Справа № 640/16994/22
Суддя: Жук Р.В.
Дата ухвалення: 2026-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення позову без розгляду

27 лютого 2026 року м. Київ Справа № 640/16994/22

Київський окружний адміністративний суд у складі судді Жука Р.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Грін Фарм»

до Головного управління ДПС у м. Києві

про визнання протиправним податкового повідомлення-рішення від 18.06.2019

№ , -

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю «Грін Фарм» з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкове повідомлення-рішення від 18.06.2019 № .

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.10.2022 відмовлено у відкритті провадження у справі.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 18.01.2023 ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.10.2022 скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

Законом України від 13.12.2022 № 2825-IX «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» (далі Закон № 2825-IX) Окружний адміністративний суд міста Києва ліквідовано, утворено Київський міський окружний адміністративний суд із місцезнаходженням у місті Києві.

Відповідно до пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 2825-IX, з дня набрання чинності цим Законом Окружний адміністративний суд міста Києва припиняє здійснення правосуддя; до початку роботи Київського міського окружного адміністративного суду справи, підсудні окружному адміністративному суду, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ, розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом.

14.12.2022 вказаний Закон був опублікований в газеті «Голос України» № 254 та набрав чинності 15.12.2022.

На адресу Київського окружного адміністративного суду супровідним листом від 01.02.2023 № 02.3-08/640/16994/22/8180/2023 надійшли матеріали даної адміністративної справи.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано на розгляд судді Київського окружного адміністративного суду Шевченко А.В.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 14.09.2023 адміністративну справу № 640/16994/22 прийнято до свого провадження. Відкрито провадження в адміністративній справі. Призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано на розгляд судді Київського окружного адміністративного суду Жуку Р.В.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 10.04.2024 прийнято адміністративну справу до провадження та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

В матеріалах справи наявне клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду на підставі пункту 8 частини першої статті 240 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), у зв`язку з пропуском строку звернення до суду із даним позовом.

22.04.2024 ухвалою Київського окружного адміністративного суду позовну заяву залишено без руху після відкриття провадження у справі, позивачу надано можливість усунути недоліки позовної заяви шляхом подання заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду із зазначенням підстав поважності пропуску цього строку та відповідних доказів.

Представником позивача 29.04.2024 на адресу суду подано заяву про поновлення пропущеного процесуального строку.

В обґрунтування поданої заяви, представник позивача зазначає, що з урахуванням принципів частини першої статті 122 КАС України, пункту 56.18 статті 56, пункту 102.1 статті 102 Податкового кодексу України (далі ПК України) строк оскарження податкового повідомлення-рішення від 18.06.2019 № у судовому порядку становить 1095 днів, тобто до 19.07.2022.

Разом з тим, з даним адміністративним позовом позивач звернувся 05.10.2022.

Стосовно наведеного представник позивача вказує, що починаючи з 12.03.2020 і по дату звернення до суду 05.10.2022, в Україні введений і діє карантин постановами Кабінету Міністрів України. Відповідно до Закону України від 17.03.2020 № 533-ХІ «Про внесення змін до Податкового кодекс України та інших законів України щодо підтримки платників податків на період здійснення заходів спрямованих на запобігання виникненню і поширенню короновіросної хвороби (COVID-19)», зупиняється перебіг строків давності, передбачених статтею 102 ПК України.

Крім того, з 5 год 30 хв 24.02.2022 в Україні введений воєнний стан Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» затвердженим Законом України від 24.02.2024 № 2102-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про ведення воєнного стану в Україні», який в подальшому неодноразово продовжений та діє дотепер.

У зв`язку із введенням в Україні воєнного стану, до податкового законодавства були внесені зміни, які стосувалися строків оскарження рішень контролюючих органів (стаття 56 ПК України) та строків давності їх застосування (стаття 102 ПК України).

Таким чином, як зазначає представник позивача, на період з 18.03.2020 по 23.02.2022 строк звернення до адміністративного суду був зупинений на підставі положень Закону України від 13.05.2020 № 591-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо додаткової підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)»; з 24.02.2022 по 05.10.2022 строк звернення до адміністративного суду був зупинений на підставі положень Закону України від 15.03.2022 № 2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», Закону України від 12.05.2022 № 2260-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей податкового адміністрування податків, зборів та єдиного внеску під час дії воєнного, надзвичайного стану».

Розглянувши клопотання відповідача та заяву представника позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для вирішення вказаних питань, суд зазначає таке.

Відповідно до вимог частини першої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (абзац перший частини другої статті 122 КАС України).

