Справа № 420/39286/25
Суддя: Василяка Д.К.
Дата ухвалення: 2026-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Василяки Д.К., розглянувши в письмовому провадженні у порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (вул. Валентини Крицак, 6, м. Херсон, 73036, ), Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (21005, м. Вінниця, вул. Зодчих, 22, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області в якому позивач просить суд:

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 15 жовтня 2025 року за № 71;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду в Херсонській області України здійснити переведення ОСОБА_1 з пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII з дати звернення 09.05.2025, із врахуванням довідок про складові заробітної плати для призначення особі пенсії державного службовця, яка працювала в державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, та посаду якої було класифіковано (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) від 08.05.2025 №51 та про інші складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 08.01.2025 № 52, які видані Головним управлінням Пенсійного фонду України в Херсонській області, та виплату перерахованої пенсії з наступного дня після звільнення - 01.10.2025 з урахуванням здійснених виплат.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що вперше пенсія ОСОБА_1 була призначена за віком з 03.08.2019 згідно із Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-IV, а з 28.07.2020 був здійснений перехід на пенсію за віком згідно із Законом України «Про Державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889 -VIII. При цьому, пенсію державного службовця ОСОБА_1 не отримувала, так як продовжувала працювати на державній службі. 28.04.2025 відповідно до заяви ОСОБА_1 повторно переведено на пенсію за віком у відповідності до Закону № №1058-IV. 09.05.2025 ОСОБА_1 звернулась до пенсійного органу із заявою встановленого зразка про призначення/перерахунок пенсії з метою переведення з пенсії за віком, призначеної на підставі Закону №1058-IV, на пенсію за віком згідно із Законом № 889 VIII з урахуванням довідки про складові заробітної плати для призначення особі пенсії державного службовця, яка працювала в державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, та посаду якої було класифіковано (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) від 08.05.2025 №51 та довідки про інші складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 08.01.2025 № 52, виданих Головним управлінням Пенсійного фонду України в Херсонській області. 06.10.2025 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Херсонській області було направлено документи ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області для перегляду рішення про відмову в перерахунку пенсії ОСОБА_1 . За результатами перегляду документів ОСОБА_1 Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області було прийнято рішення про відмову в перерахунку пенсії № 71 від 15.10.2025 на заміну рішення № 71 від 15.09.2025 (на заміну від 16.05.2025 № 71). Відмова мотивована тим, що відсутні правові підстави для перерахунку пенсії позивачки, так як пунктом 3 статті 45 Закону №1058-IV передбачено можливість проведення перерахунку пенсії шляхом переведення з одного виду на інший з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. Заява ОСОБА_1 від 09.05.2025 № 4961 була опрацьована шляхом проведення умовного перерахунку з пенсії за віком згідно Закону №1058-IV на пенсію за віком відповідно до Закон № 889 -VIII. В результаті даного перерахунку розмір пенсії заявниці зменшується до перерахунку складало 7417,00 грн, а після перерахунку стає 7348,45 грн. Отже, даний вид перерахунку для заявниці є недоцільним. При цьому, питання щодо переведення позивачки на пенсію за Законом № 889 -VIII та її обрахунку відповідно до норм цього закону, з врахуванням наданих позивачем довідок від 08.05.2025 № 51; від 08.01.2025 № 52, відповідачем не було розглянуто. Позивач зауважує, що згідно зі змістом рішення № 71 від 15.10.2025 відповідачем не наведено жодних зауважень щодо відсутності у позивачки законодавчо встановленого стажу, віку тощо, як таких, що дають право на пенсію за віком згідно із Законом № 889 -VIII. Позивач вважає рішення про відмову у переведенні пенсії протиправним та таким, що підлягає скасуванню, у зв`язку із чим звернулась до суду з даним позовом.

За цією позовною заявою відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами у відповідності до ст. 262 КАС України.

