Справа № 500/6088/25
Суддя: Мірінович Уляна Анатоліївна
Дата ухвалення: 2026-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/6088/25

02 березня 2026 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Мірінович У.А., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Теребовлянського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Теребовлянського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, у якій позивач просить суд:

- визнати протиправним і скасувати рішення Теребовлянського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 16 вересня 2025 року №317/35.8.1-07.5;

- зобов`язати Теребовлянський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції розглянути заяву про внесення змін до актового запису про шлюб ОСОБА_1 №99, складеного 08.09.1990 Теребовлянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління юстиції на ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , а саме щодо зміни в графі «Наречена» власного імені з « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_5 ».

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 27.06.2025 уповноважила свою сестру ОСОБА_2 на звернення до відповідача з заявою про внесення змін в актовий запис про укладення шлюбу, в якому позивач помилково вказана як « ОСОБА_5 » замість « ОСОБА_5 ». На підтвердження повноважень ОСОБА_2 позивачем надано довіреність, яка апостильована держаним нотаріусом м.Торонто, Канада. Звернувшись до відповідача з заявою про внесення відповідних змін до актового запису позивача, ОСОБА_2 отримала відмову з підстав відсутності в довіреності даних щодо змін, які необхідно внести до актового запису цивільного стану. Позивач вважає, що у даному випадку відповідач протиправно поставив під сумнів повноваження її представника, оскільки видана на ім`я Міхеєвої Г.Б. довіреність відповідає вимогам закону та волевиявленню довірителя. Крім того позивач вважає, що вимога відповідача зазначити у довіреності конкретні повноваження представника свідчить про надмірний бюрократизм та, як наслідок, порушення прав позивача на внесення змін до актового запису про її цивільний стан.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.10.2025 справу передано на розгляд судді ОСОБА_6 .

Ухвалою судді Мандзія О.П. від 27.10.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Встановлено відповідачу 15-денний строк для подання відзиву на позовну заяву.

30.10.2025 відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, у якому доводи позивача вважає необґрунтованими та просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. В обґрунтування своєї позиції представник відповідача зазначає, що закон не обмежує право представника діяти від імені заявника у разі внесення змін до актового запису цивільного стану. Проте в такому випадку представник може бути наділений повноваженнями лише подати (передати) відповідну заяву до відділу державної реєстрації актів цивільного стану, на якій особистий підпис заявника має бути посвідчений нотаріально. Натомість, в порушення статті 22 Закону «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», заяву про внесення змін до актового запису цивільного стану, яка б містила особистий нотаріально посвідчений підпис ОСОБА_1 , до відділу державної реєстрації актів цивільного стану представником ОСОБА_2 не надано. З огляду на викладене відповідач вважає, що ним правомірно відмовлено у внесення змін до актового запису цивільного стану особі, яка не мала відповідних повноважень.

У зв`язку з відрахуванням судді ОСОБА_6 зі штату Тернопільського окружного адміністративного суду 05.01.2026 на підставі наказу Тернопільського окружного адміністративного суду від 15.12.2025 №39-ОС/г, протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.01.2026 справу передано на розгляд судді Мірінович У.А.

Ухвалою суду у складі головуючого судді Мірінович У.А. від 07.01.2026 справу прийнято до провадження, продовжено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Ухвалою суду від 16.02.2026 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача ОСОБА_2 . Зобов`язано Теребовлянський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції надати суду належним чином засвідчені копії заяви про внесення змін до актового запису про шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_7 №99 від 08.09.1990, а також всіх доданих до цієї заяви матеріалів, що стали підставою для прийняття оскаржуваного рішення.

19.02.2026 до суду надійшло клопотання представника відповідача з додатками про долучення до матеріалів справи витребуваних судом доказів.

20.02.2026 до суду надійшли пояснення третьої особи ОСОБА_2 , у яких зазначає, що 27.06.2025 за дорученням своєї сестри ОСОБА_1 звернулась до Теребовлянського відділу РАЦС з письмовою заявою про внесення змін до актового запису про укладення шлюбу між ОСОБА_3 та ОСОБА_7 . Проте, відповідач відповів відмовою, яка, за позицією третьої особи, є протиправною, оскільки вважає, що мала усі необхідні повноваження на представництво та вчинення дій від імені своєї сестри.

Інших заяв, в тому числі по суті справи на адресу суду не надходило.

