Справа № 600/2296/25-а
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2026-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 600/2296/25-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Лелюк Олександр Петрович

Суддя-доповідач - Капустинський М.М.

24 лютого 2026 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Капустинського М.М.

суддів: Шидловського В.Б. Сапальової Т.В. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Пращерук М. О.,

представника позивача: Макчимчук Я.Д.,

представника відповідача: Орловської Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Чернівецької митниці Державної митної служби України, ОСОБА_1 на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 02 грудня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Чернівецької митниці Державної митної служби України про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В :

у травні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Чернівецького окружного адміністративного суду з позовом до Чернівецької митниці Державної митної служби України у якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Чернівецької митниці від 26.11.2024 №UA59, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість з ввезення на митну територію України товарів фізичними особами (крім транспортних засобів особистого користування) 154549,21 грн;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Чернівецької митниці від 26.11.2024 №UA58, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем мито на транспортні засоби та шини до них, що ввозяться на територію України фізичними особами 70249,64 грн.

В обґрунтування позову зазначав, що 02.11.2023 позивачем імпортовано на митну територію України товар - вантажний автомобіль, марки Mersedes-benz, модель - Sprinter (рік випуску 2019, колір чорний, призначений для перевезення вантажів, номер двигуна NV, номер кузова НОМЕР_1 , робочий об`єм циліндра двигуна 2987 см 3, потужність 140 кВт, тип двигуна-дизельний, тип кузова - фургон. кількість місць включаючи водія 3, повна вага 3500 кг, вантажопід"ємність - 914 кг, вага автомобіля 2586 кг. Цільнометалевий фургон. Відсутні вікна у боковинах. Наявна перегородка між кабіною водія та вантажним відсіком. Відсутні місця та технологічні отвори для встановлення сидінь і пристроїв безпеки у вантажному відсіку. Відсутнє внутрішнє оздоблення з ознаками комфорту у вантажному відсіку. Колісна формула 4x2, країна виробник - DE). Митне оформлення ввезеного позивачем транспортного засобу проведено відповідно до декларації ІМ40ДЕ від 02.11.2023 №UA408040/2023/008446, в якій фактурна вартість транспортного засобу становить 14500 Євро. Митне оформлення, в тому числі визначення митної вартості, нарахування і сплати митних платежів, завершене, його результати не оспорювалися, рішення про корегування митної вартості в порядку статті 55 Митного кодексу України не виносились. Однак в подальшому відповідачем було проведено перевірку, за результатом якої встановлено заниження позивачем податкових зобов`язань зі сплати податку на додану вартість та ввізного мита із ввезення на митну територію України товарів, що ґрунтуються виключно на підставі отриманої від митних органів Федеративної Республіки Німеччина інформації. Зокрема, на підставі аналізу наданого митним органом Федеративної Республіки Німеччина листа, відповідач встановив, що транспортний засіб був проданий за ціною 29200,00 Євро, у зв`язку з чим і прийшов до висновку про заниження позивачем податкових зобов`язань зі сплати податку на додану вартість та ввізного мита із ввезених на митну територію України товарів. Такі висновки, на думку позивача, є безпідставними, оскільки оскільки вантажний автомобіль марки Mersedes-benz, модель Sprinter був придбаний ним за ціною 14500 Євро, яка вказана у рахунку фактурі №53.23 від 30.10.2023. При цьому відповідачем не надано доказів підроблення чи визнання недійним названого документу.

Крім цього, позивачем повідомлено про те, що 02.10.2024 Чернівецькою митницею Державної митної служби України складено протокол про порушення ОСОБА_1 митних правил №0849/40800/24 №0849/40800/24, не погоджуючись з яким позивач оскаржив його до суду і 23.10.2024 рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці у справі №725/9979/24 провадження по адміністративній справі про притягнення до адміністративної відповідальності громадянина ОСОБА_1 , за ст. 485 Митного кодексу України, закрито у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення. Вказано, що судом встановлено, що матеріали адміністративної справи №725/9979/24, які були направлені Чернівецькою митницею до суду, не містили, а митним органом не доведено факту подання позивачем до митниці неправдивої інформації чи документів, для підтвердження протиправних дій спрямованих на ухилення від сплати митних платежів. У свою чергу надані митним органом Федеративної Республіки Німеччина документи про визначення вартості товару не можуть бути беззастережним доказом того, що його дії направлені на умисну несплату митних платежів у формі прямого умислу.

Враховуючи викладене, позивач вважав незаконними оскаржувані податкові повідомлення-рішення, якими збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість з ввезення на митну територію України товарів фізичними особами, та збільшено суму грошового зобов`язання за платежем мито на транспортні засоби та шини до них, що ввозяться на територію України фізичними особами.

Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 02 грудня 2025 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Вказує, що суд першої інстанції фактично зайняв позицію митного органу, не забезпечивши реального судового контролю за законністю його дій. Суд неправильно застосував норми матеріального права щодо митної вартості товару. Відповідно до ст.49 МК України, митною вартістю товарів є ціна, що фактично сплачена або підлягає сплаті за такі товари. Згідно з частиною першою статті 52 МК України, заявлення митної вартості здійснюється декларантом самостійно, а основним методом визначення митної вартості є вартість операції. Так, Апелянтом під час митного оформлення було подано: митну декларацію; рахунок-фактуру №53.23 від 30.10.2023; інші передбачені законом товаросупровідні документи. Митна вартість у сумі 14 500 євро була прийнята митним органом, а митні платежі були нараховані та сплачені, митне оформлення завершено.

Ключовим є те, що митний орган не приймав рішення про коригування митної вартості у порядку статті 55 МК України. Без такого рішення митна вартість вважається узгодженою, а митний орган не має права довільно змінювати її у подальшому. Про що свідчить судова практика - рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 02.09.2021 у справі №120/6191/21-а «За відсутності рішення про коригування митної вартості, митний орган не вправі донараховувати митні платежі лише па підставі сумнівів у заявленій ціні».

У разі якщо митний орган не приймав рішення про коригування митної вартості відповідно до ст.55 МК України, митна вартість вважається узгодженою, а подальше донарахування митних платежів є протиправним. У даній справі митний орган не скористався своїм правом коригування митної вартості на стадії митного оформлення, що суд залишив поза увагою.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 13.12.2026 року розгляд справи призначено у відкритому судовому засіданні на 24 лютого 2026 року о 14 год. 30 хв.

16.02.2026 року від Чернівецької митниці надійшов відзив на апеляційну скаргу, У поданому відзиві представник відповідача вказує на законність оскаржуваних рішень, які прийнятті на підставі висновків перевірки про заниження позивачем податкових зобов`язань зі сплати податку на додану вартість та ввізного мита із ввезення на митну територію України товарів, що ґрунтуються на підставі отриманої від митних органів Федеративної Республіки Німеччина інформації про те, що вартість транспортного засобу, придбаного позивачем, становить 29200,00 євро, а не заявлену позивачем 14500,00 євро.

16.02.2026 року від Чернівецької митниці надійшло клопотання про приєднання до матеріалів справи. У поданому клопотанні представник відповідача просить долучити до матеріалів справи як належний та допустимий доказ - відповідь Федеративної Республіки Німеччина №Z 4663-2024.UA800094-DVIII.A.22 від 01.12.2025 (вхідний ДМСУ від 02.12.2025 №26/26-04/7/2632), як такий який не міг бути поданий під час розгляду справи в суді першої інстанції, оскільки надійшов вже після ухвалення судом рішення по справі.

23.02.2026 року від ОСОБА_1 надійшли заперечення на клопотання (заяву). У поданих запереченнях вказує, що Чернівецька митниця звернулась із клопотанням про долучення до матеріалів справи відповіді митних органів Федеративної Республіки Німеччина від 01.12.2025 № Z 4663-2024.UA800094-DVIII.A.22 та доданих до неї документів. Вважає таке клопотання процесуально необґрунтованим, спрямованим на штучне розширення доказової бази вже після ухвалення рішення судом першої інстанції та таким, що підлягає відхиленню. Просить відмовити у задоволенні клопотання Чернівецької митниці про долучення доказів. Визнати подані документи такими, що не підлягають прийняттю як належні та допустимі докази.

В судовому засіданні представник позивача підтримав доводи викладені у апеляційній скарзі та просив її задовольнити.

Представник відповідача заперечив проти задоволення вимог апеляційної скарги, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши представників сторін, дослідивши та перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, ОСОБА_1 за митною декларацією ІМ40ДЕ від 02.11.2023 №UA408040/2023/008446 на митну територію України ввезено товар (графа 31): «Вантажний автомобіль, що використовувався, марки MERCEDES-BENZ, модель - SPRINTER, модельний рік випуску-2019, календарний рік випуску-2019, колір чорний, призначений для перевезення вантажів, номер двигуна - NV номер кузова - НОМЕР_1 , робочий об`єм циліндрів двигуна - 2987см3, потужність - 140кВт, тип двигуна - дизельний, тип кузова - фургон, кількість місць включаючи водія - 3, повна вага - 3500 кг, вантажопідємність - 914 кг, вага автомобіля - 2586кг. Цільнометалевий фургон. Відсутні вікна у боковинах. Наявна перегородка між кабіною водія та вантажним відсіком. Відсутні місця та технологічні отвори для встановлення сидінь і пристроїв безпеки у вантажному відсіку. Відсутнє внутрішне оздоблення з ознаками комфорту у вантажному відсіку. Колісна формула - 4х2, країна виробництва - DE.», код згідно з УКТЗЕД.

Відповідно до заявлених у митній декларації даних: країна відправлення товару - Німеччина (графа 15), митний орган в`їзду - Львівська митниця, UA209040 (графа 29).

