Справа № 521/13959/25
Суддя: Джабурія О.В.
Дата ухвалення: 2026-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2026 р.м. ОдесаСправа № 521/13959/25

Перша інстанція: суддя Тополева Ю.В.,

повний текст судового рішення

складено 27.11.2025, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Джабурія О.В.

суддів - Вербицької Н.В.

- Кравченка К.В.

при секретарі - Філімович І.М.

за участі:

представників відповідачів Сердюка А.В., Морозова П.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хаджибейського районного суду м. Одеси від 27 листопада 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови, -

ПОЗОВНІ ВИМОГИ ТА

НАСЛІДКИ ВИРІШЕННЯ ПОЗОВУ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

ОСОБА_1 звернувся до Хаджибейського районного суду міста Одеси із позовом до ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови, в якому просив скасувати постанову інспектора Управління патрульної поліції в Одеській області старшого лейтенанта поліції Пересунько С.О. від 29 липня 2025 року серії ЕНА №5340827 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.

Позов обґрунтований такими обставинами.

29 липня 2025 року інспектором Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції старшим лейтенантом поліції Пересуньком С.О. складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №5340827. Згідно даної постанови, 29.07.2025 року о 08 год. 59 хв. у м. Одесі по вул. Південна дорога, 2/1, ОСОБА_1 керував транспортним засобом, з явними несправностями вихлопної системи, що виражене в підвищеному рівні шуму вихлопної системи, порушивши п. 31.4.6в ПДР, та п. 31.4.6 ПДР керування водієм ТЗ, що має технічні несправності двигуна, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.121 КУпАП. ОСОБА_1 вважає оскаржувану постанову незаконною, необґрунтованою та безпідставною. Вказує, що 29.07.2025 року близько о 08 год. 59 хв. його було зупинено працівниками поліції. Причину зупинки повідомлено не було, працівниками поліції після огляду його документів, було надано постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності. До початку розгляду справи по суті йому не було роз?яснено жодних прав, зокрема права на правову допомогу, та й взагалі не повідомлено про початок розгляду справи щодо будь-яких обставин з подальшим наданням вже сформованої постанови про притягнення до адміністративної відповідальності. Зазначає, що будь-яких пояснень у нього не відбиралось і свідки не залучались. Крім того, матеріали справи не містять будь-яких фактичних доказів вчинення ним вказаного адміністративного правопорушення, оскільки на місці зупинки працівниками поліції не було проведено будь-яких досліджень чи замірів щодо несправності системи випускання відпрацьованих газів, що проявлялось підвищеним шумом під час їх виходу. Окрім цього, звернув увагу, що оскаржувана постанова не містить будь-яких посилань на докази, зокрема пункт 7 «До постанови додаються» містить пусте поле. Таким чином, позивач вважає, що фактично працівником поліції у оскаржуваній постанові підтверджено, що незаконний розгляд справи проводився без будь-яких доказів. ОСОБА_1 також зазначив, що при заведені двигуна та подальшому русі у вказаному автомобілі був певний звук зокрема, як і у всіх машинах з двигуном внутрішнього згорання палива, проте працівником поліції не було запропоновано позивачу продемонструвати справність вихлопної системи та ними безпосередньо відразу після отримання документів було вручено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності. Крім того зазначив, що ним після вказаних подій, а саме 01.08.2025 року, було проведено обстеження автомобіля на станції технічного обслуговування, та відповідно до акту виконаних робіт жодних неполадок чи зміни вихлопної системи не виявлено, що підтверджується актом виконаних робіт №c000008689 від 01.08.2025 року. Щодо змісту оскаржуваної постанови зазначив, що його визнали винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КУпАП з підстав того, що ним нібито було порушено п.31.4.6б та п.31.4.6. ПДР України, проте не зрозуміло яким чином працівник поліції зазначає два пункти. Окрім цього, зазначаючи суть і обставини правопорушення у оскаржуваній постанові не вказано яким саме транспортним засобом він керував.

