Справа № 160/29092/25
Суддя: Луговська Ганна Володимирівна
Дата ухвалення: 2025-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Луговської Г.В. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛКОГОЛЬНО-БЕЗАЛКОГОЛЬНИЙ КОМБІНАТ ДНІПРО" до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,
Товариство з обмеженою відповідальністю "АЛКОГОЛЬНО-БЕЗАЛКОГОЛЬНИЙ КОМБІНАТ ДНІПРО" (далі ТОВ «АБК ДНІПРО», позивач) через представника звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення про відмову у застосуванні положень підпункту 69.28 статті 69 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України від 22.07.2025 №20/32-00-04-04-02-02 винесене Східним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків (далі - відповідач);
- зобов`язати відповідача застосувати до позивача норми підпункту 69.28 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України.
- визнано протиправним та скасовано рішення Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про відмову у застосуванні положень підпункту 69.28 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VI зі змінами та доповненнями від 30.04.2024 №10/32-00-04-04-02;
- зобов`язано Східне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків застосувати до Товариства з обмеженою відповідальністю «Алкогольно-безалкогольний комбінат Дніпро» норми підпункту 69.28 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України;
позивач засобами поштового зв`язку отримав рішення Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (відповідач по справі) від 22.07.2025 №20/32-00-04-04-02-02, яким відмовлено у застосуванні положень підпункту 69.28 статті 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року №2755-VI зі змінами та доповненнями, при повторному розгляді повідомлення ТОВ «АБК ДНІПРО» від 29.03.2024 №2903/202-2, в якому повідомлялося про втрату (знищення) первинних документів під час артилерійського обстрілу з боку тимчасово окупованої Запорізької області, відповідно пп.69.28 п.69 підрозділу 10 ХХ Перехідні положення Податкового кодексу України за період з 01.10.2016 по 30.06.2023.
Не погодившись з таким рішенням контролюючого органу, позивач оскаржив його в адміністративному порядку.
З огляду на наведене, позивач звернувся за захистом своїх прав, свобод та інтересів до суду з відповідним позовом.
Ухвалою суду позовну заяву прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін і проведення судового засідання, запропоновано відповідачу надати відзив на позовну заяву.
Від відповідача засобами електронного зв`язку через підсистему «Електронний суд» надійшло клопотання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження, з посиланням на необхідність детального дослідження обставин справи, заслуховування позиції сторін процесу, пояснень, тощо, а також великий обсяг процесуальних документів, доказової бази. При цьому до клопотання, крім виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо підтвердження повноважень підписанта, не надано жодного іншого документу, рівно як і не надано відзиву на позовну заяву.
Суд зазначає, що відповідно до ч.2 ст.12 КАС України спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Частиною 2 ст.257 КАС України передбачено, що за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.
Спір між позивачем та відповідачем не належить до категорії справ, які розглядаються за правилами загального позовного провадження.
Суд залишив без розгляду клопотання відповідача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження з огляду на приписи ст.12, ч.4 ст.78, ст.257 КАС України.
Від відповідача засобами електронного зв`язку через підсистему «Електронний суд» надійшов відзив, в якому останній повністю заперечує проти позовних вимог, посилаючись на те, що положення пп.69.28 п.69 підрозділу 10 розд. XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України застосовуються у разі якщо платник податків провадив діяльність на території(ях) активних бойових дій/тимчасово окупованих територіях та не має можливості пред`явити первинні документи.
Відповідач зазначає, що ТОВ «АБК ДНІПРО» зареєстроване за податковою адресою в Дніпропетровській області, смт.Царичанка, а об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність за формою 20-ОПП, розташовані за адресами: в Дніпропетровській області смт.Царичанка, м.Кам`янське та м.Дніпро, а також м.Київ.
З посиланням на Наказ Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 № 309 Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, відповідач стверджує, що територія Дніпропетровської області, а саме: Царичанський район, смт.Царичанка та м.Кам`янське, м.Дніпро не включено до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією території України з 24.02.2022 по теперішній час.
Вивчивши матеріали справи, оцінивши наведені сторонами доводи та надані докази, судом встановлено наступне.
В березні 2024 року ТОВ «АБК ДНІПРО» зверталося до контролюючого органу з повідомленням від 29.03.2024 №2903/202-2 в якому повідомлялося про втрату (знищення) первинних документів під час артилерійського обстрілу з боку тимчасово окупованої Запорізької області, відповідно пп. 69.28 п. 69 підрозділу 10 ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України за період з 01.10.2016 по 30.06.2023.