Відповідно до частини п`ятої статті 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Дослідивши подані суду заяви по суті та письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд встановив наступні обставини.

08.09.1990 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Теребовлянського районного управління юстиції Тернопільської області складено актовий запис №99 про укладення шлюбу між ОСОБА_3 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 . (а.с.6)

Згідно відомостей паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 , виданого 26.07.2017 Теребовлянським РС УДМС України в Тернопільській області, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має власне ім`я « ОСОБА_5 ». (а.с.9)

12.09.2025 ОСОБА_2 подано до Теребовлянського відділу ДРАЦС у Тернопільській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції заяву про внесення змін до актового запису про укладення шлюбу, зареєстрованого 08.09.1990 між ОСОБА_3 та ОСОБА_7 , а саме змінити ім`я нареченої « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_5 ».

До вказаної заяви ОСОБА_2 додано, серед іншого, нотаріально посвідчену та апостильовану довіреність від 27.06.2025, згідно якої ОСОБА_1 уповноважує ОСОБА_2 представляти її інтереси у всіх державних органах, установах, підприємствах та організаціях незалежно від форми власності та підпорядкування, зокрема: подавати заяви, запити, вносити зміни в документи; отримувати витяги, дублікати, свідоцтва; підписувати документи за ОСОБА_1 ; здійснювати інші дії, необхідні для виконання цього доручення. (а.с.8)

16.09.2025 Теребовлянський відділ ДРАЦС у Тернопільській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції листом №317/35.8.1-07.5 повідомив ОСОБА_2 , що закон не обмежує право представника діяти від імені заявника у разі внесення змін до актового запису цивільного стану, їх поновлення та припинення. У такому випадку представник може бути наділений повноваженнями лише подати відповідну заяву до відділу державної реєстрації актів цивільного стану, на якій особистий підпис заявника (особи визначеної статтею 22 Закону про реєстрацію) має бути посвідчений нотаріально. Повноваження представника мають бути нотаріально засвідчені. Натомість згідно довіреності, пред`явленої заявницею, посвідченої 27.06.2025 державним нотаріусом Енн Мердок Вудрафф, Отаріо, відсутні дані щодо змін, які необхідно внести до актового запису цивільного стану. Враховуючи наведене повідомлено ОСОБА_2 , що подане нею клопотання щодо внесення змін до актового запису про шлюб ОСОБА_1 задоволенню не підлягає у зв`язку з відсутністю у заявниці необхідних повноважень. (а.с.7)

Вважаючи протиправним рішення відповідача щодо відмови у внесенні змін до актового запису про шлюб за заявою, поданою через представника, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, пов`язані з проведенням державної реєстрації актів цивільного стану, внесенням до актових записів цивільного стану змін, їх поновленням і анулюванням, визначає засади діяльності органів державної реєстрації актів цивільного стану регулює Закон України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" №2398-VI від 01.07.2010 (далі - Закон №2398-VI).

Статтею 2 вказаного Закону визначено, що актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов`язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб`єктом цивільних прав та обов`язків.

Державній реєстрації відповідно до цього Закону підлягають народження фізичної особи та її походження, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть.

Відповідно до частини 1 статті 6 Закону №2398-VI відділи державної реєстрації актів цивільного стану проводять державну реєстрацію народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті, вносять зміни до актових записів цивільного стану, їх поновлюють та припиняють їхню дію; формують Державний реєстр актів цивільного стану громадян, ведуть його, зберігають архівний фонд; здійснюють відповідно до законодавства інші повноваження.

За змістом статті 22 Закону №2398-VI внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав.

За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому.

У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку мотивуються причини відмови та зазначається про можливість оскарження рішення про відмову в адміністративному та/або в судовому порядку.

Внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться за заявою: особи, щодо якої складено актовий запис; одного з батьків, опікуна, піклувальника дитини; опікуна недієздатної особи; спадкоємців померлого; представника органу опіки та піклування під час здійснення повноважень з опіки та піклування стосовно особи, яка має право на подання такої заяви.

Заява про внесення змін до актового запису цивільного стану подається до відповідного органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання заявника, а у випадках, передбачених законодавством, - за місцем зберігання актового запису цивільного стану.

Зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання відповідного актового запису.

Порядок внесення змін до актових записів цивільного стану визначений Правилами внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та припинення їхньої дії, затвердженими наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 №96/5 (далі - Правила №96/5).

