенка Д.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

29 липня 2025 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якій позивач просить суд:

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №15001-25-2 від 21.03.2025 р. про відмову ОСОБА_1 у призначенні та виплати одноразової грошової допомоги за шкоду життю та здоров`ю, завдану працівникам об`єктів критичної інфраструктури, державним службовцям, посадовим особам місцевого самоврядування внаслідок військової агресії Російської Федерації проти України;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу передбачену Законом України «Про одноразову грошову допомогу за шкоду життю та здоров`ю, шкоду працівникам об`єктів критичної інфраструктури, державним службовцям, посадовим особам місцевого самоврядування внаслідок військової агресії Російської Федерації проти України» від 20.03.2023 №2980-ІХ, на підставі заяви ОСОБА_1 від 11.03.2025 №9495 та доданих до неї документів.

Стислий виклад позиції позивача.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 09.10.2024, внаслідок ракетного обстрілу російською федерацією (нещасний випадок на виробництві) по інфраструктурі ТОВ «Чорноморський рибний порт», помер чоловік позивачки, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Так, у позові зазначено, що, унаслідок ракетного ворожого обстрілу, при виконанні професійних обов`язків, механізатор (докер-механізатор) ТОВ «Чорноморський рибний порт» - ОСОБА_2 , отримав мінно-вибухову травму, множинні осколкові поранення грудної клітини, геморагічний шок ІІІ ст., був в агональному стані, клінічна смерть о 19 год 34 хв. Смерть настала ІНФОРМАЦІЯ_2 від вибухової травми декількох ділянок тіла відразу після обстрілу.

На підтвердження факту загибелі ОСОБА_2 внаслідок ракетного удару, 12.12.2024 складено Акт спеціального розслідування нещасного випадку за формою Н-1/П.

Позивач, ОСОБА_1 , яка є дружиною загиблого ОСОБА_2 , 11.03.2025 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою №9495 про призначення та виплату одноразової грошової допомоги за шкоду життю та здоров`ю, завдану працівникам об`єктів критичної інфраструктури, державним службовцям, посадови особам місцевого самоврядування внаслідок військової агресії російської федерації проти України, як члену сім`ї загиблого ОСОБА_2 .

Як вказує позивач, до заяви на отримання одноразової грошової допомоги №9495 від 11.03.2025, позивач надала усі необхідні документи, що передбачені процедурою.

За твердженням позивача, 21.03.2025 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області прийнято Рішення про відмову у призначенні та виплати одноразової грошової допомоги за шкоду життю та здоров`ю, завдану працівникам об`єктів критичної інфраструктури, державним службовцям, посадовим особам місцевого самоврядування внаслідок військової агресії Російської Федерації проти України №15001-25-2 від 21.03.2025, яке обґрунтоване тим, що відповідно до відповіді від уповноваженого органу у сфері захисту критичної інфраструктури України, об`єкт, розташований за фактичною адресою: вул. Центральна, буд. 1, с. Бурлача Балка, м. Чорноморськ, Одеської області (ТОВ «Чорноморський рибний порт») до Реєстру об`єктів критичної інфраструктури не внесений.

Проте, позивач не погоджується з підставою для відмови, з огляду на Постанову Кабінету Міністрів України від 9 жовтня 2020 р. №1109, Розпорядження начальника Одеської обласної військової адміністрації «Про підтвердження статусу підприємств, критично важливих для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період на території Одеської області» від 15.05.2024 року за №467/А-2024, Розпорядження начальника Одеської обласної військової адміністрації «Про підтвердження статусу підприємств, критично важливих для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період на території Одеської області» від 08.01.2025 року за №10/А-2025, відповідно до яких Товариство з обмеженою відповідальністю «Чорноморський рибний порт» віднесено до критично важливого для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період на території Одеської області.

Обґрунтовуючи правову позицію, позивач покликається на норми Закону України «Про критичну інфраструктуру», Закону України «Про одноразову грошову допомогу за шкоду життю та здоров`ю, завдану працівникам об`єктів критичної інфраструктури, державним службовцям, посадовим особам місцевого самоврядування внаслідок військової агресії Російської Федерації проти України», Постанови Кабінету Міністрів України №1109 від 09.10.2020 року «Деякі питання об`єктів критичної інфраструктури»

Стислий виклад заперечень відповідача.

У відзиві представник відповідача зазначив, що Головне управління заперечує щодо вимог позовної заяви, вважає позовні вимоги незаконними та безпідставними.

Так, як вказує представник відповідача, на виконання п.11 Порядку призначення i виплати одноразової грошової допомоги за шкоду життю та здоров`ю, завдану працівникам об`єктів критичної інфраструктури, державним службовцям, посадовим особам місцевого самоврядування внаслідок військової агресії Російської Федерації проти України, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 27.12.2023 №1396, Головним управлінням для підтвердження факту віднесення об`єкта інфраструктури, на якому працював ОСОБА_2 , до об`єктів критичної інфраструктури, направлено запит до уповноваженого органу у сфері захисту критичної інфраструктури України щодо надання інформації про включення об`єкту до Реєстру об`єктів критичної інфраструктури та набуття ним правового статусу об`єкта критичної інфраструктури.

