Справа № 520/23847/25
Суддя: Ніколаєва О.В.
Дата ухвалення: 2026-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

25 лютого 2026 року справа № 520/23847/25

Харківський окружний адміністративний суд у складі судді Ніколаєвої Ольги Вікторівні, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовною заявою ОСОБА_1

до Центральної військово-лікарської комісії Збройних сил України

та ІНФОРМАЦІЯ_1

про визнання протиправною та скасування постанови, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі по тексту позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Центральної військово-лікарської комісії Збройних сил України (далі по тексту відповідач-1), ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі по тексту відповідач-2), в якій просить:

- визнати протиправною та скасувати постанову військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 від 22.05.2025, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , було визнано придатним до військової служби;

- визнати протиправною бездіяльність Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України щодо здійснення належного розгляду скарги №0107/25-005 від 01.07.2025 представника позивача, адвоката Моісеєнко О.М., поданої в інтересах ОСОБА_1 , на постанову військоволікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 , оформлену довідкою від 22.05.2025;

- зобов`язати Центральну військово-лікарську комісію Збройних Сил України здійснити належний розгляд скарги №0107/25-005 від 01.07.2025 на постанову військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 , оформлену довідкою від 22.05.2025, з урахуванням висновків суду.

Обґрунтовуючи позов, позивач зазначає, що 22.05.2025 він проходив обстеження та медичний огляд з метою визначення придатності на військову службу у Збройних силах України. По закінченню медичного огляду позивача визнано придатним до військової служби, про що видано довідку військово-лікарської комісії №2025-0522-1654-2768-0 від 22.05.2025. Позивач не погоджується з результатами та висновками обстеження та медичного огляду, оскільки вважає, що зазначений у довідці висновок про визнання його придатним до військової служби є протиправним, сформованим без проведення належного медичного огляду та обстеження, а також необґрунтованим. Не погодившись із висновком військово-лікарської комісії №2025-0522-1654-2768-0 від 22.05.2025. позивач 01.07.2025 подав скаргу на постанову військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 у формі довідки ВЛК від №2025-0522-1654-2768-0 від 22.05.2025 до Центральної військово-лікарської комісії Збройних сил України, у якій просив здійснити перегляд та скасувати постанову військово-лікарської комісії. Центральна військово-лікарська комісія Збройних сил України листом переслала скаргу до ІНФОРМАЦІЯ_4 , зазначивши, що останній має забезпечити «належний розгляд». У встановлений законом строк відповіді на скаргу не отримано, здійснення належного розгляду скарги №0107/25- 005 від 01.07.2025 не відбулось, що стало підставою для звернення до суду.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано на розгляд судді Ніколаєвій Ользі Вікторівні.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 17.09.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Цією ж ухвалою відповідачу запропоновано у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання ухвали про відкриття спрощеного провадження у справі подати до суду відзив на позовну заяву разом з усіма доказами, що обґрунтовують доводи, які в ньому наведені або заяву про визнання позову та надати суду докази надіслання (подання) копії відзиву іншим учасникам справи.

Вказану ухвалу суду надіслано судом відповідачу з використанням системи ЄСІТС та доставлено в його електронний кабінет, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа. Однак у встановлений судом строк відповідач відзиву не подав, про причини не подання відзиву суд не повідомив, тому суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідач-2 26.09.2025 через систему "Електронний суд" надав до суду відзив на адміністративний позов, в якому просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав, викладених у відзиві.

Відповідач-1 правом подання до суду відзиву на позов не скористався, заяви про визнання позову або будь-якої іншої до суду не подав.

Розглянувши усі надані сторонами документи, у тому числі ті, які надійшли до суду через систему "Електронний суд" та наявні у комп`ютерній програмі "Діловодство спеціалізованого суду" з моменту звернення позивачем до суду з цією позовною заявою, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Харківський окружний адміністративний суд встановив наступне.

