Справа № 559/5410/25
Суддя: Довга Ольга Іванівна
Дата ухвалення: 2026-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2026 рокуЛьвівСправа № 559/5410/25 пров. № А/857/3797/26
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий-суддя Довга О.І.,

суддя Запотічний І.І.,

суддя Шинкар Т.І.

секретар судового засідання Слободян І.М.

за участю:

представник позивача Рідченко М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції на рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 22 грудня 2025 року у справі № 559/5410/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності (головуючий суддя Макеєв С.В., м.Дубно, Рівненська область), -

В С Т А Н О В И В:

11.12.2025 ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернулась в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції (далі - відповідач), в якому просила:

- скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не автоматичному режимі від 02.12.2025 серії ЕНА №62658, винесену інспектором 3 взводу 3 батальйону УПП в Рівненській області Стрибулевич Ганною Ігорівною, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначала, що спірною постановою, на підставі ч.1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), її притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення правил зупинки транспортного засобу.

Позивач заперечувала вчинення нею правопорушення, вважала, що працівник поліції не врахував усіх обставин справи.

Рішенням Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 22 грудня 2025 року позов задоволено:

- скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №6265846 від 02.12.2025 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.122 КУпАП, у вигляді штрафу в розмірі 340 грн., а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрито;

- стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань з Управління патрульної поліції в Рівненській області на користь ОСОБА_2 судові витрати у розмірі 484 (чотириста вісімдесят чотири) гривні 48 копійок на повернення сплаченого судового збору.

Приймаючи рішення суд першої інстанції зазначив, що працівник поліції не проводив замірів від транспортного засобу позивача до краю перехрещуваної проїзної частини, а з наявних в матеріалах справи доказів не можливо встановити, що відстань від транспортного засобу позивача до краю перехрещуваної проїзної частини становила менше ніж 10 метрів.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції подало апеляційну скаргу, в якій, покликаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити.

За змістом доводів, на переконання відповідача, суд першої інстанції не надав оцінку відеозапису з портативного відеореєстратора закріпленого за поліцейським на час денної зміни, та фото з місця події які відображають та дають змогу встановити в діях позивача наявність порушення ПДР. Надані докази в сукупності підтверджують вчинення позивачем адміністративного правопорушення. Вважає, що заміри відстані, які, як вважає суд першої інстанції, у цій ситуації не є необхідними в силу очевидності правопорушення.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Розгляд справи здійснюється з урахуванням положень параграфа 2 Глави 11 Кодексу адміністративного судочинства України.

За правилами статті 268 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, визначених статтями 273-277, 280-283-1, 285-289 цього Кодексу, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку.

Учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду.

Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Представник позивача у судовому засіданні проти вимог апеляційної скарги заперечує, вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід задовольнити з огляду на наступне.

За змістом спірної постанови від 02.12.2025 серії ЕНА №62658 (місце вчинення адміністративного правопорушення вул. Замкова, 17, м. Дубно), громадянка ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Kia Sportage, державний номерний знак НОМЕР_1 , здійснила зупинку ближче 10м від виїзду з прилеглої території, а відтак порушила п.15.9 «и» Правил дорожнього руху (далі ПДР).

За скоєне ОСОБА_1 , на підставі ч.1 ст. 122 КУпАП, притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу.

До постанови додано показання технічного засобу службового відеореєстратора №476427.

Не погоджуючись із спірною постановою позивач звернулась до суду із позовом.

Перевіряючи правильність висновків суду першої інстанції апеляційний суд зазначає наступне.

За п.15.9 «и» зупинка забороняється ближче 10 м від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду.

Відповідальність за порушення вказаного вище пункту ПДР передбачена ст. 122 КУпАП.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

На підтвердження вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення відповідач надав:

- відеозапис з нагрудної камери працівника поліції;

- низку фотографій з місця події.

На згаданих фото та відеоматеріалах зафіксовано транспортний засіб Kia Sportage, державний номерний знак НОМЕР_1 , за кермом якого перебувала позивач. Автомобіль поставлений безпосередньо перед брамою будинку, розташованого по вулиці Заводській, 17 у м. Дубно. При цьому апеляційний суд зазначає про те, що автомобіль розміщено таким чином, що порушення правил зупинки є очевидним. Необхідності проведення вимірювань, як вважає суд першої інстанції, у цій ситуації немає. На фото та відеоматеріалах чітко видно, що відстань від виїзду з прилеглої території становить набагато менше ніж 10 м, а щодо порушення ПДР, то позивач сама визнала, що таке мало місце, вказавши що місця для парковки не було, відтак зупинилась в місці виїзду з прилеглої території.

Більше того, суд першої інстанції в оскарженому рішенні покликається на необхідність вимірювання відстані від транспортного засобу позивача до краю перехрещуваної проїзної частини, хоча за обставинами справи правопорушення, яке інкримінується позивачу порушення правил зупинки з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду. До того ж, на відеозаписі зафіксовано, що працівник поліції повідомила позивача про те, що екіпаж патрульної поліції прибув на місце події за викликом на лінію « 102» за фактом скарг громадян за неодноразові перекриття водіями виїзду з прилеглої території приватного будинку.

Зважаючи на викладене вище апеляційний суд вважає висновок суду першої інстанції про протиправність постанови відповідача помилковим.

Відповідно до частин першої-четвертої статті 242 КАС України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

З огляду на вищезазначене, вказаним вимогам оскаржуване рішення суду першої інстанції не відповідає.

Відповідно до пункту 2 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно частин 1 та 2 статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Суд першої інстанції у справі, що розглядається, неповно з`ясував обставини справи, не дав належної оцінки встановленим обставинам, неправильно застосував норми матеріального права, що призвело до ухвалення помилкового рішення, у зв`язку з чим рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

За правилами ст. 139 КАС України перерозподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статтями 229, 241, 242, 272, 286, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 370 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції, а рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 22 грудня 2025 року у справі № 559/5410/25 скасувати.

Прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О. І. Довга
судді І. І. Запотічний
Т. І. Шинкар
Повне судове рішення складено 25.02.26