Справа № 360/2516/25
Суддя: К.О. Пляшкова
Дата ухвалення: 2026-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову в залишенні позовної заяви без розгляду

02 березня 2026 року м. ДніпроСправа № 360/2516/25

Луганський окружний адміністративний суд у складі судді Пляшкової К.О., розглянувши у письмовому провадженні клопотання ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) про залишення без розгляду позовної заяви у справі за позовом адвоката Єрьоміної Вікторії Анатоліївни в інтересах ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду 30 грудня 2025 року надійшов адміністративний позов адвоката Єрьоміної Вікторії Анатоліївни (далі - представник позивача) в інтересах ОСОБА_1 (далі - позивач) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) (далі відповідач, НОМЕР_2 прикордонний загін) з такими вимогами:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача відносно позивача стосовно ненарахування та невиплати позивачу компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченого грошового забезпечення у повному обсязі за період з 29 січня 2020 року по день фактичної виплати грошового забезпечення 27 грудня 2024 року у повному обсязі включно за весь час затримки виплати;

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченого грошового забезпечення у повному обсязі за період з 29 січня 2020 року по день фактичної виплати грошового забезпечення 27 грудня 2024 року у повному обсязі включно за весь час затримки виплати.

Ухвалою від 05 січня 2026 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні); запропоновано відповідачу подати відзив разом зі всіма доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідачів, якщо такі докази не надані позивачем; зобов`язано відповідача надати до суду докази, яких не вистачає для розгляду справи.

Також в ухвалі судом викладений висновок, що позивачем строк звернення до суду з цією позовною заявою не пропущений.

Від НОМЕР_2 прикордонного загону до суду 21 січня 2026 року надійшло клопотання про залишення позовної заяви без розгляду у зв`язку із пропущенням позивачем строку звернення до суду, обґрунтоване тим, що на виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2024 року у справі № 360/937/24 позивачу 25 грудня 2024 року згідно з платіжною інструкцією від 23 грудня 2024 року № 13322 здійснено перерахунок та виплату грошового забезпечення у розмірі 104033,20 грн (військовий збір - 5475,43 грн). Саме з дати виплати позивачу належного за рішенням суду грошового забезпечення (25 грудня 2024 року) позивач був обізнаний про порушення свого права і саме із цією датою пов`язаний початок перебігу строку звернення до суду з позовом про виплату компенсації втрати частини доходів у зв`язку порушенням строків їх виплати. Станом на грудень 2024 року стаття 233 КЗпП України діяла у редакції Закону № 2352-IX. Тому позивач мав звернутися до суду з цим позовом протягом трьох місяців з дня здійснення йому відповідачем нарахованих на виконання рішення суду виплат без одночасної виплати компенсації втрат частини доходів. Проте до суду з цим позовом позивач звернувся тільки у грудні 2025 року, тобто із пропуском тримісячного строку, визначеного статтею 233 КЗпП України у редакції Закону № 2352-IX.

Такий підхід до обчислення строків звернення до суду з позовом у спорах про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати застосовано Верховним Судом у постановах від 02 квітня 2024 року у справі № 560/8194/20, від 17 квітня 2025 року у справі № 560/10053/24, від 29 квітня 2025 року у справі № 420/4345/24, від 03 грудня 2025 у справі № 600/214/25-а.

Вирішуючи заявлене клопотання, суд виходить з такого.

Згідно з частиною першою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (частина друга статті 122 КАС України).

Частиною п`ятою статті 122 КАС України визначено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Відповідно до правових висновків Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, викладених у постановах від 27 квітня 2023 року у справі № 300/4201/22 та від 25 квітня 2023 року у справі № 380/15245/22, положення статті 122 КАС України не містять норми, які б врегульовували порядок звернення осіб, які перебувають (перебували) на публічній службі, до адміністративного суду у справах про стягнення належної їм заробітної плати у разі порушення законодавства про оплату праці. Положення статті 233 КЗпП України в частині, що стосуються строку звернення до суду у справах, пов`язаних з недотриманням законодавства про оплату праці, мають перевагу в застосуванні перед частиною п`ятою статті 122 КАС України.

