Справа № 601/3686/25
Суддя: Білосевич Г. С.
Дата ухвалення: 2026-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №601/3686/25
Провадження № 2-а/601/2/2026
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2026 року м. Кременець

Кременецький районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого судді Білосевич Г.С.

з участю секретаря Польової Ж.П.,

представника позивача Бернацького П.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в суді м. Кременець адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

встановив:

ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом в якому просить скасувати постанову начальника до ІНФОРМАЦІЯ_2 № R199941 від 17.11.2025 року про адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП.

Позивач зазначає, що згідно постанови № R199941 про адміністративне правопорушення, яка винесена 17.11.2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 , його визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП та призначено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000,00 грн. В даній постанові зазначено, що ОСОБА_1 не став на військовий облік як ВПО ( ст. 37 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу»), чим допустив порушення правил військового обліку. Позивач не згідний із вказаною постановою, оскільки згідно довідки № 2453 від 19.07.2024 року, яка видана ІНФОРМАЦІЯ_3 Позивачу надана відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період на підставі п. 7 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» на строк безтерміново, до зміни обставин, але не більше як на строк мобілізації, встановлений Указом Президента України. Наявна довідка підтверджує факт перебування Позивача на військовому обліку та не може бути притягнений до адміністративної відповідальності за порушення правил військового обліку. Крім того винесена постанова не містить посилання на протокол, складення якого є обов`язковим. Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Позивач вважає, що начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 не було враховано того факту, що на його утриманні перебуває повнолітня дитина з інвалідністю І групи, а тому накладення штрафу в сумі 17 000,00 грн призведе до значного погіршення матеріального стану сім`ї позивача і тим самим вплине на матеріальне утримання та лікування дитини з інвалідністю.

Ухвалою суду від 05 грудня 2025 р. відкрито провадження у справі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав суду відзив на позовну заяву в якому просить відмовити у задоволені позову, так як винесена відносно позивача постанова є правомірною, а її зміст не суперечить нормам чинного законодавства. 13.11.2025 року громадянин ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 був доставлений працівниками Національної поліції до ІНФОРМАЦІЯ_5 у зв`язку з тим, що за поданням ІНФОРМАЦІЯ_6 ( АДРЕСА_1 ) з 30.10.2025 року перебував у базі розшуку поліції як порушник правил військового обліку. Під час уточнення та звіряння військово-облікових даних встановлено, що ОСОБА_1 змінив місце реєстрації (взятий на облік внутрішньо переміщеної особи 27.03.2025 року №712-), та в семиденний термін не став на облік до жодного ТЦК та СП за новим місцем реєстрації. У зв`язку з вищевказаним громадянин ОСОБА_1 порушив вимоги додатку 2 «Правила військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1487 від 30.12.2022 року, а також ст.37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». За даним фактом 13.11.2025 року у відповідності до вимог ст. ст. 254, 255, 256 КУпАП, при безпосередній присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, складено протокол №350 та відкрито справу про адміністративне правопорушення. Позивач в присутності двох свідків від підпису та отримання протоколу відмовився. На визначену дату і час розгляду справи не прибув. За результатами розгляду адміністративної справи 17.11.2025 року винесена постанова № 2013, де громадянин ОСОБА_1 визнається винним у виненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав.

Порядок оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення врегульований ст. 286 КУпАП.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судом встановлено, що 13.11.2025 року ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 був доставлений працівниками Національної поліції до ІНФОРМАЦІЯ_5 у зв`язку з тим, що за поданням ІНФОРМАЦІЯ_6 ( АДРЕСА_1 ) з 30.10.2025 року перебував у базі розшуку поліції як порушник правил військового обліку. Під час уточнення та звіряння військово-облікових даних встановлено, що ОСОБА_1 змінив місце реєстрації (взятий на облік внутрішньо переміщеної особи 27.03.2025 року № 712-), та в семиденний термін не став на облік до жодного ТЦК та СП за новим місцем реєстрації.

