Справа № 520/11898/25
Суддя: Мар'єнко Л.М.
Дата ухвалення: 2026-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м.Харків

25 лютого 2026 року №520/11898/25

Харківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Лариси Мар`єнко, розглянувши в місті Харкові в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін у судове засідання адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач - ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про відмову у призначенні пенсії за віком №564 від 13.03.2025;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , період роботи в колгоспі "Побєда" з 20.04.1990 по 11.05.1996 згідно архівної довідки від 26.022025 №083/01-13, та трудової книжки НОМЕР_2 від 23.05.1990.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 13 березня 2025 року №564 відмовлено у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з підстав не зарахування до страхового стажу періоду роботи в колгоспі "Побєда" з 20.04.1990 по 11.05.1996, оскільки в архівній довідці від 26.02.2025 №083/01-13 невірно зазначено ПІБ позивача, а в трудовій книжці НОМЕР_2 від 23.05.1990 відсутні повні відомості про трудову участь у громадському господарстві. Вказане рішення позивач вважає протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду відкрито спрощене позовне провадження у справі без виклику сторін у судове засідання.

Представник відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, надіслав через канцелярію суду відзив на позовну заяву, в якому просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог, зазначаючи, що під час виникнення спірних відносин, територіальне управління пенсійного фонду діяло в порядку, спосіб та у межах чинного законодавства України.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно до вимог ст.229 КАС України.

Відповідно до частини 5 статті 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Оцінивши повідомлені позивачем та відповідачем обставини, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 06.03.2025 звернувся до територіального управління Пенсійного фонду України з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов?язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV.

За результатом розгляду заяви позивача Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області прийнято рішення від 13.03.2025 №564 про відмову в призначенні пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV "Про загальнообов?язкове державне пенсійне страхування", з підстав відсутності необхідного страхового стажу - 32 роки.

Підставою для відмови в призначенні пенсії в вказаному рішенні вказано, що до страхового стажу не зараховано період роботи в колгоспі "Побєда" з 20.04.1990 по 11.05.1996 згідно архівної довідки №083/01-13 від 26.02.2025, оскільки в довідці зазначено невірно ПІБ ( ОСОБА_2 , ОСОБА_1 ), в трудовій книжці НОМЕР_2 від 23.05.1990 у відомостях про трудову участь у громадському господарстві відсутні підстави внесення записів із зазначенням номерів та дат за кожен рік.

Не погоджуючись рішенням відповідача про відмову у зарахуванні періоду роботи з 20.04.1990 по 11.05.1996 до страхового стажу, вважаючи його протиправним та там, що підлягає скасуанню, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами п.6 ч.1 ст.92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначаються Законом "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі по тексту - Закон №1058-IV).

Приписами статті 24 Закону №1058-IV встановлено, зокрема, страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Період, протягом якого особа, яка підлягала загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню на випадок безробіття, отримувала допомогу по безробіттю (крім одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності) та матеріальну допомогу у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації, включається до страхового стажу.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Частинами першою та третьою статті 44 Закону №1058-IV встановлено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Згідно зі статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини першої статті 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі по тексту - Порядок №637).

Пунктом 1 Порядку №637 передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до абзаців 1, 2, 4 пункту 20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Таким чином, з викладених правових норм вбачається, що основним документом, який підтверджує наявність в особи відповідного стажу роботи, є трудова книжка, а за відсутності записів в ній - уточнюючі первинні документи.

При цьому, вищенаведеними правовими нормами серед зазначених уточнюючих документів без будь-яких виключень, зокрема передбачено ті, що видані архівними установами.

Суд враховує, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв (ч.1 ст.56 Закону №1788-ХІІ).

Відповідно до ч.2 ст.56 Закону №1788-ХІІ при обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Порядок ведення трудових книжок колгоспників врегульований Основними положеннями про порядок видачі та ведення трудових книжок колгоспників, які затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 за №310, та чинних на час розгляду справи (далі по тексту - Основні Положення).

Відповідно до п.п.1, 2 Основних Положень трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів. Трудові книжки ведуться на всіх членів колгоспу з моменту їх вступу в члени колгоспу.

До трудової книжки колгоспника, зокрема, заносяться: відомості про колгоспника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про роботу: призначення на роботу, переведення на іншу роботу, закінчення роботи; відомості про трудову участь: прийнятий в колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, його виконання (п.5 Основних Положень).

Згідно з п.6 Основних Положень всі записи в трудовій книжці засвідчуються у всіх розділах за час роботи в колгоспі підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженої правлінням колгоспу особи та печаткою.