Заявлена у митній декларації фактурна вартість товару, відповідно до поданого під час митного оформлення рахунку-фактури №53.23 від 30.10.2023, зазначена у сумі - 14500,00 євро. Країною походження заявленого товару (графа 34 МД) задекларовано: «DE» - Німеччина.

Митна вартість заявленого товару, визначена за основним методом, становить 554350,95 грн.

За результатом митного оформлення ввезеного товару сплачено митні платежі у сумі 180133,03 грн, у тому числі: ввізне мито (вид платежу - 121) - 55435,10 грн, акцизний податок (вид платежу - 185) - 2283,93 грн, податок на додану вартість (вид платежу - 128) - 122414,00 грн.

По закінченню митних процедур товар випущено у вільний обіг.

12.08.2024 року Чернівецькою митницею направлено лист до Держмитслужби №7.2-4/15-03/4/6504 з проєктом запиту до митних органів Федеративної Республіки Німеччина щодо перевірки автентичності документів, що були підставою для здійснення митного оформлення товару «Вантажний автомобіль, що використовувався, марки MERCEDES-BENZ, модель-SPRINTER, календарний рік випуску-2019, номер кузова - НОМЕР_1 , робочий об`єм циліндрів двигуна - 2987см3, потужність - 140 кВт, країна виробництва - DE.» за митною декларацією від 02.11.2023 №UA408040/2023/008446.

У відповіді, отриманої від митних органів Федеративної Республіки Німеччина від 06.09.2024 №Z4663-2023.UA.800094-DVIII.A.22, зазначено, що вартість вищевказаного автомобіля складає 29200,00 євро.

Враховуючи вищевикладені документи, на підставі наказу Чернівецької митниці від 02.10.2024 №189 проведена документальна невиїзна перевірка ОСОБА_1 з метою дотримання вимог законодавства України з питань митної справи стосовно правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів за митною декларацією №UA408040/2023/008446 від 02.11.2023.

За результатом проведення перевірки складено акт від 31.10.2024 №15/24/7.2-19/, у якому вказано, що за результатом співставлення та порівняння інформації про товар під час декларування за митною декларацією №UA408040/2023/008446 від 02.11.2023 з даними отриманими від митних органів Федеративної Республіки Німеччина встановлено таке:

- одержувачем товару, згідно імпортної митної декларації, є ОСОБА_2 (графа 8), що відповідає даним зазначеним у експортній декларації країни відправлення товару;

- у графі 31 імпортної митної декларації та в описі вантажу експортної декларації країни відправлення наведено однакові відомості про марку, модель, року випуску, типу двигуна, робочого об`єму циліндрів двигуна, VIN-коду, повної маси транспортного засобу;

- згідно рахунку-фактури №53.23 від 30.10.2023 та експортної декларації країни відправлення наведено однакові відомості про марку, модель, типу двигуна, робочого об`єму циліндрів двигуна, VIN-коду, повної маси, власної маси транспортного засобу; згідно рахунку-фактури №53.23 від 30.10.2023 експортером товару є F.a Eftenii Vadim, що відповідає даним експортної декларації країни відправлення;

- згідно інформації наведеній в листі митних органів Федеративної Республіки Німеччина №Z4663-2023.UA.800094-DVIILA.22 від 06.09.2024 транспортний засіб вперше зареєстрований 25.03.2019, що відповідає інформації в рахунку-фактури №53.23 від 30.10.2023;

- згідно інформації наведеній в листі митних органів Федеративної Республіки Німеччина №Z4663-2023.UA.800094-DVIII.A.22 від 06.09.2024 власником вантажного автомобіля MERCEDES-BENZ SPRINTER, VIN НОМЕР_1 , була фірма GbR Marko DEMARCZYK/Thomas ILLIGEN, що відповідає інформації зазначеній в технічному паспорті.

Перевіркою встановлено, що транспортний засіб, а саме вантажний автомобіль MERCEDES-BENZ SPRINTER, VIN НОМЕР_1 вказаний в отриманих від митних органів Федеративної Республіки Німеччина документах, можна однозначно ідентифікувати як такий, що був оформлений за митною декларацією №UA408040/2023/008446 від 02.11.2023.

За результатом співставлення даних встановлено розбіжності, а саме: згідно графи 22 імпортної митної декларації та рахунку-фактури №53.23 від 30.10.2023, фактурна вартість товару склала - 14500,00 євро, натомість відповідно до даних зазначених у листі митних органів Федеративної Республіки Німеччина та експортній декларації №23DE07B4 від 30.10.2023 вартість товару складає 29200,00 євро.

Інформація щодо порівняння даних зазначених в митній декларацій ІМ40ДЕ №UA408040/2023/008446 від 02.11.2023 з даними про товар, отриманими від митних органів Федеративної Республіки Німеччина наводиться у додатку № 1 до акта перевірки.

