Справа № 826/16823/17
Суддя: Бєлова Людмила Василівна
Дата ухвалення: 2026-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2026 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого: Бєлової Л.В.,

суддів: Аліменка В.О., Безименної Н.В.,

за участю секретаря судового засідання: Керімова К.Е.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Вона» на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 05 червня 2025 року у справі за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Вона» до Національного банку України про визнання протиправною та скасування постанови №1133/1940/13-6/9/п від 01.11.2017,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2017 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Вона» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом, в якому просило визнати протиправною та скасувати постанову Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг (далі - Нацкомфінпослуг) №1133/1940/13-6/9/п від 01.11.2017 про застосування штрафної санкції до позивача за правопорушення, вчинені на ринках фінансових послуг.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 грудня 2017 року у справі № 826/16823/17 відкрито провадження в адміністративній справі.

На виконання Закону України "Про внесення зміни до пункту 2 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" та відповідно до Порядку передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 16.09.2024 №399, до Запорізького окружного адміністративного суду передано адміністративну справу № 826/16823/17.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 17 лютого 2025 року замінено відповідача у справі Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг на процесуального правонаступника Національний банк України.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 05 червня 2025 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити. Крім того, апелянт просить стягнути судові витрати, зокрема на правничу допомогу.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що своєчасно надав відповідачу запитувану інформацію, однак з вини працівників поштового відділення зв`язку така інформація до відповідача не надходила, у зв`язку з чим спірна постанова про накладення штрафу є протиправною та підлягає скасуванню.

Також апелянт звертає увагу на те, що при прийнятті постанови про накладення штрафу відповідачем порушено процедуру щодо накладення штрафу, зокрема, позивач не отримував Акт не був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи про правопорушення.

При цьому, спірна постанова складена не членом Нацкомфінпослуг і не Головою Нацкомфінпослуг, а лише директором департаменту страхового регулювання та нагляду Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг ОСОБА_1. При цьому, належні докази про підтвердження повноважень ОСОБА_1. як особи, яку Нацкомфінпослуг уповноважила на накладення штрафів на учасників ринку фінансових послуг у 2017 році у матеріалах справи відсутні.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 14 липня 2025 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Вона» на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 05 червня 2025 року у справі за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Вона» до Національного банку України про визнання протиправною та скасування постанови №1133/1940/13-6/9/п від 01.11.2017.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить відмовити в її задоволенні та залишити без змін рішення суду першої інстанції.

У відзиві відповідач зазначає, що Нацкомфінпослуг не отримала від ПАТ "СК "ВОНА" у встановлений строк документів та інформації на відповідну вимогу, тому позивача притягнуто до відповідальності.

Відповідач зауважує, що надсилання ПАТ "СК "ВОНА" листів до ПАТ "Укрпошта" не може вважатись активними діями щодо усунення порушення, оскільки товариству вже було відомо про проблему з відправленням, але при цьому так і не було подано запитувану Нацкомфінпослуг інформацію та документи.

Також відповідач зауважує, що накладати штрафи на учасників ринків фінансових послуг мали право не тільки голова, інші члени Нацкомфінпослуг, а й уповноважені комісією посадові особи. На дату прийняття оскаржуваного рішення такою посадовою особою була директор департаменту страхового регулювання та нагляду - ОСОБА_1, а тому твердження позивача щодо підписання постанови неповноваженою особою не відповідають дійсності.

Крім того, відповідач вказує, що надсилання або ненадсилання ПАТ "СК "ВОНА" акта про правопорушення є процедурним питанням, яке полягає в інформуванні порушника про притягнення його до відповідальності. При цьому отримання або неотримання порушником акта про правопорушення не є підставою для зміни чи скасування такого акта або постанови, оскільки на суть порушення та розмір відповідальності за нього вказана обставина не впливає.

У свою чергу, позивач подав відповідь на відзив, в якій зазначив, що суд першої інстанції не звернув увагу на те, що термін притягнення позивача до адміністративної відповідальності сплив, оскільки відповідач, порушуючи встановлені вимоги Кодексу України про адміністративні правопорушення зазначені у статті 38, притягнув позивача до відповідальності через 3,5 місяці, коли Кодекс регламентує термін притягнення до відповідальності не більше двох місяців.

Наголошує, що у діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, оскільки позивач здійснив дії на виконання вимоги відповідача та зібрав витребувану інформацію, своєчасно направивши її відповідачу.

Відповідач подав заперечення на відповідь на відзив, в яких вказала, що доводи позивача про те, що Нацкомфінпослуг мала застосовувати штраф до ПАТ "СК "ВОНА" відповідно до КУпАП не відповідає дійсності та суперечить чинному законодавству України. Зауважує, що загальні правові засади у сфері надання фінансових послуг, здійснення регулятивних та наглядових функцій за діяльністю з надання фінансових послуг встановлюються Законом про фінансові послуги, а оскільки постанова прийнята Нацкомфінпослуг відносно ПАТ "СК "ВОНА" як учасника ринку фінансових послуг, то відповідно - спірні правовідносини у даній справі не можуть бути врегульовані КУпАП. Отже, посилання позивача на те, що відповідачем порушено строк притягнення до адміністративної відповідальності є безпідставним.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 30 січня 2026 року призначено справу до апеляційного розгляду в судовому засіданні на 18 лютого 2026 року.