08 вересня 2025 року представником відповідачів було надано відзив на позовну заяву, в якому просив у задоволенні позову відмовити. Обґрунтовуючи свої заперечення зазначив наступне. 29.07.2025 року приблизно о 08 год. 59 хв. за адресою: м. Одеса, Південна дорога, 2/1, інспектором поліції Пересунько С.О., було виявлено транспортний засіб марки «BMW 540I», номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням громадянина ОСОБА_1 , який керував вказаним транспортним засобом з явними несправностями вихлопної системи, що виражалось підвищеним рівнем шуму вихлопної системи, в порушення п.31.4.6 в) ПДР, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.121 КУпАП. В подальшому, за результатами розгляду адміністративної справи відносно позивача, інспектором поліції Пересунько С.О. винесено постанову серії ЕНА №5340827 від 29.07.2025 року. Факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення підтверджується відеозаписом з нагрудної портативної камери поліцейського, фотознімками з місця правопорушення, а також матеріалами справи. Таким чином, представник відповідачів вважає, що відеозапис та фотознімки відображають обставини, які описані в оскаржуваній постанові, одержані без порушення порядку, встановленого законом є достовірними та достатніми для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП.

Представник ОСОБА_1 заперечень щодо розгляду справи за її відсутності не подавала.

Представник відповідачів заперечував щодо задоволення позову з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву.

Враховуючи неявку позивача в судове засідання, суд розглянув справу на підставі наявних матеріалів.

Рішенням Хаджибейського районного суду м. Одеси від 27 листопада 2025 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, Управління патрульної поліції в Одеській області про скасування постанови залишено без задоволення.

На вказане рішення суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Апелянт просить скасувати рішення Хаджибейського районного суду м. Одеси від 27 листопада 2025 року по справі №521/13959/25 - скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови задовольнити; постанову інспектора Управління патрульної поліції в Одеській області старшого лейтенанта поліції Пересунько С.О. від 29 липня 2025 року серії ЕНА №5340827 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. скасувати; провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КУпАП, закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях ознак складу адміністративного правопорушення; стягнути судові витрати, а саме сплачений судовий збір та витрати на правову допомогу.

Апелянт вважає зазначене рішення незаконним, необґрунтованим, таким, що винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права та без повного з`ясування усіх обставин, які мають значення для справи, а тому, на думку апелянта, є всі підстави для скасування рішення.

29.12.2025 року (вхід.№71078/25) на адресу суду апеляційної інстанції від представника Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції Морозова П.В. надійшло клопотання, згідно якого заявник просить суд залишити апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення, а рішення Хаджибейського районного суду м. Одеси від 27.11.2025 року по справі №521/13959/25 - без змін.

За правилами частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

КОЛЕГІЯ СУДДІВ ВСТАНОВИЛА

Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, в ході виконання службових обов`язків у складі екіпажу патрульної поліції, виконуючи доручення начальника управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції майора поліції Рубана Р.В. за №ВН10055/41/13/11/01-25 від 29.04.2025 року «Про вжиття додаткових заходів щодо виявлення водіїв, які використовують транспортні засоби, що мають технічні несправності», 29.07.2025 року приблизно о 08 год. 59 хв. за адресою: м. Одеса, Південна дорога, 2/1, інспектором поліції Пересунько С.О., було виявлено транспортний засіб марки «BMW 540I», номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням громадянина ОСОБА_1 , з явними несправностями вихлопної системи, а саме встановлено кінцевий сегмент вихлопної труби в кількості 4 штук, у якого була змінена (або відсутня) система зниження шуму, тобто глушник, який не відповідає вимогам підприємства-виробника КТЗ.

Постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №5340827 від 29 липня 2025 року, складеною інспектором 1 взводу 4 роти 2 батальйону УПП в Одеській області старшим лейтенантом поліції Пересунько С.О., ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Зі змісту постанови вбачається наступне: 1. Дата розгляду справи: 29.07.2025 09:54:37; 2. Місце розгляду справи: Одеська обл., Одеський р-н, м. Одеса, Дорога Південна, 2/1; 3. Посада, спеціальне звання та П.І.Б. особи, яка розглядає справу: інспектор 1 взвод 4 рота 2 бат., УПП в Одеській області старший лейтенант поліції Пересунько С.П.; 4. Особа, щодо якої розглядається справа: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 ; 5. Транспортний засіб (марка, модель, реєстраційний номер, належність): BMW 540І, НОМЕР_1 , ОСОБА_1 ; Час та місце скоєння, суть і обставини правопорушення: 29.07.2025 08:59:32 | м. Одеса, Дорога Південна, 2/1 | керував Т3 з явними несправностями вихлопної системи, що виражене в підвищеному рівні шуму вихлопної системи, чим порушив п.31.4.6в | чим порушив п.31.4.6. ПДР - Керування водієм Т3, що має тех. несправності двигуна; Стаття, частина статті КУпАП: ст.121 ч.1; 6. Прийняте по справі рішення, вид адміністративного стягнення та сума штрафу: штраф 340 грн.

