Справа № 420/24670/25
Суддя: Бабенко Д.А.
Дата ухвалення: 2026-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бабенка Д.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

23 липня 2025 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якій позивач просить суд:

визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку та виплаті пенсії з урахуванням середнього показника заробітної плати за останні три роки, які передують року звернення за призначенням пенсії за віком, саме 2022, 2023 та 2024 роки та у виплаті грошової допомоги у розмірі 10 пенсій;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок та виплату пенсії з урахуванням середнього показника заробітної плати ОСОБА_1 за останні три роки, які передують року звернення за призначенням пенсії за віком, саме 2022, 2023 та 2024 роки та призначити та виплатити грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Стислий виклад позиції позивача.

У позові зазначено, що ОСОБА_1 , за заявою від 11.06.2025 про призначення пенсії за віком, відповідно до Закону України №1058- IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», було призначено з 11.06.2025 року пенсію у розмірі 4718,46 грн, де: розмір пенсії за віком - 4589,58 грн; доплата за 12 років понаднормативного стажу - 128,88 грн.

Вважаючи розмір призначеної пенсії соціально несправедливим, враховуючи страховий стаж 42 роки 6 місяців, 26.06.2025 позивач звернулась з проханням здійснити перерахунок та виплату пенсії з урахуванням середнього показника заробітної плати за останні три роки, які передують року звернення за призначенням пенсії за віком, а саме 2022, 2023 та 2024 роки, призначити та виплатити грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України №1058-IV.

Як вказує позивач, 10 липня 2025 року вона отримала відмову від Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області.

На переконання позивача, відповідач безпідставно не врахував показники заробітної плати (доходу) в Україні за 2022, 2023 та 2024 роки при призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України №1058-IV, та не призначив грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України №1058 IV.

Стислий виклад заперечень відповідача.

У відзиві на позов Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зазначає, що позовні вимоги вважає необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Так, представник відповідача зазначає, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області, та з 31.12.2014 позивачу була призначена пенсія за вислугу років довічно.

Позивач звернулася до Головного управління 11.06.2025 із заявою про перехід на інший вид пенсії (з пенсії за вислугу років на пенсію за віком) відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV.

За заявою від 11.06.2025 позивача переведено з пенсії за вислугу років на пенсію за віком відповідно до Закону № 1058-IV, при страховому стажі 42 роки 6 місяців (враховано по 31.05.2025), середньомісячній заробітній платі 10799,02 грн (коефіцієнт заробітку - 1,21149 х 8913,83 грн - середня заробітна плата за 2014 2016 роки, проіндексована), обчисленій за період з 01.07.2000 по 31.05.2025 за даними персоніфікованого обліку, та її розмір з 11.06.2025 становить 4718,46 грн, де: розмір пенсії за віком - 4589,58 грн; доплата за 12 років понаднормативного стажу - 128,88 грн..

Оскільки позивач з 31.12.2014 отримувала пенсію за вислугу років, то при розрахунку пенсії за віком врахований показник середньої заробітної плати за 2014-2016 роки, проіндексованій відповідно до частини 2 статті 42 Закону № 1058-IV.

На переконання представника відповідача, для застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) за 2022-2024 роки підстави відсутні. Позивач звернулася саме з заявою про перехід на інший вид пенсії, а не про призначення, про що власноруч поставила підпис у заяві за призначенням/перерахунком. Отже, за заявою від 11.06.2025 позивача переведено на пенсію за віком за нормами Закону № 1058-IV.

На думку представника відповідача, порядок та умови призначення як пенсії за вислугою років та за віком визначено Законом № 1058-IV, а не двома різними Законами, як стверджує позивач

Щодо позовних вимог в частині призначення та виплати грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», то представник відповідача зазначає, що, оскільки позивачці на день досягнення пенсійного віку з 31.12.2014 призначалась пенсія за вислугу років, то правові підстави для виплати грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» - відсутні.

Стислий виклад відповіді на відзив.

У відповіді на відзив позивач наводить аргументи та доводи, що є аналогічними аргументам та доводам, які зазначені у позовній заяві.

Додатково у відповіді на відзив позивач вказує, що Законом № 1058-IV не передбачено такого виду пенсії як пенсія за вислугу років. Разом з цим, статтею 2 Закону №1788- XII «Про пенсійне забезпечення» передбачено такі види державних пенсій: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.

Позивач вважає, що пенсія за віком їй повинна була призначена як вперше на підставі положень частини 2 статті 40 Закону № 1058-ІV.

На переконання позивача, доводи відповідача щодо того, що порядок та умови призначення як пенсії за вислугою років та за віком визначено Законом № 1058-IV та твердження про відсутність права на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 розділу «Прикінцеві положення» ЗУ №1058-IV є безпідставними, так як правова позиція останнього заснована на помилковому тлумаченні норм чинного законодавства.