21 березня 2025 року Головним управлінням отримано відповідь від уповноваженого органу у сфері захисту критичної інфраструктури України, що станом на 21.03.2025 об`єкт, розташований за фактичною адресою: вул.Центральна, буд.1, с. Бурлача Балка, м.Чорноморськ, Одеської області до Реєстру об`єктів критичної інфраструктури не внесений.

Таким чином, рішенням Головного управління №15001-25-2 від 21.03.2025 ОСОБА_1 відмовлено у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги члену сім`ї загиблого (померлого) працівника об`єктів критичної інфраструктури, державного службовця, посадової особи місцевого самоврядування внаслідок військової агресії Російської Федерації проти України, в разі смерті потерпілого ОСОБА_2 .

На переконання представника відповідача, Головне управління діяло в порядку передбаченому законодавством, обґрунтовано, а тому підстави для задоволення позовної вимоги позивача - відсутні.

Що стосується вимоги про зобов`язання Головного управління здійснити призначення та виплату одноразової грошової допомоги, то, як вказав представник відповідача, відповідно до ст.58 Закону №1058 Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та здійснює її виплату. Тобто, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення та перерахунку пенсії. Оскільки повноваження щодо призначення пенсії відноситься до компетенції Пенсійного фонду, суд не може підміняти цей орган або перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Враховуючи правову позицію, наведену у відзиві, представник відповідача просить суд відмовити в повному обсязі у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії.

Процесуальні дії у справі.

Суд ухвалою від 12.08.2025 відкрив провадження у справі, вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін відповідно до ст.262 КАС України, встановив сторонам строки для подання заяв по суті справи та витребував у Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області належним чином засвідчені копії:

заяви ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) про призначення та виплату одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України «Про одноразову грошову допомогу за шкоду життю та здоров`ю, шкоду працівникам об`єктів критичної інфраструктури, державним службовцям, посадовим особам місцевого самоврядування внаслідок військової агресії Російської Федерації проти України» від 20.03.2023 №2980-ІХ;

документів та матеріалів, які слугували підставою для прийняття Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області рішення №15001-25-2 від 21.03.2025 р. про відмову ОСОБА_1 в призначенні одноразової грошової допомоги.

25 серпня 2025 року представник відповідача подав до суду витребуванні судом копії документів та матеріалів.

Вивчивши матеріали справи, ознайомившись з позовною заявою та доданими до неї доказами, відзивом на позовну заяву та наданими відповідачем доказами, дослідивши обставини, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення, і перевіривши їх доказами, суд встановив такі обставини.

Судом встановлено, що, позивач, ОСОБА_3 перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 11.08.2001 серії НОМЕР_2 .

Згідно зі свідоцтвом про смерть від 11.10.2024 серії НОМЕР_3 , ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до Акту спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 09.10.2024 о 19:00 год. в ТОВ «Чорноморський рибний порт» від 12.12.2024 за формою Н-1/П, механізатор (докер-механізатор) ТОВ «Чорноморський рибний порт» ОСОБА_2 загинув внаслідок ракетної атаки збройними силами рф по інфраструктурі ТОВ «Чорноморський рибний порт» за адресою: вул. Центральна, буд. 1, село Бурлача Балка, місто Чорноморськ, Одеська обл., що стався 09 жовтня 2024 року о 19 год 00 хв.

В подальшому, 11.03.2025, позивач, ОСОБА_1 , звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою про призначення і виплату одноразової грошової допомоги за шкоду життю та здоров`ю, завдану працівникам об`єктів критичної інфраструктури, державним службовцям, посадовим особам місцевого самоврядування внаслідок військової агресії Російської Федерації проти України, як члену сім`ї загиблого ОСОБА_2 .

До заяви додано копії таких документів:

акт спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 09.10.2024, форми Н-1/П, затверджений 16.12.2024, складеного згідно з додатком 11-1;

реквізити банку;

дублікат картки фізичної особи-платника податків ОСОБА_1 ;

довідка про заробітну плату №5 від 27.12.2024;

акт фактичного проживання;

витяг з розпорядження №467/А-2024 від 15.05.2024;

витяг з розпорядження №10/А-2025 від 08.01.2025;

довідка про причину смерті ОСОБА_2 від 09.10.2024;

пам`ятка одержувача страхової виплати;

паспорт громадянина України ОСОБА_1 НОМЕР_4 ;

свідоцтво про шлюб НОМЕР_2 від 11.08.2021;

свідоцтво про смерть ОСОБА_2 НОМЕР_3 від 11.10.2024;

трудова книжка ОСОБА_2 НОМЕР_5 від 20.05.2003.