Від представника відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач вважає позов необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. Зокрема, свою позицію обґрунтовує тим, що порядок проведення перерахунку пенсій у разі підвищення заробітної плати працюючим державним службовцям визначалось пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 року за № 865 Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії . У зв`язку з набранням чинності, 01.05.2016, Закону № 889 втратив чинність Закон № 3723, окрім статті 37, що застосовується до призначення пенсії державним службовцям (пункт 2 Прикінцеві та перехідні положення Закону № 889). Постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 року за № 622 Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб, визнано такими, що втратили чинність постанови КМУ, зокрема і постанова Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 року за № 865 Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії . Таким чином, Законом № 889 та постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 року за № 622 Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб не передбачено проведення перерахунків призначених пенсій державним службовцям , в тому числі призначених згідно із Законом № 3723, отже підстави для видачі довідок про заробітну плату для перерахунку пенсій, який був передбачений ст. 37 Закону № 3723, відсутні. У зв`язку з набранням чинності, 01.05.2016, Закону № 889 втратив чинність Закон №3723, окрім статті 37, що застосовується до призначення пенсії державним службовцям (пункт 2 Прикінцеві та перехідні положення Закону № 889). Постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 року за № 622 Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб, визнано такими, що втратили чинність постанови КМУ, зокрема і постанова Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 року за № 865 Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії . Таким чином, Законом № 889 та постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 року за № 622 Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб не передбачено проведення перерахунків призначених пенсій державним службовцям , в тому числі призначених згідно із Законом № 3723, отже підстави для видачі довідок про заробітну плату для перерахунку пенсій, який був передбачений ст. 37 Закону № 3723, відсутні.

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області у встановлений судом строк відзив на позовну заяву та/або заяву про продовження процесуальних строків не подав.

У відповідності до частини 4 статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України, неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Відповідно до частини шостої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються вимоги та відзив на позовну, докази, якими вони підтверджуються, суд встановив наступне: ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Херсонській області та отримує пенсію за віком на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV.

09.05.2025 року позивачка звернулась Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області із заявою про перехід на інший вид пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу». До заяви від 09.05.2025 позивач долучила довідку про складові заробітної плати для призначення особі пенсії державного службовця, яка працювала в державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, та посаду якої було класифіковано (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) від 08.05.2025 №51 та довідку про інші складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 08.01.2025 № 52, які видані Головним управлінням Пенсійного фонду України в Херсонській області.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 16.12.2020 № 25-1 «Про затвердження змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України» передбачено опрацювання заяв про призначення/перерахунки пенсії бек-офісами територіальних органів Фонду в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від місця подачі заяви та місця проживання пенсіонера.

Відповідно до п. 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України № 22- 1 від 25.11.2005 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначено структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, - Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, яке було уповноважене розглянути подану позивачем заяву.

Рішенням ГУ ПФУ у Вінницькій області від 15 жовтня 2025 року за № 71 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком, та, серед іншого, зазначено: «Вперше пенсія була призначена ОСОБА_1 з 03.08.2019 року пенсія за віком, відповідно до ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а з 28.07.2020 року заявниця була переведена пенсію за віком згідно ЗУ «Про державну службу». Відповідно до ст. 90 зазначеного Закону пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Крім того, п.10 розділу ХІ «Прикінцеві положення» передбачено особливі умови щодо призначення пенсії за віком для осіб, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" та актами Кабінету Міністрів України. Зокрема, зазначено, що такі особи мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" № 3723-ХІІ від 16.12.1993р. Проведення перерахунку пенсій, призначених згідно Закону України «Про державну службу», діючим законодавством не передбачене. Порядок призначення пенсій деяким категоріям осіб, затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 № 622 Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб, який застосовується з 1 травня 2016 року (далі Порядок № 622). Пунктом 2 зазначеної Постанови передбачено, що згідно з пунктом 10 і 12 Розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону № 889 VII на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723 ХІІ мають право особи, які на день набрання чинності Законом №889VII:- мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України;- або займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України та які:-досягли пенсійного віку;- мають страховий стаж, зокрема, жінки 30 років;- не отримували пенсію, призначену відповідно до Закону № 3723 ХІІ. Оскільки гр. ОСОБА_1 вже була призначена пенсія згідно Закону України «Про державну службу», то не виконується умова п. 3.1 Порядку № 622: Державні службовці, які на день набрання чинності Законом України від 10.12.2015 р. № 889-VIII Про державну службу займали посади державної служби та які пенсію, призначену відповідно до Закону № 3723 ХІІ, не отримували з дати призначання до набрання чинності Законом України від 10.12.2015 р. № 889-VIII Про державну службу, мають право на обчислення пенсії на умовах цього Порядку після звільнення з посади державної служби».