Не погодившись з постановою інспектора Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Пересунько С.О. від 29 липня 2025 року серії ЕНА №5340827 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн., позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.

ЗАСТОСУВАННЯ НОРМ ПРАВА

Вимогами ч.1 ст.2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.

Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За приписами ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно з вимогами п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Вимогами ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст.121 КУпАП передбачено, що керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частиною 2 ст.77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Таким чином, з врахуванням процесуальних особливостей адміністративного судочинства, доведення факту неправомірності дій позивача покладається на відповідача.

Відповідно до вимог ст.251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Вимогами ст.252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За правилами ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Таким чином, висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення, а саме правопорушення (у випадку його вчинення), повинне бути належним чином зафіксоване.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ч.1 ст.287 КУпАП України постанову у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено.

Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ч.5 ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Вимогами ст.16 Закону України «Про дорожній рух» визначено основні права та обов`язки водія транспортного засобу.

У відповідності до вимог ст.213 КУпАП, справи про адміністративні правопорушення розглядаються, зокрема, органами Національної поліції, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом.

Пунктами 8, 11 частини першої статті 23 Закону України від 02 липня 2015 року №580-VIII «Про Національну поліцію» (далі - Закон №580-VIII) визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

При цьому, положеннями п.1 ч.1 ст.35 зазначеного вище Закону №580-VIII надано право поліцейському зупиняти транспортні засоби, у разі якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Згідно з вимогами ст.222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема про порушення правил дорожнього руху, відповідальність за які в тому числі передбачена ч.3 ст.121 цього Кодексу.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Процедуру оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція (далі - поліцейський), матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі визначає Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом МВС України від 07.11.2015 року за №1395 (далі - Інструкція).

Згідно з вимогами п.4 розділ І Інструкції, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Пункт 1 розділу ІІІ Інструкції, визначає, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно з вимогами п.2 розділу ІІІ Інструкції, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, частиною 1 статті 121 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до вимог п.1 розділу IV Інструкції, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до вимог пунктів 9, 10 розділу ІІІ Інструкції розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Згідно п.1.1 ПДР, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 вони, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Відповідно до вимог п.1.3 ПДР, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно з вимогами п.1.4 ПДР, кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Окрім того, відповідно до вимог п.1.9 ПДР, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до вимог п.31.4.6 в) (Двигун) ПДР забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам: несправна система випускання відпрацьованих газів.

Відповідно до вимог п.31.1 ПДР визначено, що технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств - виробників та іншої нормативно - технічної документації.

Пунктом 31.3 а) ПДР, передбачено, що забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством у разі їх виготовлення або переобладнання з порушенням вимог стандартів, правил і нормативів, що стосуються безпеки дорожнього руху.

ОБГРУНТУВАННЯ ДОВОДІВ СТОРІН

Вирішуючи справу та відмовляючи в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що доводи ОСОБА_1 про те, що працівниками поліції не було досліджено систему випускання відпрацьованих газів на його транспортному засобі із застосуванням вимірювальної техніки є безпідставними, оскільки стан систем випуску та нейтралізації відпрацьованих газів перевіряється візуально.

Також, як зазначає суд першої інстанції, розпорядженням Начальника Одеської обласної військової адміністрації Максима Марченка від 30.06.2022 року, яке опубліковане на офіційних сайтах Одеської обласної державної адміністрації (https://oda.od.gov.ua/ua/news/vazhliva-informacziya) та Одеської міської ради (https://omr.gov.ua/ua/news/228690/), заборонено на території міста Одеси та Одеської області рух транспортних засобів, що використовують у своїй конструкції систему випуску відпрацьованих газів без шумопоглинача або систему прямоток та конструктивні особливості системи випуску газів, які продукують надмірний рівень шуму.

Дана заборона діє до скасування воєнного стану або до видачі окремого розпорядження.

Крім того, суд першої інстанції зауважує, що з відеозапису портативного відеореєстратора поліцейського, а також наданих представником відповідача фотографіях вбачається, що на транспортному засобі «BMW 540I», номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням гр. ОСОБА_1 , система зниження шуму не відповідає заводській моделі.