21 березня 2025 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області прийнято рішення №15001-25-2 про відмову у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги члену сім`ї загиблого (померлого) працівника об`єктів критичної інфраструктури, державного службовця, посадової особи місцевого самоврядування внаслідок військової агресії Російської Федерації проти України.

В означеному рішенні вказано, що 21.03.2025 Головним управлінням отримано відповідь від уповноваженого органу у сфері захисту критичної інфраструктури України, що станом на 21.03.2025 об`єкт, розташований за фактичною адресою: АДРЕСА_1 до Реєстру об`єктів критичної інфраструктури не внесений. Таким чином, рішенням Головного управління №15001-25-2 від 21.03.2025 ОСОБА_1 відмовлено у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги члену сім`ї загиблого (померлого) працівника об`єктів критичної інфраструктури, державного службовця, посадової особи місцевого самоврядування внаслідок військової агресії Російської Федерації проти України, в разі смерті потерпілого ОСОБА_2 .

Інших підстав для відмови у призначені та виплаті допомоги члену сім`ї загиблого (померлого) працівника об`єктів критичної інфраструктури, державного службовця, посадової особи місцевого самоврядування внаслідок військової агресії Російської Федерації проти України відповідач у спірному рішенні не зазначив.

Вважаючи рішення протиправним, позивач звернулась до суду з цим позовом.

Вирішуючи адміністративну справу та надаючи оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України «Про одноразову грошову допомогу за шкоду життю та здоров`ю, завдану працівникам об`єктів критичної інфраструктури, державним службовцям, посадовим особам місцевого самоврядування внаслідок військової агресії Російської Федерації проти України» від 20.03.2023 року №2980-IX (далі - Закон №2980-IX) спрямований на підтримку деяких категорій осіб, які стали особами з інвалідністю у зв`язку з пораненням, каліцтвом, контузією або внаслідок захворювання, пов`язаних з виконанням посадових (службових, професійних) обов`язків у період військової агресії Російської Федерації проти України в районах проведення воєнних (бойових) дій або в районах, що піддавалися бомбардуванням, авіаударам та іншим збройним нападам, а у разі загибелі (смерті) зазначених осіб - на підтримку членів їхніх сімей.

Відповідно ч.1 ст.1 Закону №2980-IX, право на призначення і виплату одноразової грошової допомоги за шкоду життю та здоров`ю мають особи з числа працівників об`єктів критичної інфраструктури, державних службовців, посадових осіб місцевого самоврядування, які стали особами з інвалідністю у зв`язку з пораненням, каліцтвом, контузією або внаслідок захворювання, пов`язаних з виконанням посадових (службових, професійних) обов`язків у період військової агресії Російської Федерації проти України в районах проведення після 24 лютого 2022 року воєнних (бойових) дій або в районах, що піддавалися після цієї дати бомбардуванням, авіаударам та іншим збройним нападам.

Згідно з ч.2 ст.1 Закону №2980-IX, у разі загибелі (смерті) осіб, зазначених у частині першій цієї статті, у зв`язку з пораненням, каліцтвом, контузією або внаслідок захворювання, пов`язаних з виконанням посадових (службових, професійних) обов`язків у період військової агресії Російської Федерації проти України в районах проведення після 24 лютого 2022 року воєнних (бойових) дій або в районах, що піддавалися після цієї дати бомбардуванням, авіаударам та іншим збройним нападам, одноразова грошова допомога за шкоду життю та здоров`ю призначається і виплачується членам їхніх сімей.

За приписами ч.3 ст.2 Закону №2980-IX, до членів сімей загиблих (померлих) осіб, зазначених у частині першій цієї статті, належать:

діти, у тому числі усиновлені, зачаті за життя загиблої (померлої) особи та народжені після її смерті, а також діти, стосовно яких загиблу (померлу) особу за її життя було позбавлено батьківських прав;

один із подружжя, який пережив загиблу (померлу) особу;

батьки (усиновлювачі) загиблої (померлої) особи, якщо вони не були позбавлені стосовно неї батьківських прав або їхні батьківські права були поновлені на час її загибелі (смерті);

внуки загиблої (померлої) особи, якщо на момент її загибелі (смерті) їх батьки загинули (померли);

жінка (чоловік), з якою (з яким) загибла (померла) особа проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, за умови що цей факт встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили;

утриманці загиблої (померлої) особи, визначені відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 2 Закону №2980-IX, одноразова грошова допомога за шкоду життю та здоров`ю, на яку має право особа згідно із цим Законом, встановлюється у таких розмірах, зокрема у разі загибелі (смерті) - 1 мільйон гривень.

Згідно з ч.1,6 ст.3 Закону №2980-IX, одноразова грошова допомога за шкоду життю та здоров`ю призначається і виплачується за рішенням органу, визначеного Кабінетом Міністрів України.