Не погодившись з прийнятим ГУ ПФУ у Вінницькій області рішенням від 15 жовтня 2025 року за № 71, позивач оскаржив його в судовому порядку, звернувшись до суду із даною позовною заявою.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих сторонами доказів, а також достатність та взаємний зв`язок у їх сукупності, суд вважає позовні вимоги підлягаючими задоволенню у зв`язку з наступним.

Згідно зі статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Право на пенсійне забезпечення державних службовців визначено Законом України "Про державну службу" від 10.12.2015 №889-VIII (далі - Закон №889-VIII), який набув чинності 01.05.2016.

Згідно з п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII, втратив чинність Закон України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-XII (далі - Закон №3723-XII), крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Відповідно до п. 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII визначено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., №52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., №52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Відповідно до п. 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України 1993 р., №52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., №52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Згідно з положеннями ст. 37 Закону №3723-XII на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

За результатами аналіз зазначених норм чинного законодавства, суд дійшов висновку, що обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону №3723-ХІІ після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених ч. 1 ст. 37 Закону №3723-ХІІ і нормами Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VІІІ, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

Згідно з ч. 18 ст. 37 Закону №3723-XII передбачено, що період роботи посадових осіб в органах державної податкової та митної служб на посадах, на яких відповідно до закону присвоювалися спеціальні та/або персональні звання, зараховується до стажу державної служби, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Відповідно до ст. 46 Закону №889-VIII визначені особливості стажу державної служби, зокрема у п.2 зазначено, що до стажу державної служби зараховуються, зокрема, час перебування на посадах, на яких присвоюються військові та спеціальні звання.

Суд звертає увагу, що предметом спору у цій справі є оцінка обставин щодо: наявності у позивача стажу роботи на державній службі, необхідного для призначення пенсії за віком відповідно до Закону №3723-ХІІ; правомірності дій відповідача щодо відмови позивачу у призначенні/переведенні пенсії за віком на підставі Закону №3723-ХІІ.

Судом встановлено, що позивач працював на різних посадах у податкових органах, зокрема у періоди з 01.07.1992 по 22.08.2017 та з 04.02.2018 по 17.12.2024, які не зараховані відповідачем до стажу державної служби.

Постановою Кабінету Міністрів України №283 від 03.05.1994 затверджено Порядок обчислення стажу державної служби, який діяв до набрання законної сили Законом України №889-VIII, яким визначено посади і ранги, час роботи в яких зараховується до стажу державної служби.

Згідно абз. 3 п. 2 вказаного Порядку до стажу державної служби зараховується, зокрема, робота керівних працівників і спеціалістів в апараті державної податкової та контрольно-ревізійної служби.

Суд звертає увагу, що спеціальним законом, що визначав статус державної податкової служби в Україні, її функції та правові основи діяльності у період роботи позивача на відповідних посадах, був Закон України від 04.12.1990 №509-XII "Про державну податкову службу в Україні" (далі - Закон№509-XII), а з 12.08.2012 - Податковий кодекс України.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону №509-XII державна податкова служба, якій за змістом частини другої цієї статті підпорядковані державні податкові інспекції в областях, районах, містах і районах у міста, є центральним органом виконавчої влади, який забезпечує здійснення контролю за дотриманням податкового законодавства, правильністю обчислення, повнотою і своєчасністю сплати до бюджетів податків, зборів та інших платежів і неподаткових доходів і внесків до державних цільових фондів, встановлених законодавством України.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 15 Закону №509-XII передбачено, що посадовою особою органу державної податкової служби, за правилами частини першої статті 15 Закону України №509-XII, може бути особа, яка має освіту за фахом та відповідає кваліфікаційним вимогам, установленим Міністерством фінансів України. Посадові особи органів державної податкової служби підлягають атестації, після якої таким особам присвоюються спеціальні звання.

Згідно з ст. 6 Закону №509-XII було встановлено, що видатки на утримання органів державної податкової служби визначаються Кабінетом Міністрів України і фінансуються з державного бюджету.

