Справа № 400/1757/25
Суддя: Шляхтицький О.І.
Дата ухвалення: 2026-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

24 лютого 2026 р.м. ОдесаСправа № 400/1757/25

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Шляхтицького О.І.,

суддів Семенюка Г.В., Федусика А.Г.

розглянувши у письмовому провадженні в м.Одесі заяву суддів Шляхтицького О.І., Семенюка Г.В., про самовідвід у справі № 400/1757/25 за апеляційними скаргами ОСОБА_1 , Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури України на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 28.10.2025 у справі № 400/1757/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

До П`ятого апеляційного адміністративного суду надійшла адміністративна справа № 400/1757/25 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Зазначена справа в порядку ст.31 КАС України розподілена на колегію суддів у складі: головуючого судді Шляхтицького О.І., суддів Семенюка Г.В. та Федусика А.Г.

П`ятий апеляційний адміністративний суд ухвалами від 05.12.2025 та 12.12.2025 відкрив апеляційне провадження та ухвалами від 12.01.2026 призначив справу до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження в приміщенні П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддями Шляхтицьким О.І та Семенюком Г.В. з метою уникнення сумнівів у неупередженості та безсторонності суду, подано заяву про самовідвід по справі № 400/1757/25, у зв`язку із розглядом раніше по суті тісно пов`язаної справи № 400/6708/21.

У відповідності до вимог частин 1, 2 статті 40 КАС України питання про самовідвід судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про самовідвід судді вирішується ухвалою суду, що розглядає справу, яка оформлюється окремим документом.

Положеннями статті 36 КАС України передбачено, що суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу) за наявності за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Згідно частини 2 статті 41 КАС України У разі задоволення відводу (самовідводу) одному із суддів або всьому складу суду, якщо справа розглядається колегією суддів, адміністративна справа розглядається в тому самому адміністративному суді тим самим кількісним складом колегії суддів без участі відведеного судді або іншим складом суддів, який визначається в порядку, встановленому частиною першою статті 31 цього Кодексу.

У Основних принципах незалежності судових органів, схвалених резолюціями № 40/32 та № 40/146 Генеральної Асамблеї ООН від 29 листопада та 13 грудня 1985 року, зазначено: Судові органи вирішують передані їм справи безсторонньо, на основі фактів і відповідно до закону, без будь-яких обмежень, неправомірного впливу, спонуки, тиску, погроз або втручання, прямого чи непрямого, з будь-якого боку і з яких би то не було причин.

У справі П`єрсак проти Бельгії Європейський суд з прав людини висловив позицію, згідно із якою, незважаючи на той факт, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередженості, або, навпаки, її наявність, що може бути перевірено різноманітними способами, суд провів розмежування між суб`єктивним підходом, який відображає особисте переконання громадянина у конкретній справі, та об`єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-які сумніви з цього приводу.

Також, у справі Ісмаілай та інші проти Албанії суд зазначив, що суддя К. К., який уже ухвалював рішення у схожому провадженні проти тих самих сторін, міг мати сформовану думку щодо законності конфіскації. Це породжувало об`єктивно обґрунтовані сумніви в його безсторонності. Хоча Верховний Суд діє як суд права, у цьому випадку він усе ж висловився щодо суті справи при вирішенні питання про прийнятність скарги, що означало повторення ним попередніх власних висновків.

Відповідно до вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до вимог ст.15 Кодексу суддівської етики, затвердженого рішенням XI (чергового) з`їзду суддів України від 22.02.2013 , неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством, у разі наявності упередженості.

Відповідно до вимог п.2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, які враховані при прийнятті Кодексу суддівської етики, суддя заявляє самовідвід в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не уявляється за можливе винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Як зазначає Європейський суд з прав людини у рішенні від 24 травня 1989 року у «Справі Гаусшильдта», найголовніше - це довіра, яку в демократичному суспільстві повинні мати суди у громадськості (Hauschildt Case, заява № 11/1987/134/188, § 48).

Наявність безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначається за допомогою суб`єктивного критерію, тобто оцінювання особистого переконання конкретного судді у конкретній справі, а також за допомогою об`єктивного критерію, тобто з`ясування того, чи надав цей суддя достатні гарантії для виключення будь-якого легітимного сумніву з цього приводу (рішення від 24 травня 1989 року у «Справі Гаусшильдта» (Hauschildt), заява № 11/1987/134/188, § 46).

Згідно з об`єктивним критерієм необхідно встановити, чи існують факти, які можна встановити та які можуть ставити під сумнів безсторонність судді. Вирішальним при цьому є те, чи можуть бути побоювання учасників справи щодо відсутності безсторонності у певного судді об`єктивно виправдані.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Верховного Суду від 04.02.2020 по справі № 908/137/18.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що обставини, викладені в заяві про самовідвід суддів свідчать про неможливість подальшого розгляду справи в такому складі суду, оскільки безсторонність та неупередженість колегії суддів може бути поставлена під сумнів будь-якою особою.

Таким чином, наявні підстави для задоволення заяви суддів Шляхтицького О.І. та Семенюка Г.В. про самовідвід від розгляду даної справи.

Керуючись ст.ст. 36, 39, 40, 41, 241-243, 248, 256 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду: Шляхтицького О.І. та Семенюка Г.В. про самовідвід у справі № 400/1757/25 за апеляційними скаргами ОСОБА_1 , Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури України на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 28.10.2025 у справі № 400/1757/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Передати справу для повторного розподілу в порядку, встановленому частиною 1 статті 31 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала окремо оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач О.І. Шляхтицький
Судді Г.В. Семенюк А.Г. Федусик