Процесуальні дії у справі.

Суд ухвалою від 05 серпня 2025 року прийняв до розгляду позовну заяву, відкрив провадження у справі, вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін відповідно до ст.262 КАС України в електронній формі, встановив відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження у справі.

Ухвалою від 02.03.2026 суд відмовив у задоволенні клопотання представника відповідача про залучення до участі у справі Міністерство соціальної політики України (, вул. Еспланадна, 8/10, м. Київ, 01601) в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача у справі № 420/24670/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Одеській області.

Суд встановив та визнається сторонами у заявах по суті, що позивачу з 31.12.2014 призначена пенсія за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення».

В подальшому, як свідчать матеріали справи, за заявою від 11.06.2025 позивача переведено з пенсії за вислугу років на пенсію за віком, при страховому стажі 42 роки 6 місяців (враховано по 31.05.2025), середньомісячній заробітній платі 10799,02грн (коефіцієнт заробітку - 1,21149 х 8913,83 грн - середня заробітна плата за 2014-2016 роки, проіндексована), обчисленій за період з 01.07.2000 по 31.05.2025 за даними персоніфікованого обліку, та її розмір з 11.06.2025 становить 4718,46 грн, де: розмір пенсії за віком-4589,58 грн; доплата за 12 років понад нормативного стажу -128,88грн.

Позивач звернулась через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України із заявою, в якій просила здійснити перерахунок та виплату пенсії з урахуванням середнього показника заробітної плати за останні три роки, які передують року звернення за призначенням пенсії за віком, а саме 2022, 2023 та 2024 роки та призначити та виплатити грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України №1058-IV.

У відповідь на звернення позивача, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області надало відповідь від 10.07.2025 №19196-18231/М-02/8-1500/25, в якій, зокрема зазначено, що оскільки позивач з 31.12.2014 отримувала пенсію за вислугу років, то для врахування середньомісячної заробітної плати за2022-2024 роки підстав немає.

З цих же підстав відповідач відмовив позивачу у нарахуванні та виплаті грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десятимісячних пенсій станом на день призначення пенсії.

Вважаючи такі дії відповідача протиправними, а свої права порушеними, позивач звернулась до суду з цією позовною заявою.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Відповідно до преамбули Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-IV), він визначає принципи, засади і механізм функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій. Зміна умов і норм загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону.

У статті 9 Закону №1058-ІV зазначено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Статтею 10 Закону №1058-ІV передбачено, що особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Частиною третьою статті 45 Закону №1058-ІV встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Подібні правовідносини вже були предметом розгляду у Верховному Суді. Зокрема, у постанові від 16.06.2020 (справа №127/7522/17) Верховний Суд зазначив, що за змістом частини третьої статті 45 Закону №1058-ІV переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви, на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Отже, лише при переведенні з одного виду пенсії на інший можуть застосовуватись норми частини третьої статті 45 Закону №1058-ІV щодо застосування показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Також зазначені висновки Верховного Суду узгоджуються із правовою позицією Верховного Суду України, який у постанові від 29.11.2016 у справі №133/476/15-а (№21-6331а15) обґрунтовано зазначив, що у випадку призначення особі пенсії за вислугу років відповідно до Закону № 1788-ХІІ, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а в подальшому при виявленні такою особою бажання отримувати пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV, має місце саме призначення пенсії за віком, а не переведення згідно із частиною третьою статті 45 Закону №1058-IV.

Зазначена правова позиція Верховного Суду України була підтримана і Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 31.10.2018 у справі № 876/5312/17.

У справі, яка розглядається, судом встановлено та не заперечується сторонами у заявах по суті, що позивачу з 31.12.2014 було призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону України від 05.11.1991 №1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788-XII), а пенсію за віком відповідно до Закону №1058-ІV призначено вперше 11.06.2025, а відтак доводи відповідача про те, що в цьому випадку мало місце призначення одного й того ж самого виду пенсії, є помилковими, оскільки в цьому випадку мало місце призначення іншої пенсії за іншим законом, а не переведення з одного виду на інший вид пенсії в межах одного Закону відповідно до частини третьої статті 45 Закону №1058-IV.

Суд враховує висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 08 лютого 2024 року (справа №500/1216/23), які відповідно до вимог ч. 5 ст. 242 КАС України, підлягають врахуванню судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

З урахуванням наведеного, суд доходить висновку про наявність у позивача права на нарахування та виплату територіальним органом Пенсійного фонду України пенсії за віком відповідно до Закону №1058-IV із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням такої пенсії, за 2022 - 2024 роки, у зв`язку із чим доводи відповідача не ґрунтуються на правильному правозастосуванні.