Таким чином, посадові особи державної податкової служби, яким за наслідками атестації присвоєно спеціальні звання, які обіймають посади в державних органах для виконання завдань і функцій держави (зокрема, у сфері податкової політики), одержують заробітну плату за рахунок державного бюджету, - перебувають на державній службі та є державними службовцями.

Згідно з абз. 1, 2 п. 344.1 ст. 344 Податкового кодексу України передбачено, що пенсійне забезпечення посадових осіб контролюючих органів, крім діючих у них підрозділів податкової міліції, здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України "Про державну службу". Період роботи зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєнні звання) у контролюючих органах зараховується до стажу державної служби та стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу" незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним законом.

Аналогічна правова позиція відображена у постанові Верховного Суду України від 22.10.2013 у справі 21-340а13, зокрема, колегія суддів дійшла висновку, що посадові особи державної податкової служби, яким присвоєно спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження такої служби в податкових органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця відповідно до ст.37 Закону України "Про державну службу".

Дана правова позиція узгоджуються з правовою позицією, яка викладена в постанові Верховного Суду від 19.06.2018 у справі №465/7218/16а.

Таким чином, законодавством, яке діяло в період роботи (служби) позивача, та яке діє на теперішній час, визначено, що посадові особи органів доходів і зборів є державними службовцями, а тому періоди роботи (служби) у вказаних органах зараховуються до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця.

Згідно з ч. 2 ст. 2 Закону №3723-XII посадовими особами відповідно до цього Закону вважаються керівники та заступники керівників державних органів та їх апарату, інші державні службовці, на яких законами або іншими нормативними актами покладено здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій.

Таким чином, період роботи позивача на посадах в органах державної податкової служби підлягають зарахуванню до стажу роботи державної служби.

Прикінцевими та перехідними положеннями Закону №889-VІІІ передбачено, що за наявності у особи станом на 1 травня 2016 року стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років стажу держслужби незалежно від того, чи працювала особа станом на 1 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ, але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Відтак, позивач з огляду на періоди перебування на службі в органах державної податкової служби на різних посадах станом на 01.05.2016 мав стаж роботи на посадах державної служби не менш як 10 років, на час досягнення пенсійного віку працювала на посаді державної служби, має 20 років стажу на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, а відтак є всі підстави для переведення її з пенсії призначеної відповідно до Закону №1058-ІV, на пенсію за віком відповідно до Закону №3723-XII.

Згідно з ч. 3 ст. 45 Закону №1058-IV визначено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Судом встановлено, що 09.05.2025 року позивачка звернулась Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області із заявою про перехід на інший вид пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу». До заяви від 09.05.2025 позивач долучила довідку про складові заробітної плати для призначення особі пенсії державного службовця, яка працювала в державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, та посаду якої було класифіковано (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) від 08.05.2025 №51 та довідку про інші складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 08.01.2025 № 52, які видані Головним управлінням Пенсійного фонду України в Херсонській області.

Рішенням ГУ ПФУ у Вінницькій області від 15 жовтня 2025 року за № 71 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком, та, серед іншого, зазначено: «Вперше пенсія була призначена ОСОБА_1 з 03.08.2019 року пенсія за віком, відповідно до ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а з 28.07.2020 року заявниця була переведена пенсію за віком згідно ЗУ «Про державну службу». Відповідно до ст. 90 зазначеного Закону пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Крім того, п.10 розділу ХІ «Прикінцеві положення» передбачено особливі умови щодо призначення пенсії за віком для осіб, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" та актами Кабінету Міністрів України. Зокрема, зазначено, що такі особи мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" № 3723-ХІІ від 16.12.1993р. Проведення перерахунку пенсій, призначених згідно Закону України «Про державну службу», діючим законодавством не передбачене. Порядок призначення пенсій деяким категоріям осіб, затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 № 622 Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб, який застосовується з 1 травня 2016 року (далі Порядок № 622). Пунктом 2 зазначеної Постанови передбачено, що згідно з пунктом 10 і 12 Розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону № 889 VII на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723 ХІІ мають право особи, які на день набрання чинності Законом №889VII:- мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України;- або займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України та які:-досягли пенсійного віку;- мають страховий стаж, зокрема, жінки 30 років;- не отримували пенсію, призначену відповідно до Закону № 3723 ХІІ. Оскільки гр. ОСОБА_1 вже була призначена пенсія згідно Закону України «Про державну службу», то не виконується умова п. 3.1 Порядку № 622: Державні службовці, які на день набрання чинності Законом України від 10.12.2015 р. № 889-VIII Про державну службу займали посади державної служби та які пенсію, призначену відповідно до Закону № 3723 ХІІ, не отримували з дати призначання до набрання чинності Законом України від 10.12.2015 р. № 889-VIII Про державну службу, мають право на обчислення пенсії на умовах цього Порядку після звільнення з посади державної служби».