За результатами розгляду даного повідомлення рішенням Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 30.04.2024 №10/32-00-04-04-02 було відмовлено у застосуванні положень підпункту 69.28 статті 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України.
Не погодившись з даним рішенням контролюючого органу, позивач оскаржив його в адміністративному порядку.
В подальшому, з метою захисту своїх прав та інтересів та, вважаючи наявними правові підстави для визнання протиправними та скасування рішення контролюючого органу, ТОВ «АБК ДНІПРО» звернулося до суду.
- визнано протиправним та скасовано рішення Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про відмову у застосуванні положень підпункту 69.28 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VI зі змінами та доповненнями від 30.04.2024 №10/32-00-04-04-02;
Відповідно до п.4 ч.1 ст.340 КАС України суддя-доповідач в порядку підготовки справи до касаційного розгляду вирішує питання про зупинення виконання судових рішень, які оскаржуються.
Відповідно до ч.4 ст.78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Проте, відповідач повторно розглянув повідомлення ТОВ «АБК ДНІПРО» про втрату документів від 29.03.2024 №2903/202-2, та 22.07.2025 виніс нове рішення №20/32-00-04-04-02-02 про відмову у застосуванні положень підпункту 69.28 статті 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року №2755-VI зі змінами та доповненнями.
При вирішенні спору суд виходить з наступного.
На момент виникнення спірних правовідносин, між ТОВ Алкогольно-безалкогольний комбінат Дніпро та адвокатським бюро Ревункова Віталія укладено Договір про надання правничої допомоги від 17.01.2023.
Відповідно до пунктів 2.1.5-2.1.6 цього Договору, з метою виконання зобов`язань за даним договором адвокатське бюро приймає первинну документацію ТОВ Алкогольно-безалкогольний комбінат Дніпро на зберігання та забезпечує повне її збереження.
Згідно актів приймання-передавання документів від 17.01.2023, від 01.08.2023 Адвокатському бюро Ревункова Віталія передані первинні документи ТОВ Алкогольно-безалкогольний комбінат Дніпро з питань фінансово-господарської діяльності за період з 01.10.2016 по 30.06.2023.
Згідно з актом приймання-передачі від 25.07.2023 до Договору позички (безоплатного користування) нерухомим майном від 25.07.2023, Позичкодавець (ТОВ Нікопольський технологічний центр Редуктор) передав, а Користувач (Адвокатське бюро Ревункова Віталія) прийняв у позичку (строкове безоплатне користування) нерухоме майно, на умовах визначених Договором, а саме: нежитлове приміщення, позначене на технічному плані літерою в2, яке знаходиться за адресою Дніпропетровська область, м.Нікополь, вулиця Партіотів України, будинок 126.
Даний договір укладено строком з 25 липня 2023 р. до 31 грудня 2024 р. включно.
Судом встановлено, що згідно з підпунктом 2.1 Переліку №309, з 21.07.2022 Нікопольська міська територіальна громада, зокрема м. Нікополь, є територією активних бойових дій. Згідно п. 3.1 переліку 309 Нікопольська міська територіальна громада є територією активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси.
Як зазначає позивач, внаслідок обстрілу знищено та пошкоджено наступні речі та майно, зокрема, оригінали документів фінансово-господарської діяльності ТОВ Алкогольно-безалкогольний комбінат Дніпро, які були передані Адвокатському бюро Ревункова Віталія за договором про надання правничої допомоги від 17.01.2023.
Таким чином, викладені обставини підтверджують факт знаходження документів на території, де проводяться активні бойові дії та факт знищення документів внаслідок збройної агресії Російської Федерації.
Проте, зазначений лист відповідачем не наданий та в матеріалах справи відсутній.
Суд звертає увагу, що аргументами позивача у повідомленні ТОВ «АБК ДНІПРО» від 29.03.2024 №2903/202-2, стосовно якого точиться спір, повідомлялося про втрату (знищення) первинних документів під час артилерійського обстрілу з боку тимчасово окупованої Запорізької області. Копія зазначеного повідомлення наявна у матеріалах справи.
Відповідно до п.16.1 ст.16 Податкового кодексу України, платник податків зобов`язаний: стати на облік у контролюючих органах в порядку, встановленому законодавством України; вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів; подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
У розумінні п.36.1 ст.36 Податкового кодексу України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.