Зазначена норма встановлює загальний строк звернення до адміністративного суду в публічно-правових спорах.

Частиною третьою, четвертою статті 123 КАС України передбачено, що якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Визначення строку звернення до адміністративного суду в системному зв`язку з принципом правової визначеності слугує меті забезпечення передбачуваності для відповідача (як правило, суб`єкта владних повноважень в адміністративних справах) та інших осіб того, що зі спливом установленого проміжку часу прийняте рішення, здійснена дія (бездіяльність) не матимуть поворотної дії в часі та не потребуватимуть скасування, а правові наслідки прийнятого рішення або вчиненої дії (бездіяльності) не будуть відмінені у зв`язку з таким скасуванням. Тобто встановлені строки звернення до адміністративного суду сприяють уникненню ситуації правової невизначеності щодо статусу рішень, дій (бездіяльності) суб`єкта владних повноважень.

Верховний Суд неодноразово в своїх постановах звертав увагу на те, що дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин у випадку, якщо вони стали спірними. У випадку пропуску строку звернення до суду, підставами для визнання поважними причин такого пропуску є лише наявність обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини набувають ознак стабільності.

Правовий інститут строків звернення до адміністративного суду за захистом свого порушеного права не містить вичерпного, детально описаного переліку причин чи критеріїв їх визначення. Натомість закон запроваджує оцінні, якісні параметри визначення таких причин - вони повинні бути поважними, реальними або непереборними і об`єктивно нездоланними на час плину строків звернення до суду. Ці причини (чи фактори об`єктивної дійсності) мають бути несумісними з обставинами, коли суб`єкт звернення до суду знав або не міг не знати про порушене право, ніщо правдиво йому не заважало звернутися до суду, але цього він не зробив і через власну недбалість, легковажність, байдужість, неорганізованість чи інші подібні за суттю ставлення до права на доступ до суду порушив ці строки.

Інакшого способу визначити, які причини належить віднести до поважних, ніж через зовнішню оцінку (кваліфікацію) змісту конкретних обставин, хронологію та послідовність дій суб`єкта правовідносин перед зверненням до суду за захистом свого права, немає. Під таку оцінку мають потрапляти певні явища, фактори та їх юридична природа; тривалість строку, який пропущений; те, чи могли і яким чином певні фактори завадити вчасно звернутися до суду, чи перебувають вони у причинному зв`язку із пропуском строку звернення до суду; яка була поведінка суб`єкта звернення протягом цього строку; які дії він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду тощо.

За загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду.

В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Такі висновки зроблені, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04.10.2018 у справі № 800/304/17, Верховного Суду від 25.09.2019 у справі № 520/11888/18, від 16.04.2024 у справі № 280/5595/23, від 14.01.2026 у справі № 300/681/25 тощо.

Питання строків звернення до суду як і з попереднім використанням платником податків досудового порядку вирішення спору, так і без застосування зазначеної процедури було предметом неодноразового розгляду Верховним Судом і станом на сьогодні практика Верховного Суду з цього питання є сформованою і усталеною.

При цьому в кожному випадку темпоральні проміжки, як і момент початку відліку строку, є різними.

26.11.2020 Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду ухвалив постанову у справі № 580/3469/19, у якій зазначив, що граматичне тлумачення змісту пункту 56.18 статті 56 ПК України дає підстави для висновку, що вказана норма не встановлює процесуальних строків звернення до суду. Абзац перший цієї норми презюмує право платника податків використати судовий порядок оскарження відповідного рішення контролюючого органу та встановлює момент виникнення права на відповідне оскарження - з моменту отримання платником податків податкового повідомлення-рішення або іншого рішення контролюючого органу. Також він передбачає, що при реалізації такого права необхідно враховувати строки давності, установлені статтею 102 ПК України.

Виходячи з наведених вище мотивів, Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду сформулював такий правовий висновок: Норма пункту 56.18 статті 56 ПК України не визначає процесуального строку звернення до суду і, відповідно, не є спеціальною щодо норми пункту 56.19 статті 56 ПК України. Водночас норма пункту 56.19 статті 56 ПК України є спеціальною щодо норми частини четвертої статті 122 КАС України, має перевагу в застосуванні у податкових спорах і регулює визначену її предметом групу правовідносин - оскарження в судовому порядку податкових повідомлень-рішень та інших рішень контролюючих органів про нарахування грошових зобов`язань за умови попереднього використання позивачем досудового порядку вирішення спору (застосування процедури адміністративного оскарження - абзац третій пункту 56.18 статті 56 ПК України). Вона встановлює строк для їх оскарження протягом місяця, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження відповідно до пункту 56.17 цієї статті .