У судовому засіданні представник позивача - Циба Володимир Костянтинович підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги. Зокрема, представник позивача повідомив, що прийняття спірної постанови відбулось з процедурними порушеннями, а також вказав, що вимоги відповідача щодо надання відповідної інформації були виконані шляхом подання до поштового відділення зв`язку, однак, з незалежних від позивача причин, поштова кореспонденції не доставлена відповідачу.

Представник відповідача - Усенко Ірина Миколаївна у судовому засіданні заперечила проти доводів апеляційної скарги. У своїх поясненнях представник відповідача зазначила, що позивач вимогу щодо надання документів та відповідної інформації у встановлений строк не виконав, тому правомірно притягнутий до відповідальності шляхом прийняття спірної постанови.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю доповідача, врахувавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Вона» () зареєстроване юридичною особою 26.10.1995, Номер запису: 0009316. Основним видом діяльності підприємства за КВЕД є: 65.12 Інші види страхування, крім страхування життя (а.с.94-95, т.1).

До Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, надійшов лист Національного агентства з питань запобігання корупції від 20.06.2017 №30-20/20113/17 про надходження до нього звернення про надання Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ВОНА» страхових послуг без ліцензії та примушення засновником товариства підписання недійсних страхових полісів (а.с.49-50, т.1).

На підставі пункту 12 частини першої статті 28 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», підпункту 41 пункту 4 Положення про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, затвердженого Указом Президента України від 23.11.2011 №1070 та пункту 36 Спеціальних вимог Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг (крім професійної діяльності на ринку цінних паперів), затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 07.12.2016 №913, 29.06.2017 Нацкомфінпослуг складено вимогу №4971/13-8 щодо надання інформації та документів, у якій висловлено вимогу надати протягом десяти календарних днів з дня отримання цієї вимоги відповідну інформацію та документи (а.с.52-53, т.1).

Зазначену вимогу позивач отримав 03.07.2017, про що свідчить трекінг поштового відправлення за №716 та не заперечується сторонами (а.с.54-55, т.1).

Як зазначає позивач, на виконання вказаної вимоги на адресу Нацкомфінпослуг надіслано лист-повідомлення від 10.07.2017 №1144 з додатками, які містять інформацію та документи, витребувані Нацкомфінпослуг (номер відправлення 792).

У свою чергу, Нацкомфінпослуг вказує, що лист від 10.07.2017 №1144 не отримувала.

Матеріали справи свідчать, що ПрАТ «СК «Вона» листом від 19.07.2017 №1153 додатково повідомило Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг про те, що з метою виконання вимоги товариство надіслало на адресу Нацкомфінпослуг лист-повідомлення від 10.07.2017 №1144 з додатками, які містять інформацію та документи, витребувані Нацкомфінпослуг у вимозі (номер відправлення 792). До вказаного листа було долучено засвідчені копії поштової квитанції від 14.07.2017 про надсилання листа-повідомлення від 10.07.2017 №1144 та опис вкладення до зазначеного цінного листа (а.с.17-19, 57; т.1).

Нацкомфінпослуг звернулась з листом від 07.08.2017 №6034/13-11 до Українського державного підприємства «Укрпошта» щодо надання офіційних пояснень про причини невручення адресату відправлення за номером 792 (лист-повідомлення від 10.07.2017 №1144) (а.с.58-59, т.1).

За змістом листа ПАТ «Укрпошта» від 29.08.2017 №1853-Я-5319 лист з оголошеною цінністю від 14.07.2017 № 792 прийнятий у відділенні поштового зв`язку №35 м. Львів та не був відправлений за призначенням, оскільки був забраний відправником, тобто ПрАТ «СК Вона» (а.с.20, 60; т.1).

На лист Нацкомфінпослуг від 29.09.2017 №7190/13-8, направлений на адресу позивача з метою отримання роз`яснення, листом від 13.10.2017 №1170 ПрАТ «СК Вона» повідомило, що не подавало заяви про повернення цінного листа за вих.№1144 від 10.07.2017, що наданий лист не надходив від 35 відділення поштового зв`язку Львівської дирекції ПАТ «Укрпошта» на адресу ПрАТ «СК «Вона», а також зазначено про проведення власного внутрішнього розслідування з цього приводу (а.с.21-23, 61-63; т.1).

У листі від 12.10.2017 №1169 ПрАТ «СК «Вона» просило ПАТ «Укрпошта» повідомити інформацію щодо повернення поштового відправлення з листом №1144 від 10.07.2017 відправнику (а.с.24-25, т.1).

З матеріалів справи вбачається, що ПАТ «Укрпошта» повідомила позивача про те, що поштове відправлення вручено уповноваж. Вовк під розпис у ВПЗ Львів-35.

Враховуючи неподання до Нацкомфінпослуг інформації та документів на вимогу, що становить правопорушення, зазначене у статті 41 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», комісією був складений акт про неподання інформації Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Вона» від 31.10.2017 №1940/13-6/9 (а.с.47-48, т.1).

