Справа № 990/577/25
Суддя: Шишов О.О.
Дата ухвалення: 2026-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

25 лютого 2026 року

м. Київ

справа №990/577/25

адміністративне провадження №Зі/990/34/26

Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Шишова О. О., розглянувши в порядку письмового провадження заяву представника позивача про відвід судді Хохуляка В`ячеслава Віссаріоновича у справі № 990/577/25 за позовом ОСОБА_1 до Президента України про визнання протиправним та скасування Указу в частині,

установив:

До Верховного Суду як суду першої інстанції надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Бабіч Олег Ігорович, до Президента України. У цьому позові він просить визнати протиправним та скасувати Указ Президента України від 23 серпня 2025 року №612/2025 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 23 серпня 2025 року «Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)» в частині додатку 1, позиція 11 щодо ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 08 грудня 2025 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Президента України про визнання протиправним та скасування Указу в частині. Призначено справу до розгляду в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Позивач звернувся до суду з заявою про відвід судді Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду Хохуляка В. В. від розгляду справи № 990/577/25.

Ухвалою Верховного Суду від 23 лютого 2026 року визнано необґрунтованим заявлений представником позивача відвід судді Хохуляка В`ячеслава Віссаріоновича від участі у розгляді справи. Справу передано для вирішення питання заявленого відводу судді, який не входить до складу суду, що розглядає справу, у порядку встановленому частиною першою статті 31 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

За наслідками автоматизованого розподілу судових справ заяву представника позивача про відвід суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду Хохуляка В`ячеслава Віссаріоновича від участі у розгляді справи № 990/577/25 передано на розгляд судді Шишову О.О.

Відповідно до частини восьмої статті 40 КАС України суддя, якому передано заяву про відвід, вирішує питання про відвід в порядку письмового провадження.

Розглядаючи вищезазначену заяву, Верховний Суд виходить з такого.

Представник позивача, обґрунтовуючи заяву, відзначив, що у цій справі виникли сумніви в неупередженості та об`єктивності головуючого судді через можливе порушення суб`єктивних та/або об`єктивних елементів стандарту неупередженості. Зазначав, що до виправданих побоювань щодо неупередженості належать зв`язки головуючого судді у політичних колах. На обґрунтування цього він посилався на те, що суддя у минулому працював помічником-консультантом на платній основі народного депутата України сьомого скликання від фракції БЮТ Федорука Миколи Трохимовича. Як зазначено у позовній заяві (ще до автоматизованого розподілу та визначення складу суду), застосування санкцій, на думку позивача, відбулося внаслідок введення відповідача в оману третіми особами, зокрема, ймовірно, колишньою дружиною позивача - народним депутатом України сьомого скликання тієї ж фракції БЮТ Котеляк Лідією Леонідівною. Зазначені народні депутати також були членами політичної партії «Батьківщина». За твердженням представника позивача, падає тінь сумнівів на рішення, яке буде прийнято по суті судової справи.

Посилаючись на пункт 4 частини першої статті 36 КАС України представник просив відвести від здійснення судового розгляду справи № 990/577/25 головуючого суддю Хохуляка В.В.

Підстави для відводу судді встановлені статтями 36 та 37 КАС України.

Згідно з частиною першою статті 36 КАС України суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу): 1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі; 2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи; 3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді; 5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

Щодо підстав відводу з мотивів прямої чи опосередкованої зацікавленості суду у результаті розгляду справи та наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або необ`єктивності суддів, колегія суддів виходить із такого.

Головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Білуха проти України» зазначено, що «кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу й такий ступінь, що свідчать про небезсторонність суду». Стосовно відводу (як права сторони його ініціювати) вказано, що «особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного». Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але «вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими».

Практика Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) свідчить, що при об`єктивному підході до встановлення наявності упередженості суду (суддів) повинно бути визначено окремо від поведінки судді, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність.

У рішенні від 09 листопада 2006 року в справі «Білуха проти України», заява № 33949/02 ЄСПЛ з посиланням на його усталену практику вказав, що наявність безсторонності відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед іншого, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (пункт 49).