Пунктом 1.5 розділу І Правил №96/5 передбачено, що заяви про внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та припинення їхньої дії приймаються відділами державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, визначеному цими Правилами, шляхом їх формування та реєстрації за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру актів цивільного стану громадян при пред`явленні паспорта громадянина України (далі - паспорт), паспортного документа іноземця або документа, що посвідчує особу без громадянства (далі - паспортний документ) заявника. Сформована заява про внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та припинення їхньої дії роздруковується посадовою особою та за умови відсутності зауважень до відомостей, зазначених у ній, підписується заявником.

Згідно абзацу першого пункту 2.1 розділу ІІ Правил №96/5 заява про внесення змін до актового запису цивільного стану за формою, наведеною в додатку 1, подається до відділу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання заявника, а у випадках, передбачених статтею 53 Сімейного кодексу України, також до відділу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання першого примірника актового запису про шлюб (крім випадків, коли актовий запис про шлюб складено дипломатичним представництвом або консульською установою України).

Громадяни України, а також іноземці і особи без громадянства, які проживають за кордоном, подають аналогічну заяву про внесення змін до актового запису цивільного стану, складеного органом державної реєстрації актів цивільного стану України, до дипломатичного представництва або консульської установи України. (абзац п`ятий пункту 2.1 розділу ІІ Правил №96/5)

Відділ державної реєстрації актів цивільного стану, дипломатичне представництво чи консульська установа України не вправі відмовити громадянину в прийнятті та розгляді заяви про внесення змін. (пункт 2.3 розділу ІІ Правил №96/5)

Пунктом 2.5 розділу ІІ Правил №96/5 передбачено, що заява про внесення змін до актового запису цивільного стану подається: особою, щодо якої складено актовий запис; одним із батьків неповнолітнього (малолітнього); піклувальником неповнолітнього та опікуном малолітнього; опікуном недієздатної особи; спадкоємцем померлого; представником органу опіки та піклування під час здійснення повноважень з опіки та піклування стосовно особи, яка має право на подання такої заяви.

Якщо заява про визнання батьківства, яка є підставою для внесення змін до актового запису про народження після державної реєстрації народження, не може бути подана особисто, вона може бути подана через представника або надіслана поштою за умови засвідчення справжності підпису нотаріально. Повноваження представника мають ґрунтуватися на нотаріально посвідченій довіреності.

Згідно пункту 2.12 розділу ІІ Порядку №96/5 на підставі зібраних документів та за наслідками перевірки відділ державної реєстрації актів цивільного стану, дипломатичне представництво чи консульська установа України у випадках, передбачених цими Правилами, складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису (або декількох актових записів) цивільного стану або про відмову в цьому за формою, наведеною в додатку 2.

У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку мають бути чітко вказані причини відмови та зазначено про можливість її оскарження в адміністративному та/або судовому порядку.

Пунктом 2.20 розділу ІІ Правил №96/5 передбачено, що висновок відділу державної реєстрації актів цивільного стану, дипломатичного представництва чи консульської установи України про відмову у внесенні змін до актових записів цивільного стану складається у двох примірниках. Один примірник разом з усіма матеріалами залишається у відділі державної реєстрації актів цивільного стану або дипломатичному представництві чи консульській установі України, якими складено висновок про відмову, а другий вручається (надсилається) заявнику, який запрошується до відділу державної реєстрації актів цивільного стану або дипломатичного представництва чи консульської установи України не пізніше наступного робочого дня з дня складання висновку.

Водночас у висновку зазначається про можливість оскарження відмови про внесення змін до актового запису цивільного стану в адміністративному та/або судовому порядку. На прохання заявника пред`явлені ним документи, крім заяви, повертаються, про що здійснюється запис на заяві, який скріплюється його підписом.

Системний аналіз наведених правових норм свідчить про те, що законодавцем чітко визначено процедуру внесення змін до актових записів цивільного стану, у тому числі встановлено перелік осіб, які мають право звертатись з заявами про внесення таких змін.

Спір у даній справі стосується відмови відповідача у внесенні змін до актового запису про шлюб ОСОБА_1 з підстав подання заяви про внесення таких змін неуповноваженою особою.

Судом встановлено, що з заявою про внесення змін до актового запису про шлюб №99 від 08.09.1990, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , звернулась ОСОБА_2 , яка діяла на підставі довіреності від 27.06.2025. При цьому, підпис на заяві за формою згідно Додатку №1 до Правил №96/5 вчинений також ОСОБА_2 .