Судом встановлено, позивач є військовозобов`язаним та перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується витягу з додатку Резерв+.

Позивач вказав, що він має хронічне захворювання L40.0 «Псоріаз звичайний», яке вперше діагностовано у 2014 році. Цей діагноз має хронічний, невиліковний характер та потребує постійного медичного нагляду, профілактичного та стаціонарного лікування. Він систематично проходить обстеження та лікування в закладах охорони здоров`я, що підтверджується медичними документами, наданими позивачем до матеріалів справи.

Військово-лікарською комісією ІНФОРМАЦІЯ_1 був проведений медичний огляд позивача, за результатами якого довідкою №2025-0522-1654-2768-0 від 22.05.2025 позивача визнано придатним до служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони.

Не погодившись із висновком ВЛК від 22.05.2025, позивач через представника, подав 01.07.2025 скаргу на постанову військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 у формі довідки ВЛК, у якій просив здійснити перегляд та скасувати постанову військово-лікарської комісії. Зазначена скарга була відправлена на електрону пошту відповідача-1.

Однак, замість розгляду скарги по суті, надання мотивованої відповіді та прийняття рішення у межах своїх повноважень, Центральна військово-лікарська комісія ЗСУ листом переслала скаргу до ІНФОРМАЦІЯ_4 , зазначивши, що останній має забезпечити «належний розгляд».

ІНФОРМАЦІЯ_5 07.08.2025 надіслав відповідь №4386/ МС, у якій повідомив, що ОСОБА_1 може пройти повторний медичний огляд у ІНФОРМАЦІЯ_6 , однак для цього він повинен повторно звернутися до районного ТЦК для отримання нового направлення.

Станом на час звернення до суду, скарга ОСОБА_1 від 01.07.2025 №0107/25-005 Центральною військово лікарською комісією ЗСУ, на думку позивача, не розглянута по суті, а позивач позбавлений можливості отримати належний, повний та мотивований розгляд своєї скарги компетентним органом.

Вважаючи, постанову військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 від 22.05.2025 протиправною та те, що відповідачем-2 допущено протиправну бездіяльність щодо неналежного розгляду скарги від 01.07.2025 №0107/25-005, позивач звернувся до суду з цією позовною заявою.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Строк дії режиму воєнного стану неодноразово продовжувався та діє на час розгляду справи.

Наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402 затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України (далі - Положення № 402).

Згідно пункту 1.1 розділу І Положення № 402 військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.

Військово-лікарська експертиза - це: медичний огляд допризовників, призовників; військовослужбовців та членів їхніх сімей (крім членів сімей військовослужбовців строкової військової служби); військовозобов`язаних, офіцерів запасу, які призиваються на військову службу за призовом осіб офіцерського складу, резервістів (кандидатів у резервісти); громадян, які приймаються на військову службу за контрактом; кандидатів на навчання у вищих військово-навчальних закладах та військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів Міністерства оборони України (далі - ВВНЗ), учнів військових ліцеїв; колишніх військовослужбовців; працівників Збройних Сил України, які працюють у шкідливих та небезпечних умовах праці та залучаються до роботи з джерелами іонізуючого випромінювання (далі - ДІВ), компонентами ракетного палива (далі - КРП), джерелами електромагнітних полів (далі - ЕМП), лазерного випромінювання (далі - ЛВ), мікроорганізмами I - II груп патогенності; працівників допоміжного флоту Військово-Морських Сил Збройних Сил України (далі - ВМС Збройних Сил України); визначення ступеня придатності до військової служби, навчання у ВВНЗ, роботи за фахом; установлення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів ( п. 1.2 розділу І Положення № 402).

Пунктом 2.1 розділу І Положення №402 передбачено, що для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі).

Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання військово-лікарської комісії з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця.

Постанови штатних та позаштатних ВЛК обов`язкові до виконання.

