Справа № 460/607/26
Суддя: Т.О. Комшелюк
Дата ухвалення: 2026-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

25 лютого 2026 року м. Рівне№460/607/26

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Комшелюк Т.О., розглянувши матеріали адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач), в якому просить суд: 1) визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не розгляду поданого рапорту про звільнення позивача в порядку ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" та такою, що порушує законні права та інтереси позивача; 2) зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 розглянути направлений рапорт позивача на звільнення та долучені підтверджуючі документи та прийняти рішення про звільнення солдата ОСОБА_1 за ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Позовна заява надійшла до суду 15.01.2026.

Ухвалою суду від 19.01.2026 позов залишений без руху. Дана ухвала суду направлена позивачу за зареєстрованим місцем його проживання.

Відповідно до рекомендованого повідомлення поштового відправлення від 28.01.2026, вказана ухвала суду повернута без вручення у зв`язку із відсутністю адресата.

Ухвалою суду від 16.02.2026 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено її розглянути за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

22.02.2026 відповідач подав до суду відзив на позов та заяви: 1) про залишення позовної заяви без розгляду у зв`язку із пропуском позивачем місячного строку звернення до суду з даним позовом, мотивуючи тим, що предмет спору стосується проходження публічної служби; 2) про повернення позовної заяви без розгляду, у зв`язку із невиконанням позивачем ухвали суду про залишення позову без руху; 3) повернення позовної заяви без розгляду у зв`язку із тим, що остання не підписана. При цьому, у відзиві на позов, відповідач повторно наводить твердження та аргументи щодо пропуску позивачем місячного строку звернення до суду з даним позовом; невиконання позивачем ухвали суду про залишення позову без руху; відсутність підпису на позовній заяві з огляду на відсутність печатки на ордері адвоката.

Суд звертає увагу на те, що Кодексом адміністративного судочинства України (далі - КАС України) не визначений порядок вирішення таких клопотань.

Разом з тим, згідно з частиною третьою статті 166 КАС України, заяви, клопотання і заперечення подаються та розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом. У випадках, коли цим Кодексом такий порядок не встановлений, він встановлюється судом.

Враховуючи, що розгляд вказаної справи здійснюється судом за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, суд вважає за можливе здійснити розгляд заявлених клопотань в порядку письмового провадження.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість мотивів, покладених відповідачем в основу поданих заяв, дослідивши матеріали справи, суд зазначає наступне.

Щодо залишення позовної заяви без розгляду у зв`язку із пропуском позивачем місячного строку звернення до суду з даним позовом.

Відповідно до ст. 118 КАС України процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом. Процесуальні строки визначаються днями, місяцями і роками, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.

Згідно із частиною першою статті 120 КАС України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За змістом частини першої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк (частина п`ята статті 122 КАС України).

Частиною четвертою статті 123 КАС України передбачено, що якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Отже, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. Одночасно перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Варто зазначити, що процесуальний строк слід розуміти як встановлений законом або призначений судом проміжок (відтинок) часу, який обчислюється місяцями, днями чи годинами, бере початок від якогось явища у часі, може бути обумовлений календарною датою або посиланням на подію, що неминуче має настати, упродовж якого або до якого суд чи інші учасники процесу вправі або зобов`язані вчинити певну процесуальну дію чи сукупність таких дій.

Строки звернення до суду за захистом свого порушеного права мають кілька важливих цілей, а саме: гарантувати правову визначеність шляхом фіксації провадження, захистити потенційних відповідачів від пізніх скарг, які можуть бути важкими для вирішення, та запобігти несправедливості, яка могла б статися, якщо суди були би покликані ухвалювати рішення про події, що мали місце в далекому минулому, на підставі доказів, у які вже не можна було повірити і які були б неповними через те, що минув час (такого змісту висновки були сформульовані в одному із рішень ЄСПЛ, фактичні обставини якого з певними винятками чи особливостями частково можна застосувати до обставин цієї справи. У цьому рішення ЄСПЛ послався на аналогічну прецедентну практику у справі "Стербінс та ін. проти Сполученого Королівства", рішення від 24 вересня 1996 р., Звіти про судові рішення та рішення 1996-IV, pp. 1502-1503, § 51; "Вo проти Франції" [GC], № 53924/00, § 92, ECHR 2004-VIII).