На підставі статті 39, пункту 3 частини першої статті 40, пункту 2 частини першої статті 41, частини першої статті 42 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», акту про неподання інформації Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Вона» від 31.10.2017 №1940/13-6/9 директором департаменту страхового регулювання та нагляду ОСОБА_1 прийнято Постанову про застосування штрафної санкції за правопорушення, вчинені на ринках фінансових послуг, від 01.11.2017 №1133/1940/13-6/9/П (а.с.14-16, т.1).

Відповідно до Постанови про застосування штрафної санкції за правопорушення, вчинені на ринках фінансових послуг, від 01.11.2017 №1133/1940/13-6/9/П до Товариства застосовано штрафну санкцію у розмірі 3400,00 грн за правопорушення, зазначене у статті 41 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» у частині неподання інформації до Нацкомфінпослуг на вимогу від 29.06.2016 №4971/13-8.

12.12.2017 ПрАТ «Страхова компанія «Вона» складено висновок внутрішнього розслідування щодо відправлення 14.07.2017 цінного листа (вих.№1144 від 10.07.2017, номер відправлення 792), відповідно до якого вказаний лист був втрачений невстановленим працівником (або працівниками) ПАТ «Укрпошта» внаслідок неналежного виконання ним (ними) своїх службових обов`язків (а.с.220, т.1).

Не погодившись з постановою про застосування штрафної санкції до позивача за правопорушення, вчинені на ринках фінансових послуг, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Суд першої інстанції у задоволенні адміністративного позову відмовив та зазначив, що позивач мав можливість виконати вимогу Нацкомфінпослуг щодо надання необхідних документів та інформації до моменту застосування до нього штрафних санкцій, проте не вжив достатніх та належних заходів для виконання такої вимоги. При цьому, листування ПрАТ «Страхова компанія «Вона» з ПАТ «Укрпошта» щодо ситуації ненаправлення поштового відправлення 792 не може вважатись активними діями щодо усунення порушення, оскільки має на меті встановлення причин виникнення такої ситуації, а не надання витребуваних вимогою від 29.06.2017 №4971/13-8 документів та інформації до Нацкомфінпослуг.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з частиною першою статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Загальні правові засади у сфері надання фінансових послуг, здійснення регулятивних та наглядових функцій за діяльністю з надання фінансових послуг встановлені Законом України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» від 12.07.2001 №2664-III (далі - Закон №2664-III, в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 1 Закону №2664-III фінансова установа - юридична особа, яка відповідно до закону надає одну чи декілька фінансових послуг, а також інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг, у випадках, прямо визначених законом, та внесена до відповідного реєстру в установленому законом порядку. До фінансових установ належать банки, кредитні спілки, ломбарди, лізингові компанії, довірчі товариства, страхові компанії, установи накопичувального пенсійного забезпечення, інвестиційні фонди і компанії та інші юридичні особи, виключним видом діяльності яких є надання фінансових послуг, а у випадках, прямо визначених законом, - інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг. Не є фінансовими установами (не мають статусу фінансової установи) незалежні фінансові посередники, що надають послуги з видачі фінансових гарантій в порядку та на умовах, визначених Митним кодексом України.

Згідно з пунктом 10 частини першої статті 1 Закону №2664-III державне регулювання ринків фінансових послуг - здійснення державою комплексу заходів щодо регулювання та нагляду за ринками фінансових послуг з метою захисту інтересів споживачів фінансових послуг та запобігання кризовим явищам.

Частиною першою статті 21 Закону №2664-III встановлено, що державне регулювання ринків фінансових послуг здійснюється: щодо ринку банківських послуг та діяльності з переказу коштів - Національним банком України; щодо ринків цінних паперів та похідних цінних паперів (деривативів) - Національною комісією з цінних паперів та фондового ринку; щодо інших ринків фінансових послуг - національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг.

Указом Президента України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг» від 23.11.2011 №1070/2011 на виконання Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» утворено Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг та затверджено Положення про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг.

Пунктами 1, 2 Положення про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг (далі - Положення, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що Нацкомфінпослуг є державним колегіальним органом, підпорядкованим Президенту України, підзвітним Верховній Раді України. Нацкомфінпослуг здійснює державне регулювання ринків фінансових послуг у межах, визначених законодавством. Нацкомфінпослуг у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, актами та дорученнями Президента України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства.

Повноваження Нацкомфінпослуг визначені ст. 28 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» (в редакції, чинній на момент спірних правовідносин).

Згідно з пунктом 12 частини першої статті 28 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, у межах своєї компетенції надсилає фінансовим установам та саморегулівним організаціям обов`язкові до виконання розпорядження про усунення порушень законодавства про фінансові послуги та вимагає надання необхідних документів.

Підпунктом 41 пункту 3 Положення визначено, що Нацкомфінпослуг приймає та надсилає фінансовим установам і саморегулівним організаціям обов`язкові до виконання розпорядження (приписи) щодо усунення порушень законодавства про фінансові послуги, вимагає надання необхідної інформації та документів.