За умовами ч.1 ст.4 Закону №2980-IX, призначення і виплата одноразової грошової допомоги за шкоду життю та здоров`ю особі, а у разі її загибелі (смерті) - членам її сім`ї, не здійснюються:

1) якщо загибель (смерть), поранення, каліцтво, контузія, захворювання, які призвели до інвалідності, є наслідком:

вчинення особою кримінального або адміністративного правопорушення;

алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння;

навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення до самогубства, встановленого судом);

2) у разі подання завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати одноразової грошової допомоги за шкоду життю та здоров`ю.

Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги за шкоду життю та здоров`ю встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2023 №1396 затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги за шкоду життю та здоров`ю, завдану працівникам об`єктів критичної інфраструктури, державним службовцям, посадовим особам місцевого самоврядування внаслідок військової агресії Російської Федерації проти України (далі - Порядок №1396, тут і далі в редакції, чинній на 21.03.2025 - на час прийняття оскаржуваного рішення).

Відповідно п. 2 Порядку №1396, особи, які відповідно до статті 1 Закону мають право на отримання одноразової грошової допомоги за шкоду життю та здоров`ю (далі - отримувачі), подають до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - уповноважений орган) заяву про призначення і виплату одноразової грошової допомоги за шкоду життю та здоров`ю, завдану працівникам об`єктів критичної інфраструктури, державним службовцям, посадовим особам місцевого самоврядування внаслідок військової агресії Російської Федерації проти України (далі - заява), за формою згідно з додатком.

Відповідно до п.10 Порядку №1396, призначення і виплата одноразової грошової допомоги за шкоду життю та здоров`ю здійснюється на підставі таких документів та відомостей:

заяви кожної особи, яка має право на отримання одноразової грошової допомоги за шкоду життю та здоров`ю, або законного представника про призначення одноразової грошової допомоги за шкоду життю та здоров`ю (за малолітніх або неповнолітніх осіб заяву подає один із батьків, опікун, піклувальник або інший законний представник, за недієздатну особу або особу, цивільна дієздатність якої обмежена, - опікун або піклувальник відповідно);

копії особистого розпорядження (у разі наявності), засвідченої командиром/керівником підрозділу/керівником органу, в якому особа, зазначена в частині першій статті 1 Закону, служила/працювала, або нотаріусом;

копії паспорта громадянина України/тимчасового посвідчення громадянина України (для громадян України)/копії паспортного документа іноземця або документа, що посвідчує особу без громадянства, посвідки на постійне проживання, посвідки на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, або іншого документа, що підтверджує законність перебування іноземця чи особи без громадянства на території України, крім довідки про звернення за захистом в Україні (для іноземців та осіб без громадянства), відомості про унікальний номер запису в Єдиному державному демографічному реєстрі (за наявності);

копії документа про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків (крім фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовились від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків відповідно до закону);

акта (копію нотаріально засвідченого акта) розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку, гострого професійного захворювання (отруєння), аварії, що стався (сталося/сталася) згідно з додатком 11 до Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 квітня 2019 р. №337 (Офіційний вісник України, 2019 р., №34, ст. 1217), або акта (копію нотаріально засвідченого акта) спеціального розслідування нещасного випадку, що стався, за формою Н-1 згідно з додатком 11-1 до зазначеного Порядку (у разі їх наявності);

реквізитів рахунка в установі банку, відкритого на ім`я отримувача, а в разі виплати на користь малолітньої та/або неповнолітньої дитини - відкритого на ім`я одного з батьків, опікуна, піклувальника або іншого законного представника;

копії свідоцтва про шлюб або витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу - для дружини/чоловіка загиблого (померлого);

копії рішення суду, яке набрало законної сили, що підтверджує факт проживання однією сім`єю, але не перебування у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, - для жінки/чоловіка загиблого (померлого);

копії свідоцтва про народження або витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження отримувача - для дітей загиблого (померлого);

копії свідоцтва про народження або витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження отримувача - для внуків загиблої (померлої) особи, якщо на момент її загибелі (смерті) їх батьки загинули (померли);

копії свідоцтва про народження або витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження отримувача - для батьків загиблого (померлого);

довідки про навчання (для повнолітніх дітей, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти у закладах загальної середньої, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти (в тому числі в період між завершенням навчання в одному із зазначених закладів та вступом до іншого закладу або в період між завершенням навчання за одним рівнем освіти та продовженням навчання за іншим, за умови, що такий період не перевищує чотирьох місяців), до закінчення цих закладів освіти, але не довше ніж до досягнення ними 23 років);

копії довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією (для осіб з інвалідністю);

копії рішення суду про обмеження цивільної дієздатності отримувача або визнання недієздатним отримувача (для осіб, цивільна дієздатність яких обмежена, та недієздатних осіб);

копії рішення суду або органу опіки та піклування про призначення отримувачу опікуна або піклувальника (для опікунів та піклувальників);

копії свідоцтва про смерть (для членів сім`ї загиблого (померлого);

довідки судово-медичної експертизи про причину смерті;

засвідченої копії рішення суду, що набрало законної сили, або нотаріально посвідченого правочину, що підтверджуватиме факт перебування отримувача на утриманні загиблого (померлого) (для членів сім`ї загиблого (померлого), що перебували на його утриманні).