Установлення законом процесуальних строків передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності в публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними. Недотримання встановлених законом строків зумовлює чітко визначені юридичні наслідки.

Суд зауважує, що предметом цього спору є протиправна бездіяльність відповідача, яка виразилася у не розгляді рапорта позивача від 16.10.2025 про його звільнення з військової служби.

Тобто позивач не оскаржує акти чи дії Військової частини НОМЕР_2 , за наслідками яких настає певна подія чи утворюється певний документ, з настанням / утворення якої / якого можна було б безсумнівно стверджувати, що почався відлік порушеного права чи інтересу.

Велика Палата у власних постановах неодноразово висновувала, що протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень потрібно розуміти як зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу, що полягає у не ухваленні рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно потрібними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені. Для визнання бездіяльності протиправною недостатньо одного лише факту несвоєчасного виконання обов`язкових дій, а важливими є також конкретні причини, умови та обставини, через які дії, що підлягали обов`язковому виконанню відповідно до закону, фактично не були вчинені чи були вчинені з порушенням розумних строків. Значення мають юридичний зміст, значимість, тривалість, підстави та межі бездіяльності, а також її шкідливість для прав та інтересів особи.

У справі, що розглядається, відповідач звертає увагу та намагається переконати суд у тому, що позивач пропустив строк звернення до суду, позаяк 25.01.2025 посадовими особами військової частини НОМЕР_2 позивачу було надано відповідь на рапорт у якій зазначено, що у задоволенні рапорту позивачу відмовлено. Однак, з даним адміністративним позовом позивач звернувся до суду 15.01.2026. Вторує, що гарантоване Конституцією та Конвенцією право на звернення до суду не є абсолютним і нехтування своїми правами в частині недотримання строків звернення до суду не може вважатися обмеженням доступу до суду.

Відповідно до долучених до позову матеріалів справи, ОСОБА_1 призваний до лав ЗСУ по мобілізації та проходить військову службу у Військовій частині НОМЕР_2 , що стверджується записом у військовому квитку серії НОМЕР_3 від 13.09.2024 та не заперечується відповідачем.

Суд нагадує, що предметом спору у даній справі є бездіяльність відповідача щодо не розгляду рапорту позивача від 16.10.2025 про звільнення з військової служби та вимоги зобов`язального характеру по розгляду такого рапорту.

Тут варто звернути увагу на те, що рапорт із відповідними документами про звільнення з військової служби подавався клопотанням адвоката позивача, а не безпосередньо позивачем.

Тобто, адвокат позивача звернувся до відповідача із клопотанням про звільнення довірителя з військової служби, до якого були долучені рапорт про звільнення з військової служби від 16.10.2025 та відповідні документи, які підтверджують підстави для такого звільнення.

Разом з тим, відповідно до долучених відповідачем до відзиву доказів, судом встановлено, що 12.11.2025 відповідач надав відповідь про розгляд рапорту, оформленого листом № 08/20076-25, у якій зазначено, що відсутні підстави для розгляду адвокатського запиту у зв`язку із неналежним оформлення ордеру адвоката на представництво інтересів позивача. Такий лист-відповідь отриманий адвокатом позивача 25.11.2025.

При цьому, як наведено вище, позивач звернувся з позовом про визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо не розгляду рапорту позивача від 16.10.2025 про звільнення з військової служби та вимоги зобов`язального характеру по розгляду такого рапорту.

Отже представник позивача (адвокат) дізнався про не розгляд свого клопотання 25.11.2025.

З урахуванням викладеного вище, суд вважає, що строк на оскарження позивачем до суду, у даному випадку, дій (бездіяльності) відповідача становить один місяць, оскільки предмет спору стосується прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, перебіг якого розпочався 26.11.2025 та закінчився 25.12.2025.

Разом з тим, до суду з даним позовом позивач звернувся лише 15.01.2026, тобто після завершення місячного строку звернення до суду, встановленого частиною п`ятою статті 122 КАС України.