Статтею 39 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» передбачено, що у разі порушення законів та інших нормативно-правових актів, що регулюють діяльність з надання фінансових послуг, національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, застосовує заходи впливу відповідно до закону. Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, обирає та застосовує заходи впливу на основі аналізу даних та інформації стосовно порушення, враховуючи наслідки порушення та наслідки застосування таких заходів. Серед іншого, заходом впливу є: накладення штрафу, що передбачено статтями 41 і 43 цього Закону.

Порядок та умови застосування заходів впливу встановлюються законами України та нормативно-правовими актами національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг (частина друга статті 40 Закону №2664-III).

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 41 Закону №2664-III Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, застосовує до учасників ринків фінансових послуг (крім споживачів фінансових послуг) штрафні санкції за неподання, несвоєчасне подання або подання завідомо недостовірної інформації - у розмірі від 100 до 2000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Аналіз викладених норм свідчить про те, що Нацкомфінпослуг наділена повноваженнями щодо розгляду заяв споживачів про порушення законодавства у сфері ринків фінансових послуг, проводить перевірку фактів, викладених у таких заявах, шляхом направлення на адресу учасників ринків фінансових послуг вимог про надання інформації та документів. На основі аналізу отриманої інформації стосовно порушення уповноважена особа Нацкомфінпослуг обирає та застосовує відповідні заходи впливу. При цьому неподання, несвоєчасне подання або подання завідомо недостовірної інформації на вимогу Нацкомфінпослуг становить окремий склад правопорушення, відповідальність за яке передбачена пунктом 2 частини першої статті 41 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».

З матеріалів справи вбачається, що 03.07.2017 позивач отримав вимогу Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, від 29.06.2017 №4971/13-8 щодо надання інформації та документів, у якій висловлено вимогу надати протягом десяти календарних днів з дня отримання цієї вимоги відповідну інформацію та документи.

Отже, останньою датою надання запитуваних документів та інформації є 17.07.2017.

У тексті вимоги від 29.06.2017 №4971/13-8 зазначено, що датою подання документів слід вважати дату відбитка календарного штемпеля поштового відділення зв`язку, що обслуговує відправника. У разі надання документів безпосередньо до Нацкомфінпослуг датою подання документів є дата їх реєстрації структурним підрозділом Нацкомфінпослуг, на який покладено обов`язок здійснювати реєстрацію вхідної кореспонденції.

Позивач стверджує, що ПрАТ «СК «Вона» листом від 10.07.2017 №1144 (номер відправлення 792) надіслало запитувану інформацію та документи у визначений Нацкомфінпослуг десятиденний строк.

Разом з тим, докази про те, що Нацкомфінпослуг отримала запитувані на вимогу від 29.06.2017 №4971/13-8 документи, у матеріалах справи відсутні.

Матеріали справи свідчать, що ПрАТ «Страхова компанія «Вона» додатково листом від 19.07.2017 №1153 повідомила Нацкомфінпослуг про надсилання на адресу комісії листа-повідомлення від 10.07.2017 №1144 з додатками, які містять інформацію та документи, витребувані вимогою від 29.06.2017 №4971/13-8, на підтвердження чого долучило копії поштової квитанції від 14.07.2017 та опис вкладення до цінного листа.

У свою чергу, Нацкомфінпослуг звернулась з листом від 07.08.2017 №6034/13-11 до ПАТ «Укрпошта» щодо надання офіційних пояснень про причини невручення адресату відправлення за номером 792 (лист-повідомлення від 10.07.2017 №1144).

У відповідь ПАТ «Укрпошта» листом від 29.08.2017 №1853-Я-5319 повідомило, що лист з оголошеною цінністю від 14.07.2017 № 792 прийнятий у відділенні поштового зв`язку №35 м. Львів та не був відправлений за призначенням, оскільки був забраний відправником, тобто ПрАТ «СК Вона». Також у листі ПАТ «Укрпошта» зазначено, що за допущене порушення винному працівнику оголошено догану.

З метою отримання роз`яснень щодо ненаправлення (поверненя) листа від 10.07.2017 №1144, Нацкомфінпослуг надіслало ПрАТ «СК Вона» лист від 29.09.2017 №7190/13-8.

У відповідь ПрАТ «СК Вона» листом від 13.10.2017 №1170 повідомило, що не подавало заяви про повернення цінного листа за вих.№1144 від 10.07.2017, а також повідомило про проведення власного внутрішнього розслідування з цього приводу.

ПрАТ «СК «Вона» у листі від 12.10.2017 №1169 просило у ПАТ «Укрпошта» надати інформацію щодо повернення поштового відправлення з листом №1144 від 10.07.2017 відправнику.

З матеріалів справи вбачається, що ПАТ «Укрпошта» повідомила позивача про вручення поштового відправлення уповноваж. Вовк під розпис у ВПЗ Львів-35.

У подальшому, ПрАТ «Страхова компанія «Вона» складено висновок від 12.12.2017 внутрішнього розслідування щодо відправлення 14.07.2017 цінного листа (вих.№1144 від 10.07.2017, номер відправлення 792), відповідно до якого вказаний лист був втрачений невстановленим працівником (або працівниками) ПАТ «Укрпошта» внаслідок неналежного виконання ним (ними) своїх службових обов`язків.