Згідно з п.11 Порядку №1396, після отримання заяви з документами працівник уповноваженого органу здійснює заходи з ідентифікації отримувача шляхом отримання з відповідних інформаційних систем необхідних відомостей, передбачених пунктом 10 цього Порядку, перевіряє зміст і належне оформлення документів, відповідність викладених у них відомостей про отримувача, сканує документи, які надано в оригіналі, та повертає їх отримувачу.

Для встановлення факту віднесення об`єкта інфраструктури, на якому служить/працює (служила/працювала) особа, зазначена у частині першій статті 1 Закону, до об`єкта критичної інфраструктури працівник уповноваженого органу надсилає до уповноваженого органу у сфері захисту критичної інфраструктури письмовий запит щодо надання інформації про включення об`єкта до Реєстру об`єктів критичної інфраструктури та набуття ним правового статусу об`єкта критичної інфраструктури.

Для цілей цього Порядку до об`єктів критичної інфраструктури належать об`єкти інфраструктури, які зазнали уражень внаслідок військової агресії Російської Федерації проти України в районах проведення після 24 лютого 2022 р. воєнних (бойових) дій або в районах, що піддавалися після цієї дати бомбардуванням, авіаударам та іншим збройним нападам, за умови, що такі об`єкти після збройного нападу включені до Реєстру об`єктів критичної інфраструктури та набули правового статусу об`єкта критичної інфраструктури.

Особи з числа працівників об`єктів критичної інфраструктури, які стали особами з інвалідністю у зв`язку з пораненням, каліцтвом, контузією або внаслідок захворювання, пов`язаних з виконанням посадових (службових, професійних) обов`язків у період військової агресії Російської Федерації проти України в районах проведення після 24 лютого 2022 р. воєнних (бойових) дій або в районах, що піддавалися після цієї дати бомбардуванням, авіаударам та іншим збройним нападам, а в разі їх загибелі (смерті) за таких обставин - члени сімей мають право на призначення і виплату одноразової грошової допомоги за шкоду життю та здоров`ю за умови, що такі об`єкти інфраструктури після збройного нападу включені до Реєстру об`єктів критичної інфраструктури та набули правового статусу об`єкта критичної інфраструктури.

Правові та організаційні засади створення та функціювання національної системи захисту критичної інфраструктури і є складовою законодавства у сфері національної безпеки закріплені Законом України від 16.11.2021 року №1882-IX «Про критичну інфраструктуру» (далі - Закон №1882-IX).

Пунктами 13, 14, 21, 22 ч.1 ст.1 Закону №1882-IX визначено поняття, а саме:

об`єкти критичної інфраструктури це об`єкти інфраструктури, системи, їх частини та їх сукупність, які є важливими для економіки, національної безпеки та оборони, порушення функціонування яких може завдати шкоди життєво важливим національним інтересам;

оператор критичної інфраструктури - юридична особа будь-якої форми власності та/або фізична особа - підприємець, що на правах власності, оренди або на інших законних підставах здійснює управління об`єктом критичної інфраструктури та відповідає за його поточне функціонування;

сектор критичної інфраструктури - сукупність об`єктів критичної інфраструктури, які належать до одного сектору (галузі) економіки та/або мають спільну функціональну спрямованість;

секторальний орган у сфері захисту критичної інфраструктури - державний орган, визначений законодавством відповідальним за забезпечення формування та реалізації державної політики у сфері захисту критичної інфраструктури в окремому секторі критичної інфраструктури.

Згідно з ч.1 ст.8 Закону №1882-IX, віднесення об`єктів до критичної інфраструктури здійснюється в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч.2 ст.8 Закону №1882-IX, віднесення об`єктів до критичної інфраструктури здійснюється за сукупністю критеріїв, що визначають їх соціальну, політичну, економічну, екологічну значущість для забезпечення оборони країни, безпеки громадян, суспільства, держави і правопорядку, зокрема для реалізації життєво важливих функцій та надання життєво важливих послуг, свідчать про існування загроз для них, можливість виникнення кризових ситуацій через несанкціоноване втручання в їх функціонування, припинення функціонування, людський фактор чи природні лиха, тривалість робіт для усунення таких наслідків до повного відновлення штатного режиму.