Стосовно об`єктивного критерію ЄСПЛ указує на те, що при вирішенні питання, чи є у справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (пункт 52).

Отже не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить лише припущення про існування відповідних обставин, непідтверджених належними і допустимими доказами. Таким чином, відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини обґрунтованість підстав для надання висновку щодо безсторонності суду для мети пункту 1 статті 6 Конвенції має встановлюватися згідно з:

- «об`єктивним критерієм», який передбачає, що встановлення наявності упередженості суду (суддів) має бути визначено окремо від поведінки судді, тобто має бути з`ясовано, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Тим часом вирішальною є саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду, а позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною;

- «суб`єктивним критерієм», який вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і тільки після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність. Тому особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів іншого.

Для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості, заявнику потрібно довести наявність відповідних зазначених вище суб`єктивних та/або об`єктивних елементів стандарту неупередженості. Тому відвід має бути вмотивований, тобто в ньому неодмінно мають бути наведені аргументи, а до самої заяви долучені відповідні докази, які підтверджують наявність підстав для відводу.

При об`єктивному підході до встановлення наявності упередженості суду (суддів) повинно бути визначено окремо від поведінки судді, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. При цьому, вирішальним є саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду, а позиція зацікавленої сторони є важливою але не вирішальною. Суб`єктивний критерій вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і лише після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність.

Велика Палата Верховного Суду в ухвалах у справах № 990/119/23, № 990/136/23, № 990/20/23 зауважувала, що не може бути підставою для відводу суддів заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними, достатніми, достовірними і допустимими доказами. Відвід має бути вмотивований, тобто в ньому неодмінно мають бути наведені аргументи, а до самої заяви долучені відповідні докази, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Разом з тим, у цій справі представник позивача належним чином не обґрунтував та не надав жодних належних і допустимих доказів, які б об`єктивно підтверджували наявність обґрунтованих сумнівів у неупередженості судді Хохуляка В.В.

Саме по собі посилання на обставини біографічного характеру чи припущення сторони, не підкріплені конкретними фактами, не може розцінюватися як достатня підстава для висновку про наявність упередженості. Відповідно до усталеної практики Верховного Суду та зазначених вище підходів ЄСПЛ, вирішальним є не суб`єктивне сприйняття сторони, а наявність об`єктивно встановлених обставин, які могли б викликати обґрунтовані сумніви щодо безсторонності суду.

Однак у поданих матеріалах такі обставини відсутні. Наведені представником позивача у заяві про відвід доводи мають характер припущень і не підтверджують існування будь-якого особистого, прямого чи опосередкованого інтересу судді у результаті розгляду справи або інших факторів, які б об`єктивно ставили під сумнів його безсторонність.

Отже, у силу приписів частини четвертої статті 36 КАС України зазначені доводи не можуть бути визнані обґрунтованою підставою для відводу судді Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду Хохуляка В`ячеслава Віссаріоновича

Інших підстав, які б свідчили про особисту упередженість судді Хохуляка В`ячеслава Віссаріоновича або його необ`єктивність під час розгляду справи, представник позивача не навів, а Суд не встановив.

Розглянувши подану представником позивача заяву про відвід судді та наведені в ній обставини, суд дійшов висновку, що заява не містить жодних посилань на передбачені процесуальним законом підстави для відводу. Обставини, на які посилається представник позивача, не є такими, що викликають сумнів у неупередженості та об`єктивності суддів.

Оскільки обґрунтовані підстави для відводу суддів відсутні, то у задоволенні заяви про відвід слід відмовити.

Керуючись статтями 36, 40 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

постановив:

Відмовити у задоволенні заяви представника позивача про відвід судді Хохуляка В`ячеслава Віссаріоновича від участі у розгляді справи № 990/577/25 за позовом ОСОБА_1 до Президента України про визнання протиправним та скасування Указу в частині.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя О. О. Шишов