Отже, з огляду на встановлені обставини колегія суддів дійшла висновку, що до моменту складання Нацкомфінпослуг акту від 31.10.2017 №1940/13-6/9 про неподання інформації ПрАТ «СК «Вона» та постанови від 01.11.2017 №1133/1940/13-6/9/П про застосування штрафної санкції за правопорушення, вчинені на ринках фінансових послуг, позивач був у повному обсязі обізнаний про ненадходження до Нацкомфінпослуг витребуваних вимогою від 29.06.2017 №4971/13-8 документів та інформації, які необхідно було надати до 17.07.2017.

При цьому, за змістом опису вкладення до цінного листа за номером поштового відправлення 792 (лист-повідомлення від 10.07.2017 №1144 з додатками) позивач 14.07.2017 здав до відділення поштового зв`язку копії витребуваних документів, водночас, як встановлено судом першої інстанції у підготовчому засіданні, оригінали зберігались у ПрАТ «СК «Вона», що підтвердив представник позивача.

Отже, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивач мав можливість виконати вимогу Нацкомфінпослуг щодо надання необхідних документів та інформації до моменту застосування до нього штрафних санкцій, проте не вжив достатніх та належних заходів для виконання такої вимоги. При цьому, листування ПрАТ «Страхова компанія «Вона» з ПАТ «Укрпошта» щодо ситуації ненаправлення поштового відправлення 792 не може вважатись активними діями щодо усунення порушення, оскільки має на меті встановлення причин виникнення такої ситуації, а не надання витребуваних вимогою від 29.06.2017 №4971/13-8 документів та інформації до Нацкомфінпослуг.

Щодо доводів апелянта про необґрунтованість застосованого до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Вона» максимального розміру штрафної санкції слід зазначити, що позивач помилково посилається на положення статті 43 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», яка на момент прийняття оскаржуваної постанови передбачала відповідальність за адміністративні правопорушення, пов`язані з діяльністю на ринках фінансових послуг.

Так, відповідно до частини другої статті 43 Закону неподання, несвоєчасне подання або подання завідомо недостовірних відомостей національній комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, тягне за собою накладення на посадову особу штрафу в розмірі від 50 до 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Проте, за частиною шостою статті 43 Закону №2664-III провадження у справах про адміністративні правопорушення, передбачені частинами першою - третьою цієї статті, здійснюється відповідно до Кодексу України про адміністративні правопорушення, що не відповідає встановленим обставинам справи.

Водночас відповідач керувався нормами статті 41 Закону №2664-III, яка передбачала накладення штрафних санкцій, що застосовуються до учасників ринків фінансових послуг за правопорушення, вчинені на ринках фінансових послуг. Суд зауважує, що неподання, несвоєчасне подання або подання завідомо недостовірної інформації на вимогу Нацкомфінпослуг становить окремий склад правопорушення, відповідальність за яке передбачена пунктом 2 частини першої статті 41 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», на чому акцентував увагу Верховний Суд у постановах від 19.10.2022 у справі №280/481/20, від 16.08.2023 у справі №280/1556/20, від 23.08.2023 у справі №280/4462/20.

Так, чинна на момент виникнення спірних правовідносин редакція пункту 2 частини першої статті 41 Закону №2664-III передбачала застосування Нацкомфінпослуг до учасників ринків фінансових послуг (крім споживачів фінансових послуг) штрафні санкції за неподання, несвоєчасне подання або подання завідомо недостовірної інформації - у розмірі від 100 до 2000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Тобто, право на визначення розміру санкції згідно із наведеної норми покладається на орган контролю.

Адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями, визначеними статтею 2 КАС України.

Виходячи зі змісту положень Кодексу адміністративного судочинства України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Відповідач оскаржуваною постановою застосував штрафну санкцію у розмірі 3400,00 грн (200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян), при цьому виходячи зі змісту тексту постанови Нацкомфінпослуг керувалася тим, що позивач на вимогу від 29.06.2016 №4971/13-8 у визначений термін не надав витребуваних інформації та документів; водночас, отримавши повідомлення позивача про направлення витребуваних документів (лист від 19.07.2017 №1153), відповідач протягом трьох місяців не приймав рішення щодо притягнення позивача до відповідальності за неподання інформації на вимогу комісії, а здійснював дії щодо отримання відомостей про причини невручення поштового відправлення (листа-повідомлення від 10.07.2017 №1144) шляхом направлення запитів до позивача та УДП «Укрпошта».

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що у спірних правовідносинах відповідач застосував до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Вона» санкції в межах наданих повноважень з урахуванням принципу пропорційності порушення і покарання, що впливає на визначення розміру санкції.

Щодо доводів апелянта про порушення відповідачем процедури розгляду справи про правопорушення та неотримання ним акта про неподання інформації Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Вона» від 31.10.2017 №1940/13-6/9, колегія суддів зазначає наступне.

Розпорядженням Нацкомфінпослуг від 20.11.2012 №2319, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 18.12.2012 за №2112/22424, затверджено Положення про застосування Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, заходів впливу за порушення законодавства про фінансові послуги (далі - Положення №2319 в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до пункту 1.1 Положення №2319, це Положення розроблене відповідно до Законів України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», «Про страхування», «Про кредитні спілки», «Про недержавне пенсійне забезпечення», інших законів та Положення про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, затвердженого Указом Президента України від 23 листопада 2011 року № 1070, з метою встановлення порядку та умов застосування заходів впливу за порушення законів та інших нормативно-правових актів, що регулюють діяльність з надання фінансових послуг (далі - заходи впливу), та забезпечення захисту прав споживачів фінансових послуг.