Також інформація щодо виїзду товару за експортною декларацією №3DE07B4 з території Євросоюзу перевірена за допомогою сервісу Єврокомісії на офіційному сайті https://ec.europa.eu, в розділі «Оподаткування та митний союз» (Taxation and customs) і підрозділі «Експорт MRN-спостереження (лише міжнародні рухи) (Export MRN Follow-up (international movements only)). На вказаному сайті зазначено: «30/10/2023 - 14:14 Випущено на експорт з Німеччини» та « 11.01.2023 - 15:29 Зупинено/Експортовано з Польщі».

Перевіркою встановлено порушення пункту 2 частини 2 статті 52 та частини 1 статті 257 Митного кодексу України.

За результатами перевірки правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів, з урахуванням встановлених обставин щодо невідповідності інформації про вартість товару, задекларованого за митною декларацією ІМ40ДЕ №UA408040/2023/008446 від 02.11.2023, документально підтвердженим даним про вартість товару, що надійшли від митних органів Федеративної Республіки Німеччина, інформація про які наведена в тексті акта Чернівецької митниці під час перевірки через порушення пункту 2 частини другої статті 52 відповідно до частини чотирнадцятої статті 354 Митного кодексу України під час перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску прийнято рішення щодо правильності визначення заявленої у митній декларації митної вартості товару « 1.Вантажний автомобіль, що використовувався, марки MERCEDES-BENZ, модель - SPRINTER, модельний рік випуску - 2019, календарний рік випуску - 2019, колір чорний, призначений для перевезення вантажів, номер двигуна - NV номер кузова - НОМЕР_1 , робочий об`єм циліндрів двигуна - 2987см3, потужність - 140кВт, тип двигуна - дизельний, тип кузова - фургон, кількість місць включаючи водія - 3, повна вага - 3500 кг, вантажопідємність - 914 кг, вага автомобіля - 2586кг. Цільнометалевий фургон. Відсутні вікна у боковинах. Наявна перегородка між кабіною водія та вантажним відсіком. Відсутні місця та технологічні отвори для встановлення сидінь і пристроїв безпеки у вантажному відсіку. Відсутнє внутрішне оздоблення з ознаками комфорту у вантажному відсіку. Колісна формула - 4х2, країна виробництва - DE.» в розмірі 1116348,12 грн.

Таким чином, документальною невиїзною перевіркою встановлено порушення громадянином ОСОБА_1 правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів щодо заявленого товару та відповідно: пункту 2 частини 2 статті 52 та частини 1 статті 257 Митного кодексу України; пункту 190.1 статті 190 Податкового кодексу України.

Встановлені порушення призвели до заниження податкових зобов`язань по сплаті митних платежів на загальну суму 179839,08 грн, в тому числі: по ввізному миту на 56199,71 грн, по податку на додану вартість на 123639,37 грн.

На підставі висновків акта перевірки від 31.10.2024 №15/24/7.2-19/ Чернівецькою митницею прийнято:

- податкове повідомлення-рішення від 26.11.2024 №UA58, яким ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов`язання за платежем «мито на транспортні засоби та шини до них, що ввозяться на територію України фізичними особами» у розмірі 70249,64 грн;

- податкове повідомлення-рішення від 26.11.2024 №UA59, яким ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов`язання за платежем «податок на додану вартість з ввезення на митну територію України товарів фізичними особами (крім транспортних засобів особистого користування) у розмірі 154549,21 грн.

Не погоджуючись із названими рішеннями суб`єкта владних повноважень, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з необґрунтованості вимог позивача, відтак і відсутності підстав для їх задоволення.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору та, відповідно до ч.1 ст.308 КАС України, переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відносини, пов`язані зі справлянням митних платежів, регулюються, зокрема, Митним кодексом України (далі - МК України у редакції, чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин) та Податковим кодексом України (далі - ПК України у редакції, чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до пункту 20 частини першої статті 4 МК України митна декларація - заява встановленої форми, в якій особою зазначено митний режим, у який вона бажає помістити товари, та до якої внесено відомості залежно від митних формальностей, встановлених цим Кодексом для митних режимів.

Статтею 49 МК України встановлено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відомості про митну вартість товарів використовуються для: 1) нарахування митних платежів; 2) застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; 3) ведення митної статистики; 4) розрахунку податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки (ст.50 МК України).

Згідно з ч.1-2 ст.52 МК України встановлено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант, який заявляє митну вартість товару, зобов`язаний: 1) заявляти митну вартість, визначену ним самостійно, у тому числі за результатами консультацій із митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Відповідно до ч.2 ст.53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно ч.1 ст.54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до ч.5 ст.54 МК України митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; 4) проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; 5) звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; 6) обмінюватися інформацією, що стосується митної вартості товарів, в електронній формі у форматі міжнародних стандартів обміну електронною інформацією з митними органами іноземних держав із використанням інформаційних технологій, за умови дотримання вимог щодо її конфіденційності; 7) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

За змістом ч.1 ст.257 МК України, декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

З моменту прийняття митним органом митної декларації, вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації. Декларант та уповноважена ним особа несуть установлену цим Кодексом та іншими законами України відповідальність за подання недостовірних відомостей, внесених ними до митної декларації (ч.8 та ч.13 ст.264 МК України).