Відповідно до пункту 8 частини першої статті 240 КАС України, суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Згідно з частиною третьою статті 123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

За приписами частини четвертої статті 123 КАС України, якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Аналіз вказаних вище положень КАС України дозволяє прийти до висновку про те, що в разі встановлення судом факту пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду після відкриття провадження у справі або якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, суд зобов`язаний надати позивачу можливість подати заяву про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду або заяву із зазначенням інших причин пропуску ним відповідного строку, які можуть бути визнані судом поважними або неповажними, що матиме своїм наслідком залишення позову без розгляду.

Вказане узгоджується з положеннями частини тринадцятої статті 171 КАС України, згідно з якими суддя, встановивши після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 160, 161 цього Кодексу (зокрема, вимог частини шостої статті 161 КАС України щодо подання одночасно з позовом заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду в разі пропуску такого строку), постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

Таким чином, подане відповідачем клопотання про залишення позову без розгляду є передчасним, а його задоволення унеможливить надання судом позивачу можливості для подання заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, що суперечить положенням частини третьої статті 123, частини тринадцятої статті 171 КАС України та порушить право останнього на доступ до суду та ефективний засіб юридичного захисту, гарантовані статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За наведених обставин, суд прийшов до висновку про відсутність достатніх правових підстав для задоволення клопотання відповідача про залишення позову без розгляду та необхідність залишення позовної заяви без руху.

Крім того, з урахуванням наведеного вище, слід запропонувати позивачу протягом п`яти днів з дня вручення даної ухвали усунути вказані вище недоліки позовної заяви шляхом подання до суду заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду, а також доказів на підтвердження поважності причин його пропуску.

Щодо заяв про повернення позовної заяви без розгляду, у зв`язку із невиконанням позивачем ухвали суду про залишення позову без руху та повернення позовної заяви без розгляду у зв`язку із тим, що остання не підписана.

Суд нагадує, що ухвалою суду від 19.01.2026 позов залишений без руху.

Підставою для залишення позову без руху слугувало те, що позивачем подано неналежним чином оформлену позову заяву. Запропоновано позивачу протягом 10 днів з дня вручення даної ухвали усунути вказані вище недоліки позовної заяви шляхом подання до суду, зокрема, правильно оформлену позовну заяву - відповідно до кількості учасників справи.

Дана ухвала суду направлена позивачу за зареєстрованим місцем його проживання.

Відповідно до рекомендованого повідомлення поштового відправлення від 28.01.2026, вказана ухвала суду повернута без вручення у зв`язку із відсутністю адресата.

Так, зміст позовної заяви визначений ч. 5 ст. 160 КАС України.

Судом встановлено, що текст позовної заяви є зрозумілим і читабельним і підстави для залишення позову без руху в цій частині були фактично відсутні.

За наведеного суд, виправляючи свою помилку щодо залишення позову без руху та з метою уникнення прояву надмірного формалізму, який фактично призвів би до обмеження права на доступ до правосуддя, ухвалою суду від 16.02.2026 прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі.

З огляду на викладене, підстави для повернення позову відсутні, тому така заява відповідача задоволенню не належить.

Щодо повернення позовної заяви без розгляду у зв`язку із тим, що остання не підписана, то суд звертає увагу, що позовна заява підписана безпосередньо позивачем ОСОБА_1 , а не його адвокатом Павленко М.О., (докази зворотного суду не надано і судом не встановлено), тому доводи та аргументи відповідача щодо відсутності печатки на ордері адвоката є неприйнятними, як наслідок, правові підстави для повернення позову відсутні.

Зважаючи на вище викладене, заяви відповідача про повернення позову без розгляду, слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 123, 166, 169, 171, 240, 241, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В :

В задоволенні заяви Військової частини НОМЕР_1 про залишення позову в адміністративній справі № 460/607/26 без розгляду, - відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 в адміністративній справі № 460/607/26, - залишити без руху.

Встановити ОСОБА_1 строк для усунення недоліків позовної заяви тривалістю 5 днів з дня вручення даної ухвали.

В задоволенні заяв Військової частини НОМЕР_1 про повернення позову без розгляду, - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала окремо не оскаржується. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Т.О. Комшелюк