Разом із тим, за приписами п.37.3 ст.37 Податкового кодексу України, підставами для припинення податкового обов`язку, крім його виконання, є: ліквідація юридичної особи; смерть фізичної особи, визнання її недієздатною або безвісно відсутньою; втрата особою ознак платника податку, які визначені цим Кодексом; скасування податкового обов`язку у передбачений законодавством спосіб.
Також, окремими підставами для припинення податкового обов`язку учасника суспільних відносин є збіг визначеного п.102.1 ст.102 Податкового кодексу України строку давності на самостійне визначення контролюючим органом суми грошових зобов`язань платника податків, процедура списання безнадійного податкового боргу у порядку ст.101 ПК України, а також запроваджена пп.69.28 п.69 підрозділу 10 Розділу ХХ Перехідні положення Податкового кодексу України заборона на проведення контролюючим органом документальної перевірки у разі складання платником податків повідомлення про втрату первинних документів внаслідок бойовий дій на територіях, на яких ведуться (велися) бойові дії або на тимчасово окупованих Російською Федерацією територіях України.
Відповідно до правових позицій, викладених в постанові Верховного Суду від 19.03.2024 у справі №340/11/23 визначено, що інтереси держави охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації; 2) громада володіє деякими ознаками суб`єкта публічно-правових відносин, може мати власні (публічні) інтереси, що є відмінними від інтересів конкретної (приватної) особи. При цьому, Основним Законом України (ст. 13, 23, 41, 43, 89 та 95) передбачено, що суспільні (публічні) інтереси підлягають самостійному захисту, а також обов`язковому врахуванню при прийнятті найважливіших рішень на рівні держави або відповідної територіальної громади.
Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 13.02.2019 у справі №810/2763/17, за загальним визначенням публічним інтересом є важливі для значної кількості фізичних і юридичних осіб потреби, які відповідно до законодавчо встановленої компетенції забезпечуються суб`єктами публічної адміністрації; тобто публічний інтерес є не чим іншим, як певною сукупністю приватних інтересів. В адміністративному праві під поняттям публічна адміністрація слід розуміти систему органів державної виконавчої влади та виконавчих органів місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації та інші суб`єкти, наділені адміністративно-управлінськими функціями, які діють з метою забезпечення як інтересів держави, так і інтересів суспільства в цілому, а також сукупність цих адміністративно-управлінських дій та заходів, встановлених законом.
В постанові від 27.05.2021 у справі №520/5622/19 Верховний Суд у пункті 55 зауважив, що вжите законодавцем словосполучення значний суспільний інтерес необхідно розуміти як серйозну, обґрунтовану зацікавленість, яка має неабияке виняткове значення для усього суспільства в цілому, певних груп людей, територіальних громад, об`єднань громадян тощо до певної справи в контексті можливого впливу ухваленого у ній судового рішення на права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб. Вказане поняття охоплює ті потреби суспільства або окремих його груп, які пов`язані із збереженням, примноженням, захистом існуючих цінностей девальвація та/або втрата яких мала б значний негативний вплив на розвиток громадянського суспільства. Наявність значного суспільного інтересу може мати місце й тоді, коли предмет спору зачіпає питання загальнодержавного значення.
Аналіз наведених юридичних позицій Конституційного Суду України та правових висновків Верховного Суду свідчить про те, що публічний інтерес складається з інтересів держави, її органів і посадових осіб, а також інтересів суспільства, його частин, груп, прошарків, які стосуються невизначеного (широкого кола осіб), тоді як приватний інтерес це завжди інтерес окремих (конкретно визначених) осіб. Тож, на противагу приватним інтересам публічні інтереси поєднують лише ті інтереси, які однаковою мірою є важливими для кожного члена суспільства (певної чітко невизначеної його частини) та які реалізовуються через державно-владні механізми у визначений законодавством спосіб.
Застосовуючи сформульовані Верховним Судом у постанові від 19.03.2024 по справі №340/11/23 ознаки публічного інтересу суспільства, слідує те, що у спорі про наявність або відсутність підстав для поширення на конкретного учасника суспільних відносин платника податків приписів пп.69.28 п.69 підрозділу 10 Розділу ХХ Перехідні положення Податкового кодексу України конкурують між собою публічний інтерес суспільства на здійснення контролю за податковою дисципліною суб`єктів права з метою подальшого формування державних (бюджетних) фінансів та приватний інтерес конкретного платника податків у фактичному виконанні податкового обов`язку за процедурою пп.69.28 п.69 підрозділу 10 Розділу ХХ Перехідні положення Податкового кодексу України, суть якої полягає у мовчазному погодженні контролюючого органу із правильністю та повнотою обчислення показників документів обов`язкової податкової звітності окремих звітних податкових періодів.