Згідно пункту 2.2 розділу І Положення № 402 штатні ВЛК є військово-медичними установами. Вони мають гербову печатку, кутовий штамп та утримуються за окремим штатом. До штатних ВЛК належать: Центральна військово-лікарська комісія (далі - ЦВЛК); ВЛК регіону; ВЛК евакуаційного пункту; ВЛК пересувної госпітальної бази. Штатні ВЛК комплектуються лікарями із клінічною підготовкою за однією з лікарських спеціальностей (терапія, хірургія, неврологія, психіатрія, оториноларингологія, офтальмологія, організація охорони здоров`я тощо), з досвідом роботи у військових частинах та лікувальних закладах.

Залучати особовий склад штатних ВЛК для вирішення питань та завдань, не пов`язаних із військово-лікарською експертизою, забороняється.

Відповідно до підпункту 2.4.4 пункту 2.4 розділу ІІ Положення № 402 на ВЛК регіону покладаються, зокрема, обов`язки з організації військово-лікарської експертизи, керівництва підпорядкованими ВЛК, контролю за їхньою роботою та надання їм методичної і практичної допомоги в зоні відповідальності.

Згідно пункту 2.4.5 розділу І Положення № 402 ВЛК регіону має право, зокрема, оглядати військовослужбовців та інших осіб, зазначених у пункті 1.2 розділу I цього Положення; приймати постанови згідно з Положенням, контролювати, розглядати, затверджувати, за наявності підстав не затверджувати, переглядати або скасовувати постанови підпорядкованих ВЛК. Постанову про придатність до військової служби колишніх військовослужбовців на період їх фактичного звільнення зі Збройних Сил України має право приймати або переглядати тільки ЦВЛК; направляти у військові лікувальні заклади на контрольне обстеження та медичний огляд військовослужбовців, членів їх сімей (крім членів сімей військовослужбовців строкової служби), військовозобов`язаних, резервістів, працівників.

Медичний огляд включає в себе вивчення та оцінку стану здоров`я і фізичного розвитку громадян на момент огляду в цілях визначення ступеня придатності до військової служби, навчання за військово-обліковими спеціальностями, вирішення інших питань, передбачених цим Положенням, з винесенням письмового висновку (постанови). Під придатністю до військової служби у цьому Положенні розуміється такий стан здоров`я і фізичного розвитку громадян, який дозволяє їм виконувати передбачені статутами, інструкціями службові обов`язки з конкретної військової спеціальності у виді Збройних Сил України та інших військових формуваннях у мирний та воєнний час.

Медичний огляд проводиться ВЛК з метою визначення придатності, зокрема, до військової служби допризовників, призовників, військовозобов`язаних, резервістів (кандидатів у резервісти).

Так, позивач пройшов військово-лікарську комісію при ІНФОРМАЦІЯ_7 , яка прийняла постанову, оформивши її Довідкою військово-лікарської комісії №2025-0522-1654-2768-0 від 22.05.2025, визнавши позивача "придатним до служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони".

Надаючи правову оцінку твердженням позивача про невідповідність висновків відповідача, вказаних в постанові військово-лікарської комісії, оформленої в формі довідки військово-лікарської комісії №2025-0522-1654-2768-0 від 22.05.2025, відповідно до якої ОСОБА_1 визнано придатним до військової служби, суд зазначає, що Верховний Суд у постанові від 13.06.2018 у справі №806/526/16 зауважив, що у межах адміністративного процесу суд не вправі надавати оцінку професійним діям конкретних лікарів-членів ВЛК при застосуванні ними відповідних методів огляду позивача, дослідження медичної документації, визначенні діагнозів та відповідності їх конкретній статті Розкладу хвороб, оскільки це потребує спеціальних знань у медичній галузі.

Також, згідно висновків Верховного Суду, наведених у постанові Верховного Суду від 12.06.2020 у справі №810/5009/18, надання оцінки діагнозу позивача на предмет того, чи підпадає він під дію статей Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступень придатності до військової служби, виходить за межі судового розгляду.