За даним фактом було винесено постанову про адміністративне правопорушення № R199941 від 17.11.2025 року. В постанові по справі про адміністративне правопорушення вказано, що ОСОБА_1 не став на військовий облік як ВПО (ст. 37 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу»), чим допустив порушення правил військового обліку. Даною постановою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000,00 грн. за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.3 ст. 210 КУпАП.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно зі статтею 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію (у т.ч. передбачені ст.ст.210, 210-1 КУпАП).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Як встановлено статтею 278 КУпАП, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Процедуру складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про такі адміністративні правопорушення: порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, зіпсуття військово-облікових документів чи втрата їх з необережності (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України), визначено Інструкцією зі складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженою наказом Міністерства оборони України №3 від 01.01.2024, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 05.01.2024 за №36/41381 (далі - Інструкція).

Протокол складає уповноважена посадова особа територіального центру комплектування та соціальної підтримки щодо особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, у двох примірниках, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності (абз 1, ч. 1 Інструкції).

Відповідно до п. 3 Розділу ІІ Інструкції у протоколі зазначається: дата і місце його складання, посада, прізвище, ім`я, по батькові (за наявності) особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягується до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативно-правовий акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, імена, по батькові (за наявності), адреси свідків (якщо вони є); пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Відповідно до ч. 6 Розділу ІІ Інструкції до протоколу долучаються докази, що підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Докази, які долучаються до протоколу, повинні містити достовірну інформацію, відповідати вимогам законодавства та правилам діловодства. Обов`язок щодо збирання доказів та оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення покладається на уповноважену особу, яка складає протокол.

Отже, відповідно до вказаних вище норм законодавства факт вчинення адміністративного правопорушення викладається уповноваженою посадовою особою територіального центру комплектування та соціальної підтримки у протоколі.

Частинами 9,10 Розділу ІІ Інструкції встановлено,що матеріали справи про адміністративне правопорушення подаються уповноваженою посадовою особою, яка склала протокол, керівнику територіального центру комплектування та соціальної підтримки, для її розгляду у порядку, визначеному КУпАП. Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, керівник територіального центру комплектування та соціальної підтримки відповідно до статті 283 КУпАП виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення (додаток 4) (далі - постанова).

Згідно із ч. 2 ст.283 КУпАП постанова у справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності є офіційним документом - рішенням суб`єкта владних повноважень за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення, в якому, зокрема, має бути чітко зазначено опис обставин, установлених при розгляді справи і посилання на норму закону, яка передбачає відповідальність за це адміністративне правопорушення. Дотримання цих вимог має виключне значення для встановлення об`єктивної істини при оскарженні такої постанови в судовому порядку.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 12.05.2020 у справі № 513/899/16-а.

Отже, постанова про адміністративне правопорушення не є доказом вчинення особою адміністративного правопорушення. Підставою для її прийняття є докази вчинення адміністративного правопорушення, в тому числі і протокол.

Обов`язок щодо належного складення протоколу про адміністративне правопорушення та надання доказів на підтвердження викладених у протоколі відомостей, покладається на особу, яка його складає та не може бути перекладений на суд.

Зі змісту оскаржуваної постанови не вбачається, на підставі яких саме доказів відповідач дійшов висновку про порушення ОСОБА_1 вимог ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.210 КУпАП.

Відповідно до ч. 3 ст. 210 КУпАП вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період - тягне за собою накладення штрафу від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до Примітки ст. 210 КУпАП, положення статей 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

З аналізу приведених норм випливає, що відповідальність за ст. 210 та 210-1 КУпАП не застосовується у випадку, коли дані для Реєстру можуть бути отримані шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими базами/системами/реєстрами.

Правові та організаційні засади створення, функціонування Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів визначає Закон України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» від 16.03.2017 № 1951-VIII.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 5 Закону № 1951-VIII, держателем Реєстру є Міністерство оборони України, розпорядником Реєстру є Генеральний штаб Збройних Сил України (надалі за текстом - розпорядник Реєстру), а Служба безпеки України та розвідувальні органи України є органами адміністрування та ведення Реєстру. Адміністратором Реєстру є Держатель Реєстру.

Згідно з ч. 5 ст. 5 Закону № 1951-VIII органами адміністрування Реєстру в межах своїх повноважень є, зокрема, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя.