Відповідно до частини другої статті 233 КЗпП України (у редакції, чинній до змін, внесених згідно із Законом України від 01.07.2022 № 2352-ІХ) у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Законом України від 01.07.2022 № 2352-ІХ, який набрав чинності з 19 липня 2022 року, частини першу і другу статті 233 КЗпП України викладено в такій редакції:

«Працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116)».

Отже, до 19 липня 2022 року КЗпП України не обмежував будь-яким строком право працівника на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати. Після цієї дати строк звернення до суду з трудовим спором, у тому числі про стягнення належної працівнику заробітної плати, обмежений трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

Починаючи з 19 липня 2022 року, - дня набрання чинності Законом України від 01.07.2022 № 2352-IX, яким частини першу і другу статті 233 КЗпП України викладено у новій редакції, законодавчо визначений тримісячний строк звернення до суду.

Водночас, Велика палата Конституційного Суду України 11 грудня 2025 року розглянула справу за конституційним поданням Верховного Суду про неконституційність частини першої статті 233 КЗпП та ухвалила Рішення № 1-р/2025, в якому виснувала, що оспорюваний припис Кодексу в частині встановлення тримісячного строку для звернення працівника до суду про стягнення заробітної плати та інших належних працівникові виплат є таким, що не відповідає Конституції України, частина перша статті 233 КЗпП визнана неконституційною, утрачає чинність із дня ухвалення Судом цього Рішення.

З наданої в матеріали справи довідки від 30 серпня 2024 року № 08/3996 судом установлено, що позивач в період з 15 серпня 2019 року по 10 серпня 2021 року проходив військову службу у відповідача.

За наказом начальника НОМЕР_2 прикордонного загону від 10 серпня 2021 року № 593-ОС позивач звільнений з військової служби, остаточною датою закінчення проходження військової служби є 10 серпня 2021 року.

Проте згідно з військовим квитком від 03 травня 2003 року серії НОМЕР_3 позивач з 25 лютого 2022 року на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 призваний на військову службу по мобілізації.

На виконання рішення суду від 17 жовтня 2024 року у справі № 360/937/24 згідно з платіжною інструкцією від 23 грудня 2024 року № 13322 позивачу 25 грудня 2024 року здійснено виплату перерахованого грошового забезпечення у розмірі 104033,20 грн.

Зазначені обставини вказують, що на час виплати на виконання рішення суду грошового забезпечення в перерахованому розмірі позивач продовжував проходження військової служби, тому ця справа є справою про вирішення трудового спору працівника щодо належного йому грошового забезпечення, а не справою про вирішення трудового спору про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні.

Тому строк звернення до суду з цим позовом визначений у частині першій статті 233 КЗпП України, яка Рішенням Конституційного Суду від 11 грудня 2025 року у справі № 1-р/2025 визнана неконституційною.

Відповідно, з огляду на наведені висновки Конституційного Суду України, судом установлено, що строк звернення до суду з цим позовом позивачем не пропущений.

Такого ж висновку дійшов суд при відкритті провадження у цій справі.

Відповідачем в обґрунтування заявленого клопотання не наведено обставин, які вказують, що висновок суду про дотримання позивачем строку звернення до суду з цим позовом, викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі, був передчасним.

Суд не приймає посилання НОМЕР_2 прикордонного загону на висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 02 квітня 2024 року у справі № 560/8194/20, від 17 квітня 2025 року у справі № 560/10053/24, від 29 квітня 2025 року у справі № 420/4345/24, від 03 грудня 2025 у справі № 600/214/25-а, оскільки вони є нерелевантними до спірних правовідносин у зв`язку з тим, що їх постановлено Верховним Судом до прийняття Конституційним Судом України рішення від 11 грудня 2025 року у справі № 1-р/2025, тобто за іншого правового регулювання спірних правовідносин.

Отже, у суду відсутні підстави для задоволення клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду у зв`язку з пропуском строку звернення до суду.

Керуючись статтями 9, 48, 241, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) про залишення без розгляду позовної заяви у справі за позовом адвоката Єрьоміної Вікторії Анатоліївни в інтересах ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її підписання суддею та оскарженню в апеляційному порядку окремо від рішення суду не підлягає. Заперечення на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя К.О. Пляшкова