У ч.3 ст.8 Закону №1882-IX визначено критерії віднесення об`єктів до критичної інфраструктури, а саме:

1) виконання функцій із забезпечення життєво важливих національних інтересів;

2) існування викликів і загроз, що можуть виникати щодо об`єктів критичної інфраструктури;

3) ймовірність завдання значної шкоди нормальним умовам життєдіяльності населення;

4) уразливість таких об`єктів, тяжкість можливих негативних наслідків, внаслідок чого буде заподіяна значна шкода здоров`ю населення (визначається кількістю постраждалих, загиблих та осіб, які отримали значні травми, а також чисельністю евакуйованого населення); соціальній сфері (руйнація систем соціального захисту населення і надання соціальних послуг, втрата спроможності держави задовольнити критичні потреби суспільства); державному суверенітету (зниження обороноздатності, дискредитація іміджу країни, дестабілізація системи державного управління та унеможливлення виконання державою своїх функцій); економіці (вплив на внутрішній валовий продукт, розмір економічних втрат, як прямих, так і непрямих); природним ресурсам загальнодержавного та місцевого значення;

5) масштабність негативних наслідків для держави, які впливають на діяльність стратегічно важливих об`єктів для кількох секторів життєзабезпечення чи призводять до втрати унікальних національно значущих активів, систем і ресурсів, матимуть тривалі наслідки для держави і позначаться на діяльності ряду інших секторів;

6) тривалість ліквідації таких наслідків та дія подальшого негативного впливу на інші сектори держави;

7) вплив на функціонування суміжних секторів критичної інфраструктури.

Згідно з ч.1, 3 ст.9 Закону №1882-IX, для організації ефективного забезпечення безпеки і стійкості критичної інфраструктури з урахуванням специфіки забезпечення окремих життєво важливих функцій та/або послуг визначаються сектори критичної інфраструктури.

Перелік секторів критичної інфраструктури та суб`єктів, відповідальних за формування та реалізацію державної політики у відповідних секторах національної системи захисту критичної інфраструктури (далі - Перелік), визначається Кабінетом Міністрів України. У разі необхідності внесення змін до Переліку, Кабінет Міністрів України переглядає та змінює його виходячи з критеріїв критичності, визначених цим Законом.

Відповідно до п.4 ч.4 ст.9 Закону №1882-IX, до життєво важливих функцій та/або послуг, порушення яких призводить до негативних наслідків для національної безпеки України, належить, зокрема: продовольче забезпечення.

Згідно з ч.1, ч. 4 ст.10 Закону №1882-IX, для визначення рівня вимог щодо забезпечення захисту об`єктів критичної інфраструктури відповідно до рівня їх важливості для забезпечення окремих життєво важливих функцій у межах секторів критичної інфраструктури здійснюється категоризація об`єктів критичної інфраструктури відповідно до категорій критичності, визначених цим Законом.

Секторальні органи разом з операторами критичної інфраструктури здійснюють категоризацію об`єктів критичної інфраструктури своїх секторів (підсекторів) критичної інфраструктури відповідно до Методики категоризації об`єктів критичної інфраструктури, що затверджується Кабінетом Міністрів України, а в банківській та фінансовій системах - Національним банком України, у сферах, державне регулювання та нагляд за діяльністю яких здійснюють державні органи, - такими державними органами.

Згідно з ч.6 ст.12 Закону №1882-IX, оператор критичної інфраструктури несе відповідальність за достовірність даних, наведених у паспорті безпеки, своєчасність внесення до нього змін.

Постановою Кабінету Міністрів України від 09.10.2020 №1109 затверджено Порядок віднесення об`єктів до критичної інфраструктури (далі - Порядок №1109) та Перелік секторів критичної інфраструктури.

За пп. 5-7 Порядку №1109, секторальні органи у сфері захисту критичної інфраструктури разом із оператором критичної інфраструктури здійснюють категоризацію об`єктів критичної інфраструктури своїх секторів (підсекторів) критичної інфраструктури відповідно до Методики категоризації об`єктів критичної інфраструктури, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 9 жовтня 2020 р. №1109 «Деякі питання об`єктів критичної інфраструктури».

Відомості про об`єкти критичної інфраструктури, що віднесені до I, II, III і IV категорії критичності, вносяться секторальними органами у сфері захисту критичної інфраструктури до секторальних переліків об`єктів критичної інфраструктури, які ними складаються та ведуться.

Секторальні органи у сфері захисту критичної інфраструктури складають переліки об`єктів критичної інфраструктури своїх секторів (підсекторів) критичної інфраструктури, що віднесені до I, II, III і IV категорії критичності.

Секторальні органи у сфері захисту критичної інфраструктури подають уповноваженому органові у сфері захисту критичної інфраструктури переліки об`єктів критичної інфраструктури за формою згідно з додатком.

Кабінет Міністрів України відповідно до ч.5 ст.11 Закону України «Про критичну інфраструктуру» постановою від 28.04.2023 року №415 затвердив Порядок ведення Реєстру об`єктів критичної інфраструктури, включення таких об`єктів до Реєстру, доступу та надання інформації з нього (далі - Порядок №415), який визначає процедури формування і ведення Реєстру об`єктів критичної інфраструктури (далі - Реєстр), включення об`єктів критичної інфраструктури до Реєстру, внесення до нього інформації про об`єкти критичної інфраструктури та їх виключення, доступу та надання інформації з Реєстру.