За правилами ст.278 МК України датою виникнення податкових зобов`язань із сплати мита у разі ввезення товарів на митну територію України чи вивезення товарів з митної території України є дата подання митному органу митної декларації для митного оформлення або дата нарахування такого податкового зобов`язання митним органом у випадках, визначених цим Кодексом та законами України.

Згідно з п.8 ч.1 ст.336 МК України визначено, що митний контроль здійснюється безпосередньо посадовими особами митних органів шляхом направлення запитів до інших державних органів, установ та організацій, уповноважених органів іноземних держав для встановлення автентичності документів, поданих митному органу.

Статтею 345 МК України встановлено, що документальна перевірка - це сукупність заходів, за допомогою яких митні органи пересвідчуються в такому: у правильності, точності, повноті та достовірності інформації, що міститься у митній декларації, митне оформлення якої завершено; у наявності, точності, правильності і достовірності документів, на підставі яких товари поміщені у відповідні митні режими, а також існуванні, справжності, правильності і дійсності будь-якого підтвердного документа, у тому числі шляхом перевірки облікових записів та іншої документації підприємства щодо операцій із відповідними товарами або щодо попередніх та/або наступних комерційних операцій із такими товарами після їх випуску; у законності ввезення (пересилання) товарів на митну територію України, вивезення (пересилання) товарів за межі митної території України; у своєчасності, достовірності, повноті нарахування та сплати митних та інших платежів, а також пені, контроль за справлянням яких покладено на митні органи.

Документальні перевірки дотримання вимог законодавства України з питань митної справи, у тому числі своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів, проводяться митними органами з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 Податкового кодексу України.

Митні органи мають право проводити документальні виїзні (планові або позапланові) та документальні невиїзні перевірки дотримання вимог законодавства України з питань митної справи щодо, зокрема, правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів.

Результати перевірки оформлюються актом (довідкою) та є підставою для самостійного визначення митним органом суми податкового зобов`язання підприємства щодо сплати митних платежів, здійснення заходів, передбачених законами України.

Згідно приписів ст.351 МК України предметом документальних невиїзних перевірок є дані про своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплати митних платежів при переміщенні товарів через митний кордон України підприємствами, а також при переміщенні товарів через митний кордон України громадянами з поданням митної декларації, передбаченої законодавством України для підприємств.

Документальна невиїзна перевірка проводиться у разі: 1) виявлення фактів або отримання документів, інформації (відомостей), що свідчать про порушення законодавства України з питань митної справи, під час здійснення доперевірочного аналізу митних декларацій, інформації, що стосується товарів, митне оформлення яких завершено, отриманої від суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності та виробників таких товарів, з висновків акредитованих відповідно до законодавства експертів; 2) надходження від уповноважених органів (організацій) іноземних держав документально підтвердженої інформації про непідтвердження дотримання критеріїв походження або автентичності поданих митному органу документів щодо товарів, митне оформлення яких завершено, недостовірність відомостей, що в них містяться, а також запитів стосовно надання інформації про зовнішньоекономічні операції, які здійснювалися за участю суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності - резидентів України.

Документальна невиїзна перевірка проводиться на підставі наказу митного органу.

Статтею 352 МК України передбачено, що посадовими особами митних органів під час проведення перевірок можуть бути використані: 1) документи, визначені цим Кодексом; 2) податкова інформація; 3) експертні висновки; 4) судові рішення; 5) отримані від уповноважених органів (організацій) іноземних держав документально підтверджені відомості щодо вартісних, кількісних або якісних характеристик, країни походження, складу та інших характеристик, які мають значення для оподаткування товарів, їх ввезення (пересилання) на митну територію України або на територію вільної митної зони чи вивезення (пересилання) за межі митної території України або території вільної митної зони, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення; 6) інші матеріали, отримані в порядку та спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами України.

Згідно п.54.4 ст.54 ПК України у разі надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтверджених відомостей щодо країни походження, вартісних, кількісних або якісних характеристик, які мають значення для оподаткування товарів і предметів при ввезенні (пересиланні) на митну територію України або територію вільної митної зони або вивезенні (пересиланні) товарів і предметів з митної території України або території вільної митної зони, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення, контролюючий орган має право самостійно визначити базу оподаткування та податкові зобов`язання платника податків шляхом проведення дій, визначених пунктом 54.3 цієї статті, на підставі відомостей, зазначених у таких документах.

У п.54.3.6 ст.54 ПК України зазначено, що контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо, серед іншого, результати митного контролю, отримані після закінчення процедури митного оформлення та випуску товарів, свідчать про заниження або завищення податкових зобов`язань, визначених платником податків у митних деклараціях.