Питання визначення наявності або відсутності певного діагнозу у позивача та його придатності (непридатності) до військової служби за результатами медичного обстеження є дискреційними повноваженнями ВЛК, а тому суд не вправі перебирати на себе повноваження цього органу.

Розглядаючи по суті спори у справах щодо оскарження рішень ВЛК, суд вправі перевірити законність висновку ВЛК лише в межах дотримання процедури прийняття цього висновку. Однак суд не може здійснювати власну оцінку підставності прийняття певного висновку, оскільки як попередньо зазначалося, суди не є спеціалізованими установами в медичній сфері і тому оцінка підставності висновку ВЛК виходить за межі необхідного дослідження в контексті застосування норм матеріального права. Суд в межах розгляду справи не вправі надавати власну оцінку на предмет наявності підстав для визнання позивача таким, що придатний до військової служби у мирний час.

Суд зазначає, що позивачем не вказано, а судом не встановлено допущення відповідачем порушень процедури ухвалення постанови військово-лікарської комісії, оформленої довідкою військово-лікарської комісії №2025-0522-1654-2768-0 від 22.05.2025.

Пунктом 2.4.5 розділу І Положення №402 визначено, що ВЛК регіону має право: приймати постанови згідно з Положенням, контролювати, розглядати, затверджувати, за наявності підстав не затверджувати, переглядати або скасовувати постанови підпорядкованих ВЛК. Постанову про придатність до військової служби колишніх військовослужбовців на період їх фактичного звільнення зі Збройних Сил України має право приймати або переглядати тільки ЦВЛК.

У разі незгоди з рішенням ВЛК регіону таке рішення може бути оскаржено до ЦВЛК.

Згідно пункту 2.3 розділу І Положення № 402, на Центральну військово-лікарську комісію покладається організація військово-лікарської експертизи у Збройних Силах України, а також: розгляд заяв, пропозицій, скарг та прийом відвідувачів з питань військово-лікарської експертизи; прийняття та перегляд постанов ВЛК про ступінь придатності колишніх військовослужбовців на період їх фактичного звільнення із Збройних Сил України.

Центральна військово-лікарська комісія має право, зокрема, розглядати, переглядати, скасовувати, затверджувати, не затверджувати, контролювати згідно з цим Положенням постанови будь-якої ВЛК Збройних Сил України.

Згідно із пунктом 1.1 глави 1 розділу І Положення № 402 військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.

Військово-лікарська експертиза - це, зокрема, визначення ступеня придатності до військової служби, установлення причинного зв`язку захворювань військовослужбовців, (пункт 1.2 глави 1 розділу І Положення № 402.

Згідно з пунктом 2.1 глави 2 розділу І Положення № 402 для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі).

Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК, лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання військово-лікарської комісії з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця.

Пунктом 2.2 глави 2 розділу І Положення № 402 визначено, що штатні ВЛК є військово-медичними установами. До штатних ВЛК належать: Центральна військово-лікарська комісія (далі - ЦВЛК); ВЛК регіону.

ЦВЛК є органом військового управління, який здійснює керівництво ВЛК регіонів у Збройних Силах України та є керівним органом із військово-лікарської експертизи в Збройних Силах України підпункт 2.3.1 пункту 2.3 глави 2 розділу І Положення № 402.

Відповідно до підпункту 2.3.3 пункту 2.3 глави 2 розділу І Положення №402 на ЦВЛК покладається організація військово-лікарської експертизи у Збройних Силах України, а також, зокрема перегляд постанов ВЛК про ступінь придатності колишніх військовослужбовців на період їх звільнення із Збройних Сил України.