Пунктом 1.5 Положення №2319 визначено, що дані та інформація про ознаки порушення законодавства про фінансові послуги може міститися, зокрема, в матеріалах, отриманих на письмову вимогу Нацкомфінпослуг про надання необхідних документів та інформації.

Посадова особа Нацкомфінпослуг при виявленні порушення законодавства про фінансові послуги, за яке застосовується захід впливу, складає акт про правопорушення (пункт 1.11 Положення № 2319).

Належним чином оформлені акт про правопорушення, рішення Нацкомфінпослуг або уповноваженої особи Нацкомфінпослуг про результати розгляду справи про правопорушення вважається надісланим особі, якщо їх надіслано поштою рекомендованим листом з повідомленням про вручення або вручається особисто керівнику чи уповноваженій особі під підпис (пункт 1.12 Положення №2319).

Згідно з підпунктом 3 пункту 2.1 Положення №2319 Нацкомфінпослуг може застосовувати такі заходи впливу: накладати штрафи в розмірах, передбачених статтею 41 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».

Рішення про накладення штрафної санкції (штрафу) на особу за правопорушення, вчинені на ринку фінансових послуг, приймається у вигляді постанови уповноваженої особи Нацкомфінпослуг (пункт 2.4 Положення № 2319).

Розгляд справ про правопорушення та застосування заходу впливу, передбаченого підпунктом 3 пункту 2.1 розділу II цього Положення, належить до повноважень Голови Нацкомфінпослуг або керівників самостійних структурних підрозділів або осіб, які їх заміщують, за напрямами здійснення нагляду за окремими ринками фінансових послуг (пункт 3.2 Положення №2319).

За приписами пунктів 4.1, 4.3 Положення №2319 провадження у справі про правопорушення є обов`язковою передумовою застосування заходів впливу, передбачених підпунктами 1 - 9 пункту 2.1 розділу II цього Положення.

Днем початку провадження у справі про правопорушення є дата складання посадовою особою Нацкомфінпослуг акта про правопорушення.

Акт про правопорушення складається та підписується в двох примірниках не пізніше 15 робочих днів з дати виявлення порушення законодавства про фінансові послуги.

Відповідно до абзацу другого пункту 4.5 Положення № 2319 постанова про накладення штрафних санкцій, передбачених статтею 41 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», приймається уповноваженою особою Нацкомфінпослуг протягом 30 календарних днів після отримання нею акта про правопорушення та документів, які стосуються справи про правопорушення.

Пунктом 4.9. Положення № 2319 визначено, що примірник акта про правопорушення надсилається особі рекомендованим листом з повідомленням про вручення або вручається особисто керівнику чи уповноваженій особі під підпис не пізніше п`яти днів з дати його складання з повідомленням про дату, час та місце розгляду справи про правопорушення.

Відповідно до пункту 4.12 Положення №2319, уповноважена особа Нацкомфінпослуг при підготовці справи про правопорушення, за яке передбачено застосування заходу впливу, визначеного підпунктом 3 пункту 2.1 розділу II цього Положення, до розгляду повинна, серед іншого, перевірити своєчасність повідомлення особи про дату, час та місце розгляду справи про правопорушення.

Пунктом 4.13 Положення №2319 визначено, що уповноважена особа Нацкомфінпослуг вирішує питання, передбачені у пункті 4.12 цього розділу, визначає дату, час та місце розгляду справи про правопорушення, про що повідомляється особа рекомендованим листом з повідомленням про вручення не пізніше ніж за п`ять робочих днів до дати розгляду справи про правопорушення або вручається особисто керівнику чи уповноваженій особі під підпис.

Керівник або уповноважений представник особи при розгляді справи про правопорушення має право: знайомитися з усіма матеріалами, які є у справі про правопорушення; бути присутнім при розгляді справи про правопорушення; надавати пояснення (у тому числі письмові), заявляти клопотання по суті виявленого порушення (пункт 4.14 Положення №2319).

При цьому, згідно з пунктом 4.15. Положення №2319 відсутність керівника або уповноваженого представника особи в разі якщо про дату, час та місце розгляду справи про правопорушення він був повідомлений згідно з вимогами пунктів 4.11 та 4.13 цього розділу, не може бути підставою для відкладення розгляду справи про правопорушення.

Рішення Нацкомфінпослуг про застосування заходу впливу, передбаченого підпунктом 3 пункту 2.1 розділу ІІ цього Положення, може бути оскаржене особою до Нацкомфінпослуг як колегіального органу або до суду, а рішення Нацкомфінпослуг про застосування заходів впливу, передбачених підпунктами 1, 2, 4 - 9 пункту 2.1 розділу ІІ цього Положення, - до суду (пункт 5.1 Положення №2319).