Згідно п.123.1 та п.123.2 ст.123 ПК України вчинення платником податків діянь, що зумовили визначення контролюючим органом суми податкового зобов`язання та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2 (крім випадків зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларованої до повернення з бюджету у зв`язку із використанням права на податкову знижку), 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, - тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 10 відсотків суми визначеного податкового зобов`язання та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Діяння, передбачені пунктом 123.1 (крім діянь, передбачених пунктом 123.2-1) цієї статті, вчинені умисно, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків від суми визначеного податкового зобов`язання та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, завищеної суми бюджетного відшкодування.

За приписами пп.14.1.39 п.14.1 ст.14 ПК України як грошове зобов`язання платника податків розуміють суму коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до пп.14.1.156 п.14.1 ст.14 ПК України податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк), та/або сума коштів, сформована за рахунок податкових пільг, що були використані платником податків не за цільовим призначенням чи з порушенням порядку їх надання, встановленим цим Кодексом та/або Митним кодексом України.

За змістом пп.14.1.4 п.14.1 ст.14 ПК України акцизний податок - непрямий податок на споживання окремих видів товарів (продукції), визначених цим Кодексом як підакцизні, що включається до ціни таких товарів (продукції) і в силу вимог підпункту 9.1.4 пункту 9.1 статті 9 цього Кодексу належить до загальнодержавних податків.

Як установлено підпунктом 14.1.145 пункту 14.1 статті 14 ПК України, до підакцизних товарів (продукції) відносяться товари за кодами згідно з УКТ ЗЕД, на які цим Кодексом встановлено ставки акцизного податку.

Платниками акцизного податку є, крім інших, фізична особа - резидент або нерезидент, яка ввозить підакцизні товари (продукцію) на митну територію України в обсягах, що підлягають оподаткуванню, відповідно до митного законодавства (пп.212.1.3 п.212.1 ст.212 ПК України), а об`єктами оподаткування таким податком згідно підпункту 213.1.3 пункту 213.1 статті 213 цього Кодексу є операції із ввезення підакцизних товарів (продукції) на митну територію України.

Відповідно вимог ст.215 ПК України до підакцизних товарів належать транспортні засоби для перевезення вантажів. Залежно від строку їх використання встановлені різні ставки акцизного податку, що стягуються при імпорті.

Згідно пп."в" п.185.1 ст.185 ПК України об`єктом оподаткування є операції платників податку з ввезення товарів на митну територію України.

Відповідно до п.187.8 ст.187 ПК України датою виникнення податкових зобов`язань у разі ввезення товарів на митну територію України є дата подання митної декларації для митного оформлення.

У випадках, передбачених статтею 191 цього Кодексу, дата виникнення податкових зобов`язань визначається з урахуванням положень статті 191 цього Кодексу.

Датою виникнення податкових зобов`язань за операціями з постачання нерезидентами суб`єктам господарювання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, є дата списання коштів з банківського рахунка платника податку в оплату послуг або дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг нерезидентом, залежно від того, яка з подій відбулася раніше.

Згідно з п.190.1 ст.190 ПК України базою оподаткування для товарів, що ввозяться на митну територію України, є договірна (контрактна) вартість, але не нижче митної вартості цих товарів, визначеної відповідно до розділу III Митного кодексу України, з урахуванням мита та акцизного податку, що підлягають сплаті і включаються до ціни товарів.

Отже, декларант або уповноважена ним особа, здійснюючи ввіз на митну територію України товарів або транспортних засобів з моменту прийняття митним органом митної декларації несе повну відповідальність за достовірність відомостей зазначених в ній, в тому числі щодо достовірності даних про заявлену митну вартість такого транспортного засобу. Митному органу надано повноваження щодо самостійного визначити базу оподаткування та податкові зобов`язання платника податків, у разі надходження інформації, яка свідчить про недостовірність заявлених відомостей про митну вартість товару. Надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтвердженої інформації про непідтвердження автентичності поданих митному органу документів щодо товарів, митне оформлення яких завершено, недостовірність відомостей, що в них містяться, є підставою для проведення перевірки. При цьому у разі, якщо митний орган, приймаючи митну декларацію, самостійно визначає митну вартість товару та пропускає товар на митну територію України (після сплати імпортером передбачених законом податків і зборів), то в подальшому він не має правових підстав для прийняття рішень про донарахування податкових зобов`язань, проте у разі якщо митний орган не визначав митну вартість товару, а така вартість була визначена платником податку самостійно, то митний орган вправі здійснювати митний контроль і після завершення митного оформлення за умови обґрунтованої підозри, що під час пропуску товарів через митний кордон України було допущено порушення законодавства України. Підставою ж для висновку про заниження суб`єктом господарювання податкових зобов`язань, під час ввезення товарів на митну територію України, може слугувати лише офіційна документально підтверджена інформація від уповноважених органів іноземних держав щодо, зокрема, вартості ввезених товарів. Така інформація повинна підтверджувати або не підтверджувати автентичність поданих документів щодо ввезених товарів.