З огляду на вищевикладене, найбільш сприятливим є підхід, коли платник податків не позбавлений можливості викладення у тексті повідомлення, поданого до контролюючого органу у порядку пп.69.28 п.69 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідні положення Податкового кодексу України обставин неможливості пред`явлення первинних документів через їх втрату, так і не обтяжений обов`язком документального підтвердження згаданих обставин.
При цьому, положеннями пп.69.28 п.69 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідні положення Податкового кодексу України, якими врегульовуються питання підтвердження обставин втрати (знищення) документів внаслідок збройної агресії з боку Російської Федерації не встановлено конкретної форми повідомлення про втрату документів, не визначено переліку документів, які платник податків повинен надати для підтвердження факту втрати (знищення) документів, не визначено, в які строки платник податків повинен подати повідомлення про втрату (знищення) документів, не визначено підстав, з яких контролюючий орган може відмовити платнику податків в застосуванні положень пп.69.28 п.69 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідні положення Податкового кодексу України.
Положеннями даного підпункту Податкового кодексу України визначено право платника податків подати повідомлення про втрату (знищення) документів та вказати загальний перелік документів та період їх створення.
Натомість, обов`язок доведення відсутності згаданих пп.69.28 п.69 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідні положення Податкового кодексу України факторів та заявлених позивачем обставин неможливості пред`явлення первинних документів через їх втрату (знищення) прямо покладений законом саме на контролюючий орган.
Отже, суд зауважує, що позивачем, виконано всі дії, які передбачені підпунктом 69.28 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX Перехідні положення Податкового кодексу України.
Отже, контролюючий орган має один місяць з дня отримання повідомлення для перевірки обставин, зазначених платником податків, збору доказів, які підтверджують відсутність підстав для застосування підпункту 69.28 пункту 69 розділу ХХ ПК України.
За встановлених вище обставин, відповідачем не доведено правомірності прийняття рішення від 22.07.2025 №20/32-00-04-04-02-02, навпаки, судом встановлено його протиправність, а тому, позовні вимоги про визнання оскарженого рішення протиправним та його скасування є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Щодо заявлених позовних вимог зобов`язального характеру та ефективного способу захисту прав позивача у межах спірних правовідносин суд зазначає наступне.
З огляду на визнання протиправним та скасування рішення відповідача про відмову у застосуванні положень підпункту 69.28 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідні положення Податкового кодексу України від 22.07.2025 №20/32-00-04-04-02-02, а також з метою ефективного захисту прав позивача, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про зобов`язання відповідача застосувати до Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛКОГОЛЬНО-БЕЗАЛКОГОЛЬНИЙ КОМБІНАТ ДНІПРО" норми підпункту 69.28 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідні положення Податкового кодексу України, є обґрунтованими та підлягають задоволенню судом.
При вирішенні справи суд враховує позицію Європейського Суду з прав людини, зокрема, у справах Проніна проти України (пункт 23) та Серявін та інші проти України (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення…Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (справа Проніна проти України, рішення ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року)
Очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд. Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди умотивовувати свої рішення. Але дану вимогу не слід розуміти як таку, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент.
Відповідно до ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України, суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладених в постановах Верховного Суду.
Згідно ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 ст.77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про задоволення адміністративного позову повністю.
Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Як свідчать матеріали справи, при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір в розмірі 2422грн. 40коп., тому, зважаючи на повне задоволення позовних вимог, стягненню на користь позивача з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань підлягають судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422грн. 40коп.
Керуючись статтями 2, 9, 72-78, 139, 241-246, 250, 260-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛКОГОЛЬНО-БЕЗАЛКОГОЛЬНИЙ КОМБІНАТ ДНІПРО" до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.
Визнати протиправним та скасувати рішення Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про відмову у застосуванні положень підпункту 69.28 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідні положення Податкового кодексу України від 22.07.2025 №20/32-00-04-04-02-02.
Зобов`язати Східне міжрегіональне управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків застосувати до Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛКОГОЛЬНО-БЕЗАЛКОГОЛЬНИЙ КОМБІНАТ ДНІПРО" норми підпункту 69.28 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Г. В. Луговська