Також, слід зазначити про встановлений взірець трудової книжки колгоспника, відповідно до якого трудова книжка колгоспника містить окремі розділи: ІІІ "членство в колгоспі", де зазначаються відомості про прийом в члени колгоспу, припинення членства в колгоспі та причини такого припинення, відомості про документ, на підставі якого внесений запис; ІV "відомості про роботу" - відомості про прийом на роботу, переведення на іншу посаду, звільнення з роботи, із зазначенням причин та відомості про документ, на підставі якого внесений запис; V "трудова участь у громадському господарстві" - встановлений у колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, виконання річного мінімуму трудової участі, причини невиконання встановленого мінімум трудової участі, відомості про документ, на підставі якого внесений запис.

Відповідно до п.8 Основних Положень трудові книжки зберігаються в правлінні колгоспу як бланки суворої звітності, а при припиненні членства в колгоспі видаються їх власникам на руки.

Пунктом 13 Постанови №310 передбачено, що відповідальність за своєчасне і правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання і видачу несе спеціально уповноважена правлінням колгоспу особа.

В свою чергу, на час заповнення трудової книжки в частині спірних періодів діяла також Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах та організаціях, затверджена постановою Держкомпраці СССР від 20.06.1974 №162 (в редакції постанови Держкомпраці СССР від 02.08.1985 №252 зі змінами, внесеними постановою Державним комітетом СССР з праці та соціальних питань від 19.10.1990 №412, та яка втратила чинність на підставі Наказу Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України № 58 від 29.07.1993) (далі по тексту - Інструкція №162).

Відповідно до пункту 1.4 Інструкції №162 питання, пов`язані з порядком ведення трудових книжок, їх зберігання, виготовлення, постачання за обліку, врегульовано постановою Ради Міністрів СССР та ВЦСПС від 06.09.1973 №656 "Про трудові книжки робітників та службовців".

Згідно положень пунктів 1, 13, 18 постанови Ради Міністрів СССР та ВЦСПС від 06.09.1973 №656 "Про трудові книжки робітників та службовців" (із змінами, далі по тексту - Постанова № 656) трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робочих та службовців. При звільненні робітника або службовця всі записи про роботу, нагородження та заохочення, занесені до трудової книжки за час роботи на даному підприємстві, в установі, організації засвідчуються підписом керівника підприємстві, установі, організації або спеціально уповноваженої ним особи та печаткою. Відповідальність за організацію робіт з ведення, обліку, зберігання та видачі трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. Відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання та видачу несе спеціально уповноважена особа, яку призначають наказом (розпорядженням) керівника підприємства, установи, організації. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання та видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Аналогічні за змістом положення містяться в Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58 (далі по тексту - Інструкція №58), зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 за №110.

Отже, відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, а тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, а отже, й не може впливати на її особисті права.

Вказаний правовий висновок викладений Верховним Судом у постанові від 09.08.2019 у справі №654/890/17.

Таким чином, підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

Так, відповідно до пунктів 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до пункту 3 вказаного Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Аналіз наведених норм права дає змогу дійти висновку, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а необхідність підтвердження трудового стажу на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами виникає виключно у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній чи наявності неправильних чи неточних записів про періоди роботи.

Право особи на гарантоване Конституцією і законами України пенсійне забезпечення не може ставитись в залежність від дотримання відповідальною особою Порядку ведення трудових книжок, оскільки трудовим законодавством України не передбачено обов`язку працівника здійснювати контроль за веденням обліку та заповнення роботодавцем, іншими органами трудової книжки, а тому працівник не може нести і негативних наслідків порушення порядку заповнення його трудової книжки.

Матеріалами справи підтверджується, що позивач надав відповідачу трудову книжку колгоспника серії НОМЕР_2 від 23.05.1990, яка містить записи про періоди роботи, зокрема щодо спірного періоду з 20.04.1990 по 11.05.1996, в який позивач працював на посаді водія колгоспу "Побєда".

В Розділі "трудова участь в громадському господарстві" трудової книжки позивача містяться записи про трудову участь за 1990-2000 роки із зазначенням прийнятим колгоспом річного мінімуму трудової участі в громадському господарстві та виконана норма річного мінімуму працівником.

Разом із тим, записи в трудовій книжці позивача Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області визнало недостатніми для підтвердження трудового стажу, у зв`язку з відсутністю відомостей в графі №6 "на підставі чого внесено запис (документ, його дата і номер)".