Відповідно до ч. 8, 9 ст. 5 Закону № 1951-VIII, органами ведення Реєстру є районні (об`єднані районні), міські (районні у місті, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, Центральне управління Служби безпеки України та регіональні органи Служби безпеки України, відповідні підрозділи розвідувальних органів України. Органи ведення Реєстру забезпечують ведення Реєстру та актуалізацію його бази даних.

За приписами ч. 3 ст. 14 Закону № 1951-VIII, актуалізація бази даних Реєстру здійснюється на підставі відомостей, що вносяться органами ведення Реєстру, а також шляхом електронної інформаційної взаємодії (обміну відомостями) між Реєстром та інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи, передбачені цією частиною.

Цією частиною ст. 14 Закону № 1951-VIII передбачено перелік органів, від яких органи ведення Реєстру одержують в електронному вигляді інформацію через електронну інформаційну взаємодію.

Електронна інформаційна взаємодія, у тому числі надання відповідних відомостей, між Реєстром та інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами, базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи, передбачені цією частиною, здійснюється відповідно до законів України «Про публічні електронні реєстри», «;Про розвідку» та в порядку, визначеному Держателем Реєстру спільно з відповідним державним органом.

З аналізу приведених вище положень Закону № 1951-VIII вбачається, що персональні дані військовозобов`язаного можуть бути отримані органом ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, до яких відносить і територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими державними органами.

Згідно отриманої інформації про внутрішньо переміщену особу з Єдиної інформаційної системи соціальної сфери ОСОБА_1 вперше взятий на облік як ВПО 27.03.2026 № 712-, адреса проживання АДРЕСА_2 та вдруге взятий на облік як ВПО 07.11.2025 № 6109-, адреса проживання АДРЕСА_3 .

Суд звертає увагу, що з долученого до матеріалів справи відповідачем витягу військово-облікового документа Резерв + сформованого 15.11.2026 вбачається, що місце проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_3 .

Як встановлено судовим розглядом, що відповідачем не надано до суду належних доказів вчинення відповідачем дій щодо отримання персональних даних позивача шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи, передбачені ч. 3 ст. 14 Закону № 1951-VIII.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень саме на відповідача у справі покладено обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності.

Отже, відповідачем не надано належних доказів на підтвердження правомірності спірної постанови враховуючи примітку до ст. 210 КУпАП, водночас, суд відмічає, що відповідачем 15.11.2025 отримано дані, що підтверджується долученим витягом Резерв+ про фактичне місце проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_3 , джерелом яких є Єдиний інформаційний реєстр соціальної сфери, ще до винесення протоколу 17.11.2025.

ВІдповідач вказав, що ОСОБА_1 від підписання протоколу відмовилась у присутності свідків, при цьому матеріали справи не містять ні протоколу, ні акту відмови від отримання протоколу та не додано доказів самої відмови.. Відсутній підпис ОСОБА_1 про роз`яснення йому прав і обов`язків, передбачених ст.268 КУпАП, що є грубим порушенням норм КУпАП.

З урахуванням наведеного, враховуючи досліджені та встановлені обставин справи, суд встановив, що відповідачем не доведено правомірність прийнятої ним постанови № R199941 від 17.11.2025 у справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП стосовно ОСОБА_1 , а тому постанова по справі про адміністративне правопорушення підлягає скасуванню з закриттям провадження у справі.

На підставі вищесказаного та керуючись ст.ст. 2, 5, 6, 8-10, 72, 77, 90, 161, 241-246, 250, 286 КАС України, ст.ст. 7, 9, 210, 251, 278, 280, 283 КУпАП України, ст.ст. 27, 28, 33 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», суд,-

ухвалив:

Скасувати постанову № R199941 по справі про адміністративне правопорушення від 17 листопада 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною ч. 3 ст. 210 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 грн. та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень ІНФОРМАЦІЯ_7 на користь ОСОБА_1 605 (шістсот п`ять) гривень 60 (шістдесять) копійок сплаченого ним судового збору

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Позивач: ОСОБА_1 , житель: АДРЕСА_3 , паспорт серія НОМЕР_1 .

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_8 , місцезнаходження: АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 .

Головуючий: Г. С. Білосевич