Посилання відповідача на недоцільність переведення позивача на інший вид пенсії є безпідставними, оскільки таке право позивача прямо передбачено ч. 2 п.4-7 розділу ХУ Прикінцевих положень Закону № 1058-ІV.

За таких встановлених судом обставин, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню шляхом визнання протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 15 жовтня 2025 року за № 71.

Вирішуючи даний спір, суд також враховує, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним і таким, що виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, і у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникла б необхідність повторного звернення до суду, здійснювалося примусове виконання рішення суду.

Аналіз норм ст. 245 КАС України, у їх взаємозв`язку зі статтями 2, 5 КАС України, свідчить про те, що суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача. Якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Суд зазначає, що не призначення пенсії за віком буде суперечити принципу правової визначеності, оскільки в п.3.1 Рішення Конституційного Суду України (Справа №1-25/2010 від 29 червня 2010 року) зазначено, що одним з елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки.

При цьому, задоволення вказаної вимоги зобов`язального характеру не призводить втручання до дискреційних повноважень відповідача щодо призначення та виплати пенсії.

Так, у судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення.

Повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов (що є у спірному випадку) відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Крім цього, спосіб відновлення порушеного права позивачки має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду у Вінницькій області України здійснити переведення ОСОБА_1 з пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII з дати зверненя 09.05.2025, із врахуванням довідок про складові заробітної плати для призначення особі пенсії державного службовця, яка працювала в державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, та посаду якої було класифіковано (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) від 08.05.2025 №51 та про інші складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 08.01.2025 № 52, які видані Головним управлінням Пенсійного фонду України в Херсонській області, та виплату перерахованої пенсії з наступного дня після звільнення - 01.10.2025 з урахуванням здійснених виплат.

Суд зазначає, що за результатами автоматичного розподілу справ у електронній підсистемі за принципом екстериторіальності розгляд заяви позивача від 09 травня 2025 року відповідно до Порядку № 22-1 було розподілено на відділ пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

Тобто, розгляд заяви позивача та прийняття відповідного рішення здійснювалися саме Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

Суд зазначає, що дії зобов`язального характеру, як спосіб поновлення порушених прав, можуть бути застосовані судом виключно до того органу, дії, бездіяльність чи рішення якого визнані протиправними та (або) скасовані.

Відтак, у даній справі дії зобов`язального характеру можуть бути застосовані лише до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, як до органу, рішення якого визнається судом протиправним і скасовується.

Відтак, позовні вимоги до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області задоволенню не підлягають.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

При цьому, згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10.02.2010 року, заява №4909/04, відповідно до п. 58 якого Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі"Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torijav.Spain) від 09.12.1994 року, серія A, № 303-A, п.29).

Водночас, відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч.1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно зі ст. 249 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що адміністративний позов слід задовольнити частково.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 6, 7, 9, 72, 77, 90, 139, 205, 229, 242-246, 255, 293, 295 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (вул. Валентини Крицак, 6, м. Херсон, 73036, ), Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (21005, м. Вінниця, вул. Зодчих, 22, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 15 жовтня 2025 року за № 71.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду у Вінницькій області України здійснити переведення ОСОБА_1 з пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII з дати звернення 09.05.2025, із врахуванням довідок про складові заробітної плати для призначення особі пенсії державного службовця, яка працювала в державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, та посаду якої було класифіковано (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) від 08.05.2025 №51 та про інші складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 08.01.2025 № 52, які видані Головним управлінням Пенсійного фонду України в Херсонській області, та виплату перерахованої пенсії з наступного дня після звільнення - 01.10.2025 з урахуванням здійснених виплат.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 968,96 грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та строки, встановлені ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Д.К. Василяка