ЦВЛК має право, серед іншого, оглядати військовослужбовців та інших осіб, зазначених у пункті 1.2 розділу І цього Положення; перевіряти роботу підпорядкованих ВЛК з питань військово-лікарської експертизи; перевіряти організацію медичного огляду військовослужбовців та інших осіб у закладах охорони здоров`я (установах), військових частинах.

Постанови ВЛК мають прийматись на підставі Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби (далі - Розклад хвороб), пояснень щодо застосування статей Розкладу хвороб та таблиць додаткових вимог до стану здоров`я (далі - ТДВ).

Постанови ВЛК військових комісаріатів оформлюються довідкою ВЛК (додаток 4 до Положення) у двох примірниках, яка не підлягає затвердженню штатною ВЛК і дійсна протягом шести місяців з дня медичного огляду. Копія довідки видається на руки особі, яка пройшла медичний огляд.

Підпунктом 2.3.3 пункту 2.3 розділу І Положення №402 встановлено, що на Центральну військово-лікарську комісію покладається перевірка якості лікувально-профілактичної роботи у цілях військово-лікарської експертизи серед військовослужбовців у військових частинах і закладах охорони здоров`я в системі Міністерства оборони України, а також розгляд заяв, пропозицій, скарг та прийом відвідувачів з питань військово-лікарської експертизи.

Згідно з підпунктом 2.3.4 пункту 2.3 розділу І Положення №402 Центральна військово-лікарська комісія має право, зокрема, розглядати, переглядати, скасовувати, затверджувати, не затверджувати, контролювати згідно з цим Положенням постанови будь-якої ВЛК Збройних Сил України.

Суд зазначає, що 01.07.2025 представником позивача подано скаргу №0107/25-005 до Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України на постанову ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_8 від 22.05.2025 року. У зазначеній скарзі викладені доводи позивача щодо незаконності та необґрунтованості прийнятого висновку, звернуто увагу на відсутність аналізу медичних документів, ігнорування висновку спеціаліста №346 від 21.04.2025, якій міститься в матеріалах справи, відсутність посилання на конкретні статті та пункти Розкладу хвороб, а також, на думку позивача, на явні протиріччя між встановленим станом здоров`я ОСОБА_1 та ухваленим рішенням про його придатність.

Однак, замість розгляду скарги по суті, надання мотивованої відповіді та прийняття рішення у межах своїх повноважень, ЦВЛК ЗСУ листом від 05.08.2025 №598/9/18448 переслала скаргу до ІНФОРМАЦІЯ_4 , зазначивши, що останній має забезпечити «належний розгляд».

Таким чином, скаргу позивача від 01.07.2025 №0107/25-005 Центральною військово лікарською комісією ЗСУ фактично не розглянута по суті.

Хоча, абзацом 15 підпункту 2.3.4 пункту 2.3 глави 2 розділу І Положення № 402 передбачено, що ЦВЛК має право розглядати, переглядати, скасовувати, затверджувати, не затверджувати, контролювати згідно з цим Положенням постанови будь-якої ВЛК (лікарсько-льотної комісії (далі - ЛЛК)) Збройних Сил України; надавати роз`яснення щодо формулювання постанов ВЛК (ЛЛК).

Тобто, всупереч вимогам наказу МОУ № 402, ЦВЛК відмовилась переглядати постанову військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 від 22.05.2025.

З урахуванням наведеного виходить, що Центральна військово-лікарська комісія ЗСУ, при розгляді скарги позивача на постанову військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 від 22.05.2025, свій висновок повинна була оформити вмотивованою постановою з викладенням всіх обставин та аргументів, з відповідним медичним обстеженням позивача та з винесенням постанови за результатами такого розгляду.

Відсутність належним чином оформленої постанови ЦВЛК про перегляд постанови ВЛК свідчить про те, що вона не прийняла жодного рішення з числа тих, які повинна була ухвалити за законом.

Відтак, має місце протиправна бездіяльність ЦВЛК, що є суб`єктом владних повноважень, щодо не прийняття постанови за результатами розгляду скарги позивача.