Також, на авто позивача були встановлені 4 здвоєні труби для виходу відпрацьованих газів, що не передбачено виробником КТЗ, а система зниження шуму (глушник/резонатор), була несправна або взагалі відсутня.

Як зазначив суд першої інстанції, вказані обставини підтверджується відеозаписом із портативного відеореєстратора поліцейського. Таким чином, на думку суду першої інстанції, у зв`язку із підвищеним рівнем шуму вихлопної системи у транспортному засобі позивача про покращення візуального вигляду вихлопної системи (4 здвоєні труби) не йдеться.

Також, п.6.6.7 ДСТУ 3649:2010 заборонено встановлювати глушники, які не відповідають вимогам підприємства-виробника КТЗ, у тому числі демонтувати систему зниження шуму, яка передбачена конструкцією КТЗ.

Наявність на авто глушника не передбаченого виробником КТЗ, без отриманого дозволу системи МВС, само по собі є адміністративним правопорушенням, що є підставою для зупинки транспортного засобу поліцейським, у відповідності до п.3 ч.1 ст.35 Закону України «Про Національну поліцію».

Судом першої інстанції також не прийнятий наданий позивачем Акт виконаних робіт від 01.08.2025 року №с000008689 автосервісу «MOTORWELT», оскільки докази того, що вказаний автосервіс відноситься до суб`єктів проведення обов`язкового технічного контролю, які мають відповідне обладнання, що дає змогу перевірити технічний стан транспортних засобів на відповідність вимогам безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища матеріали справи не містять.

Отже, з огляду на наведене, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що відповідачами доведено факт вчинення позивачем порушення правил дорожнього руху, доводи позивача не знайшли свого підтвердження в процесі розгляду справи.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, перевіривши матеріали справи та докази надані відповідачем суду, колегія суддів робить висновок, що процедура притягнення позивача до адміністративної відповідальності порушена не була. Постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачене ч.1 ст.121 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення без складання відповідного протоколу, та з долученого до матеріалів справи відео з нагрудної камери поліцейського вбачається, що останній роз`яснив позивачу його права, обов`язки, процедуру та строки оскарження.

Згідно оскаржуваної постанови, 29.07.2025 року приблизно о 08 год. 59 хв. за адресою: м. Одеса, Південна дорога, 2/1, інспектором поліції Пересунько С.О., було виявлено транспортний засіб марки «BMW 540I», номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням громадянина ОСОБА_1 , з явними несправностями вихлопної системи, що виражене в підвищеному рівні шуму вихлопної системи, чим порушив порушив пп. «в» п.31.4.6. ПДР України.

Відповідно до вимог ч.1 ст.121 КУпАП керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до вимог п.31.1 ПДР України технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації.

Згідно з вимогами п.31.4 ПДР України, забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам: двигун: несправна система випускання відпрацьованих газів (пп. «в» п.31.4.6 ПДР України).

Відповідно до вимог ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

В розумінні ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до вимог ч.1, ч.4 ст.73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Як вбачається з матеріалів справи, факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення був зафіксований відеозаписом з нагрудної портативної камери поліцейського, фотознімками з місця правопорушення.

Таким чином, представник відповідачів вважає, що відеозапис та фотознімки відображають обставини, які описані в оскаржуваній постанові, одержані без порушення порядку, встановленого законом є достовірними та достатніми для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП.

Наказом Міністерства інфраструктури України №710 від 26.11.2012 року (у редакції наказу Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури України 30.04.2024 року №396) затверджені Вимоги до перевірки конструкції та технічного стану колісного транспортного засобу, методів такої перевірки (далі Наказ №710).

Наказ 710 прийнятий відповідно до статей 22 та 23 Закону України «Про автомобільний транспорт», пп.4.8.49 пп.4.8 п.4 Положення про Міністерство інфраструктури України, затвердженого Указом Президента України від 12.05.2011 року №581, постанови Кабінету Міністрів України від 22.12.2010 року №1166 «Про єдині вимоги до конструкції та технічного стану колісних транспортних засобів, що експлуатуються» затверджено, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 25.12.2012 року за №2169/22481.