Тобто, у разі надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтверджених відомостей щодо вартісних характеристик товарів, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення, контролюючий орган має право самостійно визначити базу оподаткування та податкові зобов`язання платника податків.

Аналогічних висновків щодо застосування наведених вище норм права притримується Верховний Суд, що вбачається, зокрема, із його постанов від 18.06.2024 у справі №807/965/15, від 18.04.2024 у справі №120/14574/21-а, від 14.02.2024 у справі №809/1556/17, від 12.02.2020 у справі №808/1236/16.

Згідно встановлених обставин справи, підставою для прийняття відповідачем оскаржуваних позивачем податкових повідомлень-рішень про донарахування останньому грошових зобов`язань із ввізного мита та податку на додану вартість слугували данні, отримані від митних органів Федеративної Республіки Німеччина, викладені в листі від 06.09.2024 №Z4663-2023.UA.800094-DVIII.A.22, у якому митний орган встановив суму вартості ввезеного позивачем на митну територію України товару (вантажний автомобіль MERCEDES-BENZ SPRINTER, VIN НОМЕР_1 ), відмінну від вартості, заявленої декларантом.

Відповідно до даних, зазначених у листі митних органів Федеративної Республіки Німеччина від 06.09.2024 №Z4663-2023.UA.800094-DVIII.A.22 та експортній декларації №23DE07B4 від 30.10.2023, про яку йдеться у названому листі та яку у формі окремого перегляду було додано до нього, вартість ввезеного позивачем транспортного засобу складає 29200,00 євро. Натомість згідно митної декларації ІМ40ДЕ від 02.11.2023 №UA408040/2023/008446, поданої позивачем, та рахунку-фактури №53.23 від 30.10.2023, доданого до вказаної митної декларації, фактурна вартість ввезеного товару склала - 14500,00 євро.

Отже, інформація щодо вартості ввезеного позивачем на митну територію України вантажного автомобіля MERCEDES-BENZ SPRINTER, VIN НОМЕР_1 , яка була зазначена ним у митній декларації та вказана у рахунку-фактурі, не відповідає даним щодо вартості товару, зазначеній у документах, отриманих від митних органів Федеративної Республіки Німеччина.

За таких обставин та зважаючи на наведені вище норми права і висновки Верховного Суду щодо їх застосування, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про правомірність висновків відповідача про порушення позивачем правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів (п.2 ч.2 ст.52 МК України, ч.1 ст.257 МК України, п.190.1 ст.190 ПК України) щодо заявленого товару - вантажного автомобіля MERCEDES-BENZ SPRINTER, VIN НОМЕР_1 , та, відповідно, про донарахування платнику податків грошових зобов`язань із ввізного мита та податку на додану вартість.

Відтак, оскаржувані позивачем податкові повідомлення-рішення є законними та скасуванню не підлягають. При їх прийнятті суб`єкт владних повноважень діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Щодо доводів позову про безпідставність проведення відповідачем перевірки та безпідставне урахування ним інформації, отриманої від митних органів Федеративної Республіки Німеччина, то такі є помилковими, адже згідно наведених вище приписів МК України та позиції Верховного Суду щодо їх застосування надходження від уповноважених органів (організацій) іноземних держав документально підтвердженої інформації про непідтвердження дотримання критеріїв походження або автентичності поданих митному органу документів щодо товарів, митне оформлення яких завершено, недостовірність відомостей, що в них містяться, є підставною для проведення митним органом документальної невиїзної перевірки, під час проведення якої використовуються отримані від уповноважених органів (організацій) іноземних держав документально підтверджені відомості щодо вартісних характеристик, які мають значення для оподаткування товарів, їх ввезення (пересилання) на митну територію України, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення.

Крім цього, в обґрунтування позову указано, що 02.10.2024 Чернівецькою митницею Державної митної служби України складено протокол про порушення ОСОБА_1 митних правил №0849/40800/24, не погоджуючись з яким позивач оскаржив його до суду і 23.10.2024 рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці у справі №725/9979/24 провадження по адміністративній справі про притягнення до адміністративної відповідальності громадянина ОСОБА_1 , за ст.485 Митного кодексу України, закрито у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Позивач наголошував, що матеріали адміністративної справи №725/9979/24, які були направлені Чернівецькою митницею до суду, не містили, а митним органом не доведено факту подання позивачем до митниці неправдивої інформації чи документів, для підтвердження протиправних дій спрямованих на ухилення від сплати митних платежів. Митним органом не було надано доказів того, що рахунок фактура №53.23 від 30.10.2023 є підробленим чи таким, що містить ознаки підроблення.

Аналізуючи доводи позову щодо необхідності врахування під час вирішення цієї справи, обставин та фактів, встановлених у рішенні Першотравневого районного суду м.Чернівці від 23.10.2024 року у справі №725/9979/24 як преюдиційних, суд виходить з наступного.