Суд зазначає, що, незважаючи на те, що правовий висновок, викладений у вищевказаній постанові безпосередньо стосується застосування пункту 56.19 статті 56 ПК України при вирішенні питання дотримання строку звернення до суду з позовом про визнання протиправними і скасування податкових повідомлень-рішень після проведення процедури адміністративного оскарження, Верховний Суд у складі судової палати також більш широко виклав і новий підхід у тлумаченні пунктів 56.18 статті 56 і 102.1 статті 102 ПК України як норм, які не визначають процесуального строку звернення до суду в податкових правовідносинах, що мало бути враховано у подальшому правозастосуванні при вирішенні аналогічних питань. Цей висновок фактично мав універсальний характер.

У розвиток зазначеного правового підходу у постанові від 27.01.2022 у справі №160/11673/20 Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду сформулював наступний правовий висновок: Процесуальний строк звернення до суду з позовом про скасування податкового повідомлення-рішення (рішення про застосування штрафних санкцій) у випадку, якщо платником податків не використовувалася процедура досудового вирішення спору (адміністративного оскарження) визначається частиною другою статті 122 КАС України - становить шість місяців і обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Судова палата вважає, що такий висновок не суперечить пункту 56.18 статті 56 ПК України, який закріплює право на звернення до суду з позовом у будь-який момент після отримання такого рішення, але при реалізації цього права має враховуватися строк давності.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.07.2025 у справі № 500/2276/24 погодилася із правильністю наведених вище висновків судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду.

У пункті 17 означеної постанови Велика Палата Верховного Суду виснувала, що в адміністративному судочинстві можна виділити такі строки оскарження рішень / дій / бездіяльності суб`єкта владних повноважень:

1) якщо платник податків не оскаржував рішення контролюючого органу в досудовому (адміністративному) порядку - строк звернення до суду становить 6 місяців (частина друга статті 122 КАС України);

2) якщо платник податків оскаржував рішення контролюючого органу в досудовому (адміністративному) порядку, яке не стосується нарахування грошових зобов`язань (наприклад, блокування ПН; присвоєння ризикового статусу тощо), - строк звернення до суду становить 3 місяці (частина четверта статті 122 КАС України);

3) якщо платник податків оскаржував рішення контролюючого органу в досудовому (адміністративному) порядку, яке передбачає нарахування грошових зобов`язань (наприклад, податкове повідомлення-рішення), - строк звернення до суду становить 1 місяць (пункт 56.19 статті 56 ПК України).

Таким чином, строк звернення до суду з позовом про скасування податкового повідомлення-рішення (без використанням процедури досудового вирішення спору) становив шість місяць і обчислюється з дня, коли було закінчено процедуру адміністративного оскарження.

Так, з матеріалів справи вбачається, що оскаржуване ППР позивач отримав 18.07.2019.

Натомість з даним позовом позивач звернувся до суду 05.10.2022, з посиланням на зупинення строків через дію в Україні карантину та подальшого введення воєнного стану.

Суд бере до уваги те, що на час отримання оскаржуваного рішення була сформована практика Верховного Суду, яка визначала строк звернення до суду щодо оскарження податкового повідомлення-рішення становив 1095 днів. Водночас, практика Верховного Суду щодо вказаного питання змінилась у 2020 році та визначала строк звернення до суду щодо оскарження податкового повідомлення-рішення без використання процедури досудового вирішення спору шість місяців.

Разом з тим, суд звертає увагу позивача, що строк у 1095 днів теж пропущений, оскільки з моменту отримання ППР 1095 днів закінчується 19.07.2022, а позивач звернувся до суду 05.10.2022.

При цьому, суд зазначає, що Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» (далі Закон № 540-ІХ), який набрав чинності 02 квітня 2020 року, було також внесено зміни до процесуальних кодексів, зокрема, до Кодексу адміністративного судочинства України. Так, Розділ VI «Прикінцеві положення» КАС України було доповнено пунктом 3, згідно з яким під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 47, 79, 80, 114, 122, 162, 163, 164, 165, 169, 177, 193, 261, 295, 304, 309, 329, 338, 342, 363 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до адміністративного суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, розгляду адміністративної справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 (із змінами та доповненнями) на всій території України був встановлений карантин з 12 березня 2020 року.

17 липня 2020 року набрав чинності Закон України від 18.06.2020 № 731-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» (далі Закон № 731-ІХ), відповідно до якого пункту 3 Розділу VI «Прикінцеві положення» КАС України був викладений в новій редакції, а саме: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином».