Також позивачем надано до пенсійного фонду архівну довідку від 26.02.2025 №083/01-13 Комунальної установи Трудовий архів Сахновщинської селищної ради Берестинського району Харківської області, в якій зазначено, що у документах архівного фонду Колгосп "Побєда" Сахновщинського району Харківської області, КСП "Побєда" Сахновщинського району Харківської області, ПСП "Побєда" Сахновщинського району Харківської області значиться ОСОБА_2 (так значиться в документах у 1990 році), ОСОБА_1 (так значиться в документах з 1991 року) і його стаж за період з квітня 1990 року по січень 2000 року становить:

1990 рік, посада не вказана, встановлений мінімум вихододнів - не зазначено, фактично відпрацьовано вихододнів - 208;

1991 рік, посада не вказана, встановлений мінімум вихододнів - не зазначено, фактично відпрацьовано вихододнів - 319;

1992 рік, посада не вказана, встановлений мінімум вихододнів - не зазначено, фактично відпрацьовано вихододнів - 347;

1993 рік, посада - шофер, встановлений мінімум вихододнів - не зазначено, фактично відпрацьовано вихододнів - 325;

1994 рік, посада - шофер, встановлений мінімум вихододнів - не зазначено, фактично відпрацьовано вихододнів - 321;

1995 рік, посада не вказана, встановлений мінімум вихододнів - не зазначено, фактично відпрацьовано вихододнів - 300;

1996 рік, посада не вказана, встановлений мінімум вихододнів - не зазначено, фактично відпрацьовано вихододнів - 336;

1997 рік, посада не вказана, встановлений мінімум вихододнів - не зазначено, фактично відпрацьовано вихододнів - 332;

1998 рік, посада - шофер, встановлений мінімум вихододнів - не зазначено, фактично відпрацьовано вихододнів - 290;

1999 рік, посада не вказана, встановлений мінімум вихододнів - не зазначено, фактично відпрацьовано вихододнів - 335;

2000 рік, посада не вказана, встановлений мінімум вихододнів - не зазначено, фактично відпрацьовано вихододнів - 2.

Архівна довідка надана на підставі: Ф, Р-50, 51, 52, відомості нарахування заробітної плати за 1990-2000 роки.

Аналізуючи інформацію, яка міститься в трудовій книжці колгоспника серії НОМЕР_2 від 23.05.1990 та архівній довідці від 26.02.2025 №083/01-13, можна дійти висновку, що ОСОБА_1 в період з 20.04.1990 по 20.03.2000 року був членом колгоспу "Побєда", де працював на посаді водія (шофера) та в період з 1990 по 1999 рік включно виконав річний мінімум трудової участі в громадському господарстві.

Таким чином, наданою архівною довідкою позивачем усунуто недоліки трудової книжки в частині підстав зазначення трудового мінімуму участі у громадському господарстві.

Отже, наведені пенсійним органом мотиви не зарахування до страхового стажу позивача періоду роботи у колгоспі "Побєда" з 20.04.1990 по 11.05.1996 згідно архівної довідки від 26.02.2025 №083/01-13 та трудової книжки НОМЕР_2 від 23.05.1990 року слід визнати безпідставними.

З огляду на викладене, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 від 13 березня 2025 року №564 в частині не зарахування до страхового стажу періоду роботи в колгоспі "Побєда" з 20.04.1990 по 11.05.1996 є протиправним та підлягає скасуванню, та, як наслідок, підлягає задоволенню позовна вимога про зобов`язання відповідача зарахувати до страхового стажу позивача вказаного періоду роботи.

Приписами ч.1 та ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зважаючи на встановлені у справі обставини, з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Витрати зі сплати судового збору підлягають розподілу відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст.19, 139, 229, 241-247, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (вул.Надії Алексєєнко, буд.106, м.Дніпро, 49008, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про відмову у призначенні пенсії за віком від 13.03.2025 №564 в частині не зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи в колгоспі "Побєда" з 20.04.1990 по 11.05.1996.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області () зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) період роботи в колгоспі "Побєда" з 20.04.1990 по 11.05.1996 згідно архівної довідки від 26.022025 №083/01-13 та трудової книжки НОМЕР_2 від 23.05.1990.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (вул.Надії Алексєєнко, буд.106, м.Дніпро, 49008, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати зі сплати судового збору у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 з 24 лютого 2022 року був введений воєнний стан на території України, у зв`язку з бойовими діями на території м.Харків та Харківської області, повний текст рішення складено 25 лютого 2026 року.

Суддя Лариса МАР`ЄНКО