Обґрунтовуючи правомірність таких дій позивач ОСОБА_1 зазначає, що довіреністю від 27.06.2025, яка нотаріально посвідчена та легалізована шляхом проставлення апостилю, уповноважила ОСОБА_2 підписувати документи за неї, подавати заяви, вносити зміни у документи та вчиняти інші дії, необхідні для виконання цього доручення. Вказаної довіреності, за позицією позивача, достатньо для вчинення ОСОБА_8 дій від імені ОСОБА_1 щодо внесення змін до актового запису про шлюб останньої.

Суд критично оцінює вказану позицію позивача та звертає увагу, що акти цивільного стану мають фундаментальне значення для фізичної особи, оскільки вони юридично фіксують найважливіші події в житті особи (народження, шлюб, смерть тощо), започатковуючи, змінюючи або припиняючи її цивільні права та обов`язки, у зв`язку з чим підлягають державній реєстрації у відповідних органах.

Правилами №96/5 передбачена можливість та детально визначена процедура внесення змін у акти цивільного стану.

При цьому, аналізуючи положення пункту 2.5 Правил №96/5 слід дійти висновку, що законодавцем передбачена умова, згідно якої заяви про внесення змін до актів цивільного стану мають бути підписані безпосередньо особою, щодо якої складено такий запис, з метою забезпечення автентичності волевиявлення, запобігання шахрайству та підробці персональних даних. Крім того, особистий підпис заявника гарантує, що зміни вносяться свідомо, а правовий статус особи змінюється правомірно.

Виключення з даного правила становлять випадки, у яких заява про внесення змін до актового запису цивільного стану подана від імені неповнолітнього, малолітнього, чи недієздатної особи (їх опікуном чи піклувальником), померлого (його спадкоємцем) або особи, щодо якої опіку чи піклування здійснює відповідний орган (представником органу опіки та піклування).

Також закон прямо передбачає можливість подання заяви про визнання батьківства через представника. При цьому, підпис заявника на заяві має бути посвідчений нотаріально, як і повноваження представника на подання такої заяви.

Суд звертає увагу, що чинним законодавством не передбачено норм, що прямо забороняють подачу заяви про внесення змін до актових записів цивільного стану через представника.

Разом з тим, аналізуючи наведені вище положення Закону №2398-VI та Правил №96/5, а також враховуючи ключове значення актів цивільного стану, як первинних підстав для виникнення цивільних прав та обов`язків, а також способу забезпечення правової визначеності статусу фізичної особи, суд вважає, що у випадку звернення особи з заявою про внесення змін до актового запису цивільного стану через представника, особистий підпис особи, що якої вносяться зміни, має бути посвідчений нотаріально, а також нотаріально посвідчені повноваження представника.

Таким чином, маючи намір внести зміни до актового запису про шлюб в частині власного імені нареченої та діючи через представника, позивач мала б надати заяву про внесення таких змін з особистим підписом, посвідченим нотаріально, а також нотаріально посвідчену довіреність на підтвердження повноважень представника подати таку заяву до відповідного органу, передбаченого Правилами №96/5.

Крім того, суд звертає увагу, що законом передбачено право громадян України, а також іноземців і осіб без громадянства, які проживають за кордоном, подати аналогічну заяву про внесення змін до актового запису цивільного стану, складеного органом державної реєстрації актів цивільного стану України, до дипломатичного представництва або консульської установи України.

Натомість, як слідує з матеріалів справи, позивач, перебуваючи за кордоном та маючи намір внести зміни до актового запису про шлюб через представника, уповноважила ОСОБА_2 на подання заяви, проте не надала до органу державної реєстрації актів цивільного стану заяву про внесення таких змін з власним особистим підписом, завіреним нотаріально, що суперечить наведеним вище положенням Правил №96/5.

За наведених обставин слід дійти висновку про відсутність підстав для внесення змін до актового запису про шлюб ОСОБА_1 за заявою, поданою та підписаною Міхеєвою Г.Б.

Разом з тим, суд звертає увагу на положення Порядку №96/5, якими передбачено, що відділ державної реєстрації актів цивільного стану не вправі відмовити громадянину в прийнятті та розгляді заяви про внесення змін, і за результатами розгляду заяви зобов`язаний скласти обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису (або декількох актових записів) цивільного стану або про відмову в цьому за формою, наведеною в додатку 2.