Системний аналіз наведених норм дає підстави дійти висновку про те, що Положенням №2319 чітко визначений порядок застосування заходів впливу Нацкомфінпослуг. Зокрема, передбачено, що обов`язковою передумовою застосування заходів впливу, є провадження у справі про правопорушення, яке, в свою чергу, здійснюється з повідомленням особи щодо якої здійснюється розгляд такої справи.

Отже, суд апеляційної інстанції вважає помилковими посилання відповідача на відсутність обов`язку направлення акту про неподання інформації на адресу особи, щодо якої розглядається справа про правопорушення в сфері ринків фінансових послуг, а також на те, що участь представника такої особи при розгляді справи про правопорушення не обумовлена нормами Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», та зазначає, що такі посилання суперечать наведеним вище нормам права.

Водночас суд бере до уваги позицію Верховного Суду, висловлену у постановах від 18.01.2023 у справі №826/10888/18, від 26.03.2024 у справі № 826/11910/16, від 10.07.2024 у справі №640/1441/21, від 19.03.2025 у справі №320/37554/23 та інших, відповідно до якої саме по собі порушення процедури прийняття акта не повинне породжувати правових наслідків для його правомірності, крім випадків, прямо передбачених законом. Виходячи з міркувань розумності та доцільності деякі вимоги до процедури прийняття акта необхідно розуміти як вимоги не до самого акта, а до суб`єктів владних повноважень, уповноважених на його прийняття. Дефектні процедури прийняття адміністративного акта, як правило, зумовлюють настання дефектних наслідків. Процедурні порушення залежно від характеру можуть мати наслідком нікчемність або оспорюваність акта, а в певних випадках, коли йдеться про порушення суто формальні, взагалі не впливають на його правомірність. Отже, порушення такої процедури може бути підставою до скасування рішення суб`єкта владних повноважень лише за тієї умови, якщо воно вплинуло або могло вплинути на правильність рішення.

У контексті встановлених обставин колегія суддів враховує, що позивач був обізнаний про неподання ним витребуваних вимогою від 29.06.2017 №4971/13-8 документів та інформації до Нацкомфінпослуг у десятиденний строк з моменту її отримання (до 17.07.2017). При цьому у вказаній вимозі звернуто увагу на передбачену підпунктом 2 пункту 1 статті 41 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» відповідальність за неподання, несвоєчасне подання або подання завідомо недостовірної інформації.

Водночас протягом трьох місяців (до моменту складення акту від 31.10.2017 №1940/13-6/9 та оскаржуваної постанови від 01.11.2017 №1133/1940/13-6/9/П) не вживав жодних заходів для подання запитуваних документів та інформації, у зв`язку з чим ненаправлення позивачу акту про неподання інформації Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Вона» від 31.10.2017 №1940/13-6/9 не впливає на факт вчинення самого порушення - неподання позивачем витребуваних вимогою від 29.06.2017 №4971/13-8 документів з огляду на обізнаність позивача про їх ненадходження до Нацкомфінпослуг, а отже і на правомірність постанови про застосування штрафної санкції за правопорушення, вчинені на ринках фінансових послуг, від 01.11.2017 №1133/1940/13-6/9/П.

Щодо тверджень апелянта про те, що постанова від 01.11.2017 №1133/1940/13-6/9/П підписана неповноважною особою, суд апеляційної інстанції звертає увагу на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржувану постанову прийнято директором департаменту страхового регулювання та нагляду ОСОБА_1.

Суд першої інстанції встановив, що у підготовчому засіданні представником Національного банку України повідомлено про неможливість надання доказів щодо призначення вказаної особи на відповідну посаду з огляду на передачу документів Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, до Державного архіву, сплив тривалого часу та надмірний обсяг переданих документів. При цьому, доводи у частині підписання постанови неуповноваженою на те особою представник позивача виклав лише під час розгляду справи в Запорізькому окружному адміністративному суді, водночас у позовній заяві, поданій 12.12.2017 до Окружного адміністративного суду міста Києва, такі доводи відсутні, тому від відповідача не вимагалось надання відповідних доказів на підтвердження повноважень ОСОБА_1. до прийняття справи до провадження Запорізьким окружним адміністративним судом.

Водночас колегія суддів зазначає, що редакція частини першої статті 42 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» до внесення змін Законом України від 05.06.2014 № 1323-VII «Про внесення змін до деяких законів України щодо найменування національних комісій, що здійснюють державне регулювання у сфері ринку цінних паперів та ринків фінансових послуг» (набрав законної сили 20.07.2014) передбачала, що штрафи, передбачені статтею 41 цього Закону, накладаються Головою Уповноваженого органу, його заступниками, директорами департаментів чи головою відповідного територіального управління після розгляду матеріалів, які засвідчують факт правопорушення. Тобто, вказана норма чітко передбачала право директора департаменту на накладення штрафу.

Після внесення змін Законом від 05.06.2014 № 1323-VII положення частини першої статті 42 Закону № 2664-III, редакція якої була чинна на момент винесення оскаржуваної постанови, встановлюють право накладення штрафів, передбачених статтею 41 цього Закону, Головою, іншими членами національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, а також уповноваженими комісією посадовими особами після розгляду матеріалів, що засвідчують факт правопорушення.