Відповідно п.7 Порядку №415, Реєстр формується і ведеться уповноваженим органом у сфері захисту критичної інфраструктури України.

Згідно з п.12 Порядку №415, до відкритої інформації у Реєстрі віднесена інформація про:

секторальний орган, який подав інформацію до Реєстру;

найменування (прізвище, власне ім`я, по батькові (за наявності), місцезнаходження (адреса) та код згідно з ЄДРПОУ (РНОКПП - за наявності) оператора критичної інфраструктури, форму власності, країну реєстрації, КВЕД основної діяльності;

кінцевого бенефіціарного власника/контролера;

реєстровий номер об`єкта критичної інфраструктури;

дату внесення інформації про об`єкт критичної інфраструктури до Реєстру вперше.

Згідно з п.15-16 Порядку №415, кожному об`єкту критичної інфраструктури присвоюється реєстровий номер, відкривається новий розділ та формується реєстраційна справа у Реєстрі.

Реєстровим номером об`єкта критичної інфраструктури є унікальний реєстровий номер, який присвоюється кожному індивідуально визначеному об`єкту критичної інфраструктури під час реєстрації вперше, не повторюється на всій території України, залишається незмінним протягом усього часу існування такого об`єкта критичної інфраструктури та не змінюється у разі зміни оператора критичної інфраструктури, форми власності, кінцевого бенефіціарного власника/контролера.

З моменту присвоєння об`єкту критичної інфраструктури унікального реєстрового номера в Реєстрі він вважається таким, що набув правового статусу об`єкта критичної інфраструктури.

Відповідно до п.17-18 Порядку №415, секторальні органи (створювачі) подають окремо про кожен об`єкт критичної інфраструктури повідомлення про внесення відомостей щодо об`єкта критичної інфраструктури до Реєстру за формою згідно з додатком 1 та додатки до нього в електронній формі з дотриманням вимог Законів України «Про електронні документи та електронний документообіг», «Про електронні довірчі послуги», «Про захист інформації в інформаційно-комунікаційних системах» або у паперовій формі.

Підставою для внесення інформації до Реєстру є повідомлення про внесення відомостей щодо об`єкта критичної інфраструктури до Реєстру, яке подає секторальний орган.

За п.24 Порядку №415, відповідальність за достовірність, своєчасність та повноту інформації, поданої уповноваженому органу у сфері захисту критичної інфраструктури України для внесення до Реєстру, несе секторальний орган.

Суд встановив на підставі матеріалів справи, що ОСОБА_2 працював у ТОВ «Чорноморський рибний порт» на посаді механізатора (докера-механізатора).

Під час ракетної атаки збройними силами рф по інфраструктурі ТОВ «Чорноморський рибний порт» за адресою: вул. Центральна, буд. 1, село Бурлача Балка, місто Чорноморськ, Одеська обл., що сталася 09 жовтня 2024 року о 19 год 00 хв. ОСОБА_2 виконував трудові обов`язки на причалі №4 «Новий».

Вказані обставини підтверджуються Актом спеціального розслідування нещасного випадку від 12.12.2024 форми Н-1/П.

Суд встановив, що причиною відмови позивачці у призначенні одноразової грошової допомоги за шкоду життю та здоров`ю, завдану працівникам об`єктів критичної інфраструктури, державним службовцям, посадовим особам місцевого самоврядування внаслідок військової агресії Російської Федерації проти України, стало те, що ТОВ «Чорноморський рибний порт» яке здійснює свою діяльність за адресою: вул.Центральна,буд.1, с. Бурлача Балка м. Чорноморськ Одеської області, до Реєстру об`єктів критичної інфраструктури не внесений до Реєстру об`єктів критичної інфраструктури.

Інших підстав для відмови у призначені та виплаті допомоги члену сім`ї загиблого (померлого) працівника об`єктів критичної інфраструктури, державного службовця, посадової особи місцевого самоврядування внаслідок військової агресії Російської Федерації проти України, що передбачені ст.4 Закону №2980-IX, відповідач у спірному рішенні не зазначив.

Разом з тим, згідно з розпорядженнями Одеської обласної військової адміністрації «Про підтвердження статусу підприємств, критично важливих для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період на території Одеської області» №467/А-2024 від 15.05.2024 та №10/А-2025 від 08.01.2025, ТОВ «Чорноморський рибний порт», , підтверджено статус підприємств, критично важливих для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період на території Одеської області.

Отже, ТОВ «Чорноморський рибний порт» віднесено до підприємств критичної інфраструктури у розумінні Закону №1882-IX та Порядку №1109.

Тобто, попри відсутність відомостей у Реєстрі об`єктів критичної інфраструктури, на його працівників, що постраждали внаслідок військової агресії російської федерації, поширюються норми Закону України «Про одноразову грошову допомогу за шкоду життю та здоров`ю, завдану працівникам об`єктів критичної інфраструктури, державним службовцям, посадовим особам місцевого самоврядування внаслідок військової агресії Російської Федерації проти України», та передбачено призначення та виплата грошової допомоги.