Пунктом 1 розділу 9 Наказу №710 «Викиди» встановлено, що рівень зовнішнього шуму (звуку), виміряний на нерухомому КТЗ, має бути не більше ніж контрольне значення, яке встановлене підприємством - виробником. Рівень зовнішнього шуму (звуку) контролюють за потреби (наприклад, у разі виникнення спірних питань щодо стану системи випуску відпрацьованих газів, застосування нештатних (непередбачених) систем випуску тощо).

За відсутності відомостей про відповідне значення, яке встановлене підприємством - виробником, рівень зовнішнього шуму (звуку) виміряний на нерухомому КТЗ має не перевищувати значень, наведених у таблиці 11-1: Легкові та вантажопасажирські автомобілі (категорія M1 та N1) 87 дБА.

Для визначення рівня зовнішнього шуму (звуку) нерухомого КТЗ застосовують будь-який майданчик необхідних розмірів з асфальтобетонним або цементобетонним покриттям. Поверхня випробувального майданчика не повинна бути вкрита рихлим снігом, високою травою, рихлою землею або золою. Поблизу мікрофону шумоміра, а також між мікрофоном шумоміра та джерелом звуку не повинно бути жодних перешкод, які можуть вплинути на звукове поле. Оператор-випробовувач повинен знаходитись в такому місці, в якому його присутність не чинить вплив на покази засобів вимірювальної техніки.

Засоби вимірювальної техніки для контролю умов навколишнього середовища розміщуються поблизу випробувального майданчика на висоті 1,2 ± 0,02 м.

В момент вимірювання рівня зовнішнього шуму (звуку) швидкість вітру з урахування поривів на рівні висоти мікрофона шумоміра не має перевищувати 5 м/с.

Безпосередньо перед вимірюванням рівня зовнішнього шуму (звуку) на нерухомому КТЗ необхідно виміряти фоновий шум протягом 10 секунд шумоміром в тих місцях установки, в яких будуть здійснюватися подальші вимірювання.

Рівень фонового шуму (включаючи будь-який шум вітру) повинен бути менше принаймні на 10 дБ (А) рівня тиску звуку, що видається КТЗ під час вимірювання за шкалою А. Якщо різниця між фоновим шумом та виміряним рівнем зовнішнього шуму (звуку) складає від 10 до 15 дБ (А), то для розрахунку результатів випробувань з показника шумоміру віднімають відповідний коригувальний коефіцієнт, який наведений в таблиці 11-2.

Вимірювання рівня зовнішнього шуму (звуку) проводять без причепа (напівпричепа) за виключенням вимірювань щодо транспортних засобів, які виготовлені з нероздільних одиниць.

Для підготовки та вимірювання рівня зовнішнього шуму, КТЗ розміщується в центрі зони випробування, важіль перемикання коробки передач знаходиться в нейтральному положенні та щеплення увімкнене. Якщо конструкція КТЗ не дозволяє виконати дані вимоги, то КТЗ випробовують згідно настанови виробника у відношенні випробування КТЗ в нерухомому стані. Перед кожною серією вимірювань двигун повинен працювати в нормальному експлуатаційному режимі, який відповідає технічним вимогам виробника.

Якщо КТЗ обладнаний одним або декількома вентиляторами з механізмом автоматичного приводу, то під час вимірювання рівня зовнішнього звуку вплив на цю систему не допускається.

Капот двигуна або кришка відсіку (при наявності) повинні знаходитись в закритому положенні.

Мікрофон шумоміра потрібно розташувати на відстані 0,5 м ± 0,01 м від контрольної точки випускної труби, позначеної на мал. 3, під кутом 45° (±5°) до вертикальної площини, через яку проходить вісь потоку вихлопних газів з вихідного отвору труби.

Мікрофон шумоміра встановлюють на висоті контрольної точки, але не нижче 0,2 м над рівнем поверхні майданчика. Вихідна вісь мікрофону повинна знаходитись в площині, паралельній поверхні майданчика, а також повинна бути направлена до контрольної точки вихідного отвору випускної труби.

Здійснюють не менше трьох вимірювань в кожному випробувальному положенні. Фіксується максимальний рівень тиску звуку по шкалі А під час кожного з трьох вимірювань. Для визначення остаточного результату в положенні, в якому проводилось вимірювання, використовують перших три послідовні результати вимірювань в межах 2 дБ(А), за виключення результатів, які не відповідають умовам проведення випробувань. Остаточним результатом випробування є максимальний рівень звуку у всіх положеннях, в яких проводились вимірювання з трьох результатів послідовних вимірювань.