Згідно з частинами другою, шостою Закону № 2664-III (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) про вчинення правопорушення, зазначеного у статті 41 цього Закону, уповноваженою особою, яка його виявила, складається акт, який разом з поясненнями керівника, іншої відповідальної посадової особи чи фізичної особи - підприємця та документами, що стосуються справи, протягом трьох днів надсилається посадовій особі, яка має право накладати штраф.

Посадові особи національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, визначені у частині першій цієї статті, приймають рішення про накладення штрафу протягом 30 днів після надходження документів, зазначених у частинах другій і третій цієї статті. Рішення про накладення штрафу оформляється постановою, що надсилається учаснику ринків фінансових послуг.

При цьому, пункт 1.2 Положення про застосування Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, заходів впливу за порушення законодавства про фінансові послуги, затвердженого розпорядженням Нацкомфінпослуг від 20.11.2012 №2319 (в редакції, чинній на момент винесення спірної постанови), визначає, що посадові особи Нацкомфінпослуг - державні службовці апарату Нацкомфінпослуг; уповноважені особи Нацкомфінпослуг - Голова Нацкомфінпослуг, директори департаментів за напрямами здійснення нагляду за окремими ринками фінансових послуг.

Рішення про накладення штрафної санкції (штрафу) на особу за правопорушення, вчинені на ринку фінансових послуг, приймається у вигляді постанови уповноваженої особи Нацкомфінпослуг (пункт 2.4 Положення №2319).

Постанова про накладення штрафних санкцій, передбачених статтею 41 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», приймається уповноваженою особою Нацкомфінпослуг протягом 30 календарних днів після отримання нею акта про правопорушення та документів, які стосуються справи про правопорушення (пункт 4.5 Положення №2319).

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постановах від 19.10.2022 у справі №280/481/20, від 16.08.2023 у справі №280/1556/20, від 23.08.2023 у справі №280/4462/20, Нацкомфінпослуг наділена повноваженнями щодо розгляду заяв споживачів про порушення законодавства у сфері ринків фінансових послуг, проводить перевірку фактів, викладених у таких заявах, шляхом направлення на адресу учасників ринків фінансових послуг вимог про надання інформації та документів. На основі аналізу отриманої інформації стосовно порушення уповноважена особа Нацкомфінпослуг обирає та застосовує відповідні заходи впливу.

Отже, ОСОБА_1 як директор департаменту страхового регулювання та нагляду Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, тобто уповноважена Нацкомфінпослуг особа, мала право на підпис постанови про накладення штрафу за порушення учасниками ринків фінансових послуг правил діяльності.

Крім того, згідно з позицію Верховного Суду, викладеною у постановах від 16.08.2023 у справі №280/1556/20, від 23.08.2023 у справі №280/4462/23, відповідно до підпункту 6.4.4 пункту 6.4 розділу 6 Положення про департамент регулювання та нагляду за кредитними установами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, затверджене наказом керівника апарату Нацкомфінпослуг від 02.10.2017 №240, директор Департаменту має право з метою здійснення своєчасного і повного розгляду письмових звернень та запитів фізичних та юридичних осіб, підготовки відповідей у встановлений законодавством строк та здійснення наглядових повноважень Департаменту має право підпису вимог (запитів) про надання піднаглядними установами інформації та/або документів, запрошень на розгляд справ про порушення законів та інших нормативно-правових актів, що регулюють діяльність з надання фінансових послуг, а також повідомлень про прийняті Нацкомфінпослуг як колегіальним органом, рішень щодо реєстрації, ліцензування та дозвільних процедур. Відтак суд касаційної інстанції дійшов висновку, що особа, яка підписала вимогу, на той момент був директором департаменту регулювання та нагляду за кредитними установами, діяла відповідно до покладених на департамент завдань, а відтак була уповноваженою особою на підписання вимоги.

Щодо доводів позивача про те, що Нацкомфінпослуг мала застосовувати штраф до ПАТ "СК "ВОНА" відповідно до КУпАП не відповідає дійсності та суперечить чинному законодавству України.

Колегія суддів зазначає, що загальні правові засади у сфері надання фінансових послуг, здійснення регулятивних та наглядових функцій за діяльністю з надання фінансових послуг встановлюються Законом про фінансові послуги, а оскільки постанова прийнята Нацкомфінпослуг відносно ПАТ "СК "ВОНА" як учасника ринку фінансових послуг, то відповідно - спірні правовідносини у даній справі не можуть бути врегульовані КУпАП.

Отже, посилання позивача на те, що відповідачем порушено двомісячний строк притягнення до адміністративної відповідальності є безпідставним.

Доводи апеляційної скарги жодним чином не спростовують висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права, тому не є підставою для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи викладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Згідно з положеннями статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до вимог статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що рішення суду першої інстанції постановлене з додержанням норм матеріального і процесуального права, обставини справи встановлено повно та досліджено всебічно.

Заслухавши доповідь головуючого судді, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 243, 315, 316, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд

П О С Т АН О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Вона» на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 05 червня 2025 року - залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 05 червня 2025 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту ухвалення та може бути оскаржена протягом 30 днів, з урахуванням положень ст. 329 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 23.02.2026.

Головуючий суддя Л.В. Бєлова

Судді В.О. Аліменко,

Н.В. Безименна