У той же час, обов`язок щодо внесення підприємства до Єдиного переліку (Реєстру) критично важливих підприємств покладений саме на державні органи в разі прийняття рішення про визначення підприємства, установи, організації, крім підприємств, установ та організацій критично важливими для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період.

Суд враховує правовий висновок Великої Палати Верховного Суду у постанові від 05.07.2023 по справі №912/2797/21, згідно з яким принцип «належного урядування», як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість. Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам. З іншого боку, потреба виправити минулу «помилку» не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу. Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що позивач, як дружина працівника об`єкта критичної інфраструктури, якому заподіяно смерть на виробництві у зв`язку із ракетним обстрілом з боку рф, має право на виплату допомоги за Законом №2980-IX.

Отже, суд вважає за необхідне визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 21.03.2025 №15001-25-2 про відмову у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги члену сім`ї загиблого (померлого) працівника об`єктів критичної інфраструктури, державного службовця, посадової особи місцевого самоврядування внаслідок військової агресії Російської Федерації проти України.

Вирішуючи позовні вимоги зобов`язального характеру, суд виходить з такого.

Відповідно до ст.2 КАС України, метою адміністративного судочинства є ефективний захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення. Зобов`язуючи орган державної влади виконати свої дискреційні повноваження, суд встановлює справедливість та відновлює баланс взаємодії між суб`єктами владних повноважень та фізичними особами. Також суд унеможливлює виникнення вільного трактування та зловживання органами державної влади своїми дискреційними повноваженнями.

Відповідно до ч. 4 ст. 245 КАС України, у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Тобто, у разі відсутності у суб`єкта владних повноважень законодавчо закріпленого права адміністративного розсуду при вчиненні дій/прийнятті рішення, та встановлення у судовому порядку факту протиправної поведінки відповідача, зобов`язання судом суб`єкта ухвалити рішення конкретного змісту не можна вважати втручанням у дискреційні повноваження, адже саме такий спосіб захисту порушеного права є найбільш ефективним та спрямований на недопущення свавілля в органах влади.

Для ефективного та повного захисту порушених прав позивача суд доходить висновку про необхідність зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу, передбачену Законом України «Про одноразову грошову допомогу за шкоду життю та здоров`ю, завдану працівникам об`єктів критичної інфраструктури, державним службовцям, посадовим особам місцевого самоврядування внаслідок військової агресії Російської Федерації проти України» від 20.03.2023 №2980-ІХ на підставі заяви ОСОБА_1 від 11.03.2025 №9495 та доданих до неї документів.

Суд зазначає, що захист прав позивача саме в такий спосіб не є втручанням у дискреційні повноваження відповідача, оскільки суд не втручається в дискреційні повноваження відповідача, не привласнює їх і не підміняє ГУ ПФУ в Одеській області, а лише зобов`язує відповідача вчинити певні дії, що повністю відповідає вимогам законодавства.

Суд відхиляє доводи представника відповідача щодо дискреційності повноважень, з огляду на таке.

Відповідно до сталої практики Верховного Суду, дискреційними повноваженнями є повноваження суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом подібних повноважень є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова «може».

Водночас повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний і законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

З урахуванням тієї обставини, що оскаржуване рішення відповідача у спірній ситуації не ґрунтується на дискреційних повноваженнях відповідача як суб`єкта владних повноважень, оскільки алгоритм дій відповідача чітко зазначений законодавчо, у цьому випадку задоволення позову в частині дій зобов`язального характеру не є втручанням у дискреційні повноваження відповідача.

Згідно з частиною 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Зважаючи на наведене, виходячи з системного аналізу положень законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З урахуванням зазначеного, суд вважає за необхідне стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1211,20 грн.

Інші доводи відповідача по суті спірних правовідносин суд вважає спростованими вищенаведеними висновками.

Керуючись ст. 2, 5, 6, 72, 77, 90, 120, 139, 241-246, 258, 262, 293, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 21.03.2025 №15001-25-2 про відмову у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги члену сім`ї загиблого (померлого) працівника об`єктів критичної інфраструктури, державного службовця, посадової особи місцевого самоврядування внаслідок військової агресії Російської Федерації проти України.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу, передбачену Законом України «Про одноразову грошову допомогу за шкоду життю та здоров`ю, завдану працівникам об`єктів критичної інфраструктури, державним службовцям, посадовим особам місцевого самоврядування внаслідок військової агресії Російської Федерації проти України» від 20.03.2023 №2980-ІХ, на підставі заяви ОСОБА_1 від 11.03.2025 №9495 та доданих до неї документів.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, , місцезнаходження: вул. Канатна, буд. 83, м. Одеса, Одеська область, 65012.

Суддя Дмитро БАБЕНКО