При цьому за усталеною практикою Верховного Суду поновлення пропущеного процесуального строку здійснюється судом, якщо такий пропуск чи неможливість вчинення відповідної процесуальної дії зумовлена саме обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Для поновлення строку недостатньо лише посилання на наявність таких обмежень. Необхідним є наведення конкретних обставин та надання скаржником відповідних доказів на підтвердження їх існування, а також доведення їх впливу на своєчасність реалізації ним своїх прав.

Разом з тим, представник позивача як при поданні позовної заяви, так і в заяві про поновлення пропущеного процесуального строку не наводить жодних обґрунтувань того, яким чином введення в Україні карантину позбавило його реальної можливості своєчасного звернення до суду. Самих лише посилань на запровадження карантинних обмежень як на підставу для поновлення пропущеного строку недостатньо.

Більше того, в період з 18.06.2019 (дати винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення) по час звернення до суду із даною позовною заявою, відповідно до інформації, наявної в Єдиному державному реєстрі судових рішень, позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Грін Фарм» приймав участь у розгляді інших справ, зокрема у справах № 640/22291/20 (провадження у справі відкрито ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.10.2020), № 640/21385/21 (провадження у справі відкрито ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 10.08.2021). Тобто, своєчасне звернення до суду із цим позовом залежало виключно від волевиявлення позивача та його пріоритетів. У даному випадку, позивач обрав різну процесуальну поведінку щодо захисту порушених, на його думку, прав, а саме мав можливість звернутись до суду за захистом своїх прав з інших питань, однак у той же самий час не мав можливості подати позовну заяву у даній справі у встановлений законом строк.

Щодо посилання позивача, як на причину пропуску строку звернення до суду, на запровадження воєнного стану в Україні з 24.02.2022 слід зазначити, що Верховний Суд сформував усталений підхід, що введення на території України воєнного стану не зупинило перебіг процесуальних строків звернення до суду з позовами. Питання поновлення процесуального строку у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не є підставою для поновлення процесуального строку. Такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого законом строку.

Обставини, на які посилається позивач, не свідчать про існування будь-яких перешкод у реалізації ним своїх прав на судовий захист з метою відновлення прав, свобод чи законних інтересів. Позивач мав достатньо часу та реальну можливість звернутися до суду із цим позовом. Жодних інших доводів і доказів на їх підтвердження, що позивач внаслідок введення в Україні воєнного стану був позбавлений можливості подати цей адміністративний позов до суду не надано.

Позивач не навів об`єктивних підстав, які б унеможливили своєчасне звернення до суду в межах встановленого КАС України строку. Будь-яких інших обставин, які б свідчили про поважність причин пропуску строку на звернення до суду з позовом, позивач не навів, існування будь-яких перешкод у реалізації ним своїх прав на судовий захист з метою відновлення прав, свобод чи законних інтересів ним не зазначив, а суд не встановив.

Відповідно до положень частини п`ятнадцятої статті 171 КАС України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява залишається без розгляду.

Пунктом 8 частини першої статті 240 КАС України передбачено, що суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Зважаючи на те, що надана судом була правова оцінка обґрунтуванням позивача таких причин пропуску строку звернення до суду, як запровадження на території України карантину та введення на території України воєнного стану, з огляду на те, що жодних інших причин, які б свідчили про поважність пропуску строку представником позивача не зазначено, як і не надано належних та допустимих доказів цього, суд визнає зазначені представником позивача причини неповажними, відповідно, доходить висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання відповідача та залишення позовної заяви без розгляду.

Керуючись статтями 45, 120, 121, 122, 123, 171, 180, 181, 183, 240, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

1. Визнати неповажними причини пропуску Товариством з обмеженою відповідальністю «Грін Фарм» строку звернення до суду з даною позовною заявою та відмовити у його поновленні.

2. Клопотання Головного управління ДПС у місті Києві про залишення позовної заяви без розгляду задовольнити.

3. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Грін Фарм» до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправним податкового повідомлення-рішення від 18.06.2019 № залишити без розгляду.

4. Роз`яснити позивачу його право на звернення до адміністративного суду в загальному порядку після усунення підстав, з яких позовна заява була залишена без розгляду.

Ухвала набирає законної сили згідно статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України з моменту її підписання суддею (суддями) та оскарженню не підлягає.

Апеляційна скарга на ухвалу суду в частині залишення позову без розгляду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Суддя Жук Р.В.