Верховний Суд у постанові від 12.06.2020 у справі №810/5009/18 зазначив, що надання оцінки діагнозу позивача на предмет того, чи підпадає він під дію статей Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступень придатності до військової служби, виходить за межі судового розгляду.

Питання визначення наявності або відсутності певного діагнозу у позивача та його придатності (непридатності) до військової служби за результатами медичного обстеження є дискреційними повноваженнями ВЛК, а тому суд не вправі перебирати на себе повноваження цього органу.

Верховний Суд у постанові від 10.02.2022 у справі №160/7153/20 зауважив, що дискреційні повноваження це повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин. Дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору із будь-ким. З огляду на положення статті 2 КАС України щодо компетенції адміністративного суду останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Відповідно до частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Адміністративний суд, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, виконуючи завдання адміністративного судочинства щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення), передбаченим частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, критеріям, не втручається та не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Перевірка правильності прийнятого військово-лікарською комісією рішення виключно за медичними показниками не входить до компетенції адміністративного суду.

Тобто, розглядаючи по суті спори у справах щодо оскарження рішень ЦВЛК, суд вправі перевірити їх законність лише в межах дотримання процедури прийняття таких.

Отже, зважаючи на те, що в рамках розгляду даної справи з`ясовано, що відповідачем-2 не прийнято жодного рішення з числа тих, які він повинен ухвалити згідно вимог, встановлених підпунктами 2.3.3 та 2.3.4 пункту 2.3 розділу І Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, а, отже, скарга позивача не розглянута у відповідності по приписів Положення №402.

Таким чином, Центральна військово-лікарська комісія Збройних Сил України не здійснила, як того вимагає Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, що затверджено наказом Міністра оборони України 14.08.2008 №402, належного розгляду скарги позивача на постанову військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 від 22.05.2025, що свідчить про її протиправну бездіяльність.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що належним способом захисту прав позивача буде зобов`язання Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України повторно розглянути скаргу №0107/25-005 від 01.07.2025 ОСОБА_1 , на постанову військоволікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 , оформлену довідкою від 22.05.2025.

Щодо позовних вимог про зобов`язання протиправною та скасувати постанову військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 від 22.05.2025, така вимога є передчасною, тобто на майбутнє, адже спір в даній частині фактично не існує, оскільки Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України скаргу повторно не розглянуто, відтак, у позові у даній частині вимог слід відмовити.

Згідно частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Згідно частин першої третьої статі 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, приходить до висновку про часткове задоволення позовної заяви.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Суд встановив, що за подання позовної заяви у цій справі позивач сплатив судовий збір у розмірі 1937,92 грн, що підтверджується квитанцією, копія якої наявна у матеріалах справи.

Відтак, на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 968,96 грн, з огляду на часткове задоволення позову.

Керуючись статтями 9, 77, 78, 90, 241-246, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Центральної військово-лікарської комісії Збройних сил України (вул. Госпітальна, буд. 16, м. Київ, 01133, ), ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_2 ) - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України щодо нездійснення належного розгляду скарги №0107/25-005 від 01.07.2025 ОСОБА_1 на постанову військоволікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 , оформлену довідкою від 22.05.2025.

Зобов`язати Центральну військово-лікарську комісію Збройних Сил України здійснити розгляд скарги №0107/25-005 від 01.07.2025 ОСОБА_1 на постанову військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 , оформлену довідкою від 22.05.2025, з урахуванням висновків суду у цій справі.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Центральної військово-лікарської комісії Збройних сил України за рахунок бюджетних асигнувань витрати по сплаті судового збору на користь ОСОБА_1 у розмірі 968,96 грн (дев`ятсот шістдесят вісім гривень 96 копійок).

Рішення набирає законної сили у порядку, передбаченому статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та підлягає оскарженню у порядку та у строки, визначені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Ольга НІКОЛАЄВА