Судом встановлено, що Теребовлянський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на заяву ОСОБА_2 , як представника ОСОБА_1 щодо внесення змін до актового запису про шлюб останньої направив лист від 16.09.2025 року №317/35.8.1-07.5 «Щодо розгляду заяви».

Дослідивши вказаний лист відповідача та означений вище Додаток 2 до Правил №95/6, суд встановив, що лист Теребовлянського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 16.09.2025 року №317/35.8.1-07.5 «Щодо розгляду заяви», який складено за результатами розгляду заяви про внесення змін до актового запису про шлюб, не відповідає формі Висновку та не є таким.

З наведеного слідує, що за результатом розгляду заяви про внесення змін до актового запису про шлюб ОСОБА_1 , висновок про внесення таких змін або відмову у внесенні змін до актового запису цивільного стану відповідачем не складався, чим порушено процедуру розгляду заяви, що суперечить чинному законодавству.

У постанові Верховного Суду від 17.04.2019 у справі №342/158/17 суд касаційної інстанції зазначив, що протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень треба розуміти як зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу/його посадової особи, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

У постанові Верховного Суду від 18.02.2021 у справі №160/6885/19, серед іншого зазначено, що бездіяльність суб`єкта владних повноважень може бути визнана протиправною адміністративним судом лише у випадку, якщо відповідач ухиляється від вчинення дій, які входять до кола його повноважень та за умови наявності правових підстав для вчинення таких дій.

Таким чином, оскільки відповідачем не здійснено повного, всебічного та об`єктивного розгляду заяви про внесення змін до актового запису про шлюб позивача і не прийнято за результатами її розгляду відповідного рішення, оформленого у відповідності до вимог Порядку №96/5, тобто не реалізовано надані йому дискреційні повноваження, суд приходить до висновку, що відповідачем було допущено бездіяльність щодо належного розгляду заяви.

Відповідно до частини 2 статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частина 4 статті 245 КАС України передбачає, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті (у разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії), суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У разі, якщо ухвалення рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Верховний Суд у постановах від 23.12.2021 у справі №480/4737/19, від 08.02.2022 у справі №160/6762/21 сформулював висновок, відповідно до якого ефективний спосіб захисту прав та інтересів особи в адміністративному суді має відповідати таким вимогам: забезпечувати максимально дієве поновлення порушених прав за існуючого законодавчого регулювання; бути адекватним фактичним обставинам справи; не суперечити суті позовних вимог, визначених особою, що звернулася до суду; узгоджуватися повною мірою з обов`язком суб`єкта владних повноважень діяти виключно у межах, порядку та способу, передбаченого законом.

Тож, обираючи спосіб захисту порушеного права позивача, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги частково шляхом визнання протиправною бездіяльності Теребовлянського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо належного розгляду заяви ОСОБА_2 про внесення змін до актового запису про шлюб ОСОБА_1 та зобов`язання відповідача розглянути по суті вказану заяву та прийняти відповідне рішення, з урахуванням висновків суду у даній справі.

Згідно пункту 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі Суомінен проти Фінляндії). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують.

Згідно зі статтею 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно із статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи вищевикладене, відповідно до основних засад адміністративного судочинства, вимог законодавства України, що регулює спірні правовідносини, суд вважає, що позовні вимоги належать до часткового задоволення.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 3 статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Оскільки позовні вимоги задоволено частково, слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача судовий збір у пропорційному розмірі до задоволених позовних вимог, а саме 605,60 грн (50%).

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Теребовлянського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Теребовлянського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо належного розгляду заяви ОСОБА_2 про внесення змін до актового запису про шлюб №99 від 08.09.1990, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 .

Зобов`язати Теребовлянський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції розглянути заяву ОСОБА_2 про внесення змін до актового запису про шлюб №99 від 08.09.1990, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , та прийняти відповідне рішення, з урахуванням висновків суду у даній справі.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Теребовлянського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції судові витрати у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 коп. сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 02 березня 2026 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 код РНОКПП НОМЕР_1 );

відповідач:

- Теребовлянський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місцезнаходження: вул. Князя Василька, 150, м.Теребовля, Тернопільський р-н, Тернопільська обл., 48101 );

третя особа:

- ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 код РНОКПП НОМЕР_3 ) .

Головуючий суддя Мірінович У.А.