З урахуванням наведеного, суд робить висновок, що належним захистом прав позивача є визнання протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо незастосування при призначенні ОСОБА_1 з 11.06.2025 пенсії за віком за Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, за 2022, 2023, 2024 роки та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити ОСОБА_1 з 11.06.2025 перерахунок та виплату пенсії за віком, призначеної згідно з Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, за 2022, 2023, 2024 роки, з урахуванням раніше виплачених сум.

Вирішуючи позовні вимоги про визнання протиправної бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо ненарахування та невиплати грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», суд виходить з такого.

Пункт 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-ІV передбачає, що особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Кабінет Міністрів України постановою від 23.11.2011 р. №1191 затвердив Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, який визначає умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 Розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Порядок №1191).

Відповідно до п.2 Порядку №1191 до страхового стажу, який визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «е», пункту «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», що передбачені Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 р. №909.

Пунктом 5 вказаного Порядку визначено, що грошова допомога надається особам, яким починаючи з 01.10.2011 р. призначається пенсія за віком відповідно до Закону №1058-IV та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статті 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «е»-»ж» статті 55 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

Схожі спірні відносини вже розглядалися Верховним Судом. Зокрема, у постанові від 15.06.2022 р. у справі №200/854/19-а Верховний Суд зазначив, що норму пункту 7-1 розділу «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV слід тлумачити таким чином, що для отримання визначеної пунктом 7-1 розділу «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV грошової допомоги при виході на пенсію по Закону №1058-IV особа має дотриматись таких вимог:

станом день досягнення пенсійного віку працювати в установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення»;

пенсія має призначатися особі вперше (тобто особи, які отримували пенсію раніше і з будь-яких причин перестали отримувати її, право на зазначену грошову допомогу втратили);

станом на день звернення за призначенням пенсії особа повинна мати страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років, у редакції Закону №1058 станом на час виникнення спірних правовідносин) на зазначених вище посадах.

У постановах від 22.02.2024 р. у справі №260/323/20, від 21.03.2024 р. у справі №580/2737/23, правовідносини у якій є подібними, Верховний Суд зазначив, що право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з наявністю у неї необхідного спеціального страхового стажу роботи на визначених законодавством посадах, досягненням пенсійного віку, працюючи на цих роботах, а також неотриманням такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» будь-якого іншого виду пенсії.

Суд зазначає, що лише сукупність усіх трьох умов надає особі права на отримання передбаченої пунктом 7-1 розділу «Прикінцеві положення» Закону №1058 грошової допомоги.

Підставою для відмови позивачу у виплаті грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій за віком є, зокрема, отримання до моменту призначення пенсії за віком будь-якої пенсії.

Водночас, як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами у заявах по суті, що, в силу приписів ч.1 ст.78 КАС України, не підлягає доказуванню, до призначення позивачу пенсії за віком згідно Закону №1058, останній з 31.12.2014 було призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-XII.

Враховуючи зазначені правові позиції Верховного Суду, суд дійшов висновку, що оскільки позивачу до призначення пенсії за віком було призначено пенсію за вислугу років з 31.12.2014, тому відсутні правові підстави для нарахування та виплати їй грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню та виплачується під час призначення пенсії за віком, у розмірі 10 місячних пенсій станом на день її призначення, відповідно до вимог п.7-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки ця норма чітко визначає, що однією з обов`язкових умов для призначення такої допомоги, є не отримання особою до цього будь-якої пенсії.

Отже, позовні вимоги в цій частині не належать до задоволення.

Частиною 1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно зі ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч.1, ч.5 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, норми діючого законодавства, правові позиції Верховного Суду, суд дійшов висновку про те, що позовна заява підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з ч.3 ст.139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Матеріалами справи підтверджено, що позивачем сплачено судовий збір за подачу позовної заяви у розмірі 968,96 грн.

Позивач заявила позовну вимогу щодо визнання протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку та виплаті пенсії з урахуванням середнього показника заробітної плати за останні три роки, які передують року звернення за призначенням пенсії за віком, саме 2022, 2023 та 2024 роки та у виплаті грошової допомоги у розмірі 10 пенсій, та похідну від неї вимогу зобов`язального характеру.

Суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, тобто 50% від заявленої позовної вимогу.

Оскільки суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, наявні підстави для стягнення з відповідача суми сплаченого судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі 484,48 грн.

Керуючись статтями 72-74, 77, 139, 241-246, 262 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, 83, м. Одеса, Одеська обл., 65012, ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо незастосування при призначенні ОСОБА_1 з 11.06.2025 пенсії за віком за Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, за 2022, 2023, 2024 роки.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити ОСОБА_1 з 11.06.2025 перерахунок та виплату пенсії за віком, призначеної згідно з Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, за 2022, 2023, 2024 роки, з урахуванням раніше виплачених сум.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 484,48 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Дмитро БАБЕНКО