Отже, Наказом №710 чітко передбачені пристрої для визначення рівня зовнішнього шуму ТЗ та обов`язкові умови, в яких здійснюється заміри такого рівня.

Колегія суддів зауважує, що наявні матеріали справи не містять доказів здійснення замірів шуму належного позивачу автомобіля з дотриманням вимог Наказу №710 проти чого навіть не заперечували представники відповідача у судовому засіданні суду апеляційної інстанції.

Долучені до справи відеозаписи з нагрудної камери інспекторів, де інспектор поліції на власний слух визначає рівень гучності системи випускання відпрацьованих газів, без застосування спеціалізованого пристрою, вздовж проїзної частини дороги та проведення експертизи, не може бути доказом вчинення позивачем вищевказаного адміністративного правопорушення.

Також колегія суддів зазначає, що з вказаного відеозаписі не можливо встановити гучність звуку системи випускання відпрацьованих газів ТЗ позивача. Будь-яких доказів того, що гучний звук, на який посилався суб`єкт владних повноважень, є наслідком технічної несправності, відповідачем також не надано.

Колегія суддів звертає увагу, що рівень гучності системи випускання відпрацьованих газів залежить від об`єму двигуна та налаштування такої системи виробником, а тому у кожного ТЗ звук індивідуальний.

ПДР України передбачають заборону експлуатації транспортних засобів згідно із законодавством у разі їх виготовлення або переобладнання з порушенням вимог стандартів, правил і нормативів, що стосуються безпеки дорожнього руху (пп. «а» п.31.3), але оскаржувана постанова не містить посилань на порушення цієї норми.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що представником відповідача не надано належних доказів на підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КУпАП, а тому постанова про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА №5340827 від 29 липня 2025 року по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до вимог ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими.

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Отже враховуючи наведені вище висновки, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям у справі нової постанови про задоволення позовних вимог.

За таких обставин апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З матеріалів справ вбачається, що при поданні позовної заяви позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 1211, 20 грн.(квитанція №5933-3938-4256-7928 від 07.08.2025 року) та при поданні апеляційної скарги в розмірі 1816, 80 грн. (квитанція 5755-8866-1742-9604 від 14.12.2025 року).

Колегія суддів зазначає, що відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 18.03.2020 року у справі №543/775/17, у справах щодо оскарження постанов про адміністративне правопорушення у розумінні статей 287, 288 КУпАП, як і в інших справах, які розглядаються судом у порядку позовного провадження, слід застосовувати статті 2-5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року №3674-VI, які пільг за подання позовної заяви, відповідних скарг у цих правовідносинах не передбачають. Розмір судового збору за подання позовної заяви у справах щодо накладення адміністративного стягнення складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до вимог ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб на 01.01.2025 р. встановлений в розмірі 3028 грн.

Матеріалами справи підтверджено, що при поданні адміністративного позову позивачем було надмірно сплачено судовий збір у розмірі 1211, 20 грн. замість 605, 60 грн. та за подання апеляційної скарги на рішення суду позивач сплатив судовий збір в розмірі 1816, 80 грн. замість 908, 40 грн.

А тому, судові витрати підлягають до відшкодування на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача - в загальному розмірі 1514, 00 грн.

Щодо надміру сплаченого судового збору, то слід зазначити, що відповідно до пункту 1 частини 1 статті 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Тобто, позивач вправі звернутися до суду із відповідним клопотанням про повернення надміру сплаченого судового збору.

Статтею 286 КАС України встановленні особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч.3 ст.272 КАС України судові рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених статтями 273-277, 282-286 цього Кодексу, набирають законної сили з моменту проголошення і не можуть бути оскаржені.

Керуючись ст.ст. 272; 308; 310; 315; 317; 321; 322; 325 КАС України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, рішення Хаджибейського районного суду м. Одеси від 27 листопада 2025 року скасувати, ухвалити у справі №521/13959/25 нову постанову, якою задовольнити адміністративний позов ОСОБА_1 .

Скасувати постанову інспектора Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Пересунько С.О. від 29 липня 2025 року серії ЕНА №5340827 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Стягнути з Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції () за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір у розмірі 1514 (одна тисяча п`ятсот чотирнадцять) гривень 00 копійок.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач О.В. Джабурія
Судді Н.В. Вербицька К.В. Кравченко