Так, звільнення від доказування з підстав установлення преюдиційних обставин в іншому судовому рішенні, передбачене частиною четвертою ст.78 КАС України, варто розуміти так, що учасники адміністративного процесу не зобов`язані повторно доказувати ті обставини, які були встановлені чинним судовим рішенням в іншій адміністративній, цивільній або господарській справі, якщо в цій справі брали участь особи, щодо яких відповідні обставини встановлені. Тобто, за змістом ч.4 ст.78 КАС України учасники адміністративного процесу звільнені від надання доказів на підтвердження обставин, які встановлені судом при розгляді іншої адміністративної, цивільної чи господарської справи. Натомість такі учасники мають право посилатися на зміст судового рішення у відповідних справах, що набрало законної сили, у якому відповідні обставини зазначені як встановлені. Для спростування преюдиційних обставин учасник адміністративного процесу, який ці обставини заперечує, повинен подати суду належні та допустимі докази. Ці докази повинні бути оцінені судом, що розглядає справу, у загальному порядку за правилами статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України. Якщо суд дійде висновку про те, що обставини у справі, що розглядається, є інакшими, ніж установлені під час розгляду іншої адміністративної, цивільної чи господарської справи, то справу належить вирішити відповідно до тих обставин, які встановлені безпосередньо судом, який розглядає справу.

Указана позиція висловлена у постановах Верховного Суду від 18.04.2024 у справі №120/14574/21-а, від 28.04.2018 у справі №825/705/17, від 06.03.2019 у справі №813/4924/13-а, від 15.11.2019 у справі №826/198/16, від 12.10.2020 у справі №814/435/18.

Преюдиційні факти - це факти, встановлені рішенням суду, що набрало законної сили. Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і визначається його суб`єктивними і об`єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішенням у такій справі правовідносини.

Преюдиційні обставини не потребують доказування, якщо одночасно виконуються такі умови: обставина встановлена судовим рішенням; судове рішення набрало законної сили; у справі беруть участь ті ж особи, які брали участь у попередній справі.

Таке застосування норм процесуального права відповідає правовому висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеному у пункті 32 постанови від 03.07.2018 у справі №917/1345/17, згідно з яким преюдиційне значення у справі надається обставинам, встановленим судовими рішеннями, а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом. Преюдицію утворюють виключно ті обставини, які безпосередньо досліджувались і встановлювались судом, що знайшло своє відображення у мотивувальній частині судового рішення. Преюдиційні факти відрізняються від оцінки іншим судом обставин справи.

Таким чином враховуючи викладене та зважаючи на те, що предметом розгляду у справі №725/9979/24 була правомірність притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.485 МК України у справі про порушення митних правил, натомість предметом розгляду цієї справи є правомірність винесення митним органом рішень про донарахування ОСОБА_1 грошових зобов`язань із ввізного мита та податку на додану вартість, при цьому такі рішення були прийняті на підставі висновків перевірки, проведеної уже після розгляду Першотравневим районним судом м. Чернівці справи №725/9979/24, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про безпідставність доводів позивача про обов`язковість врахування судом при вирішенні цієї справи рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 23.10.2024 у справі №725/9979/24.

Щодо копії експортної декларації №23DE07B4 від 30.10.2023, наданої позивачем у ході судового розгляду цієї справи, з перекладом на українську мову, де вартість автомобіля MERCEDES-BENZ SPRINTER, VIN НОМЕР_1 вказано як 14500,00 євро, то така судом оцінюється критично, адже вона, як вбачається з обставин справи та визнавалося сторонами, до митних органів України не подавалася. Водночас позивачем не підтверджено належними та достовірними доказами подання саме указаної експортної декларації до митних органів іноземних держав.

Інформація щодо вартості ввезеного позивачем транспортного засобу у поданій до суду копії експортної декларації №23DE07B4 від 30.10.2023 відрізняється від інформації щодо вартості цього товару, зазначеної у листі митних органів Федеративної Республіки Німеччина від 06.09.2024 №Z4663-2023.UA.800094-DVIII.A.22 та експортній декларації в формі окремого перегляду №23DE07B4 від 30.10.2023, про яку йдеться у названому листі та додану до нього. При цьому суд зауважує, що згідно наведених вище норм МК України та позиції суду касаційної інстанції саме отримані від уповноважених органів (організацій) іноземних держав відомості щодо вартісних характеристик ввезеного на митну територію України товару, які мають значення для оподаткування товарів, їх ввезення (пересилання) на митну територію України, що відрізняються від задекларованих під час митного оформлення, використовуються митним органом під час проведення перевірки, що і мало місце у даному випадку.

Враховуючи зазначене вище колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що позивач не довів наявність підстав для задоволення позовних вимог. Натомість відповідачем доведено законність прийнятих рішень, а тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Згідно з п.1 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Чернівецької митниці Державної митної служби України, ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 02 грудня 2025 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 25 лютого 2026 року.

Головуючий Капустинський М.М.

Судді Шидловський В.Б. Сапальова Т.В.