Справа № 460/21622/25
Суддя: О.В. Поліщук
Дата ухвалення: 2026-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

25 лютого 2026 року м. Рівне№460/21622/25

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Поліщук О.В., розглянувши в порядку письмового провадження процесуальне питання, пов`язане з розглядом адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій,

В С Т А Н О В И В :

До Рівненського окружного адміністративного суду надійшли матеріали позовної заяви ОСОБА_1 (далі - позивач) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - відповідач) про:

визнання протиправними дій відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 та з 01.03.2018 по 11.10.2024 відповідно (з визначенням базового місяця - січень 2008 року) у відповідності до вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078;

зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 (з визначенням базового місяця - січень 2008 року) та з 01.03.2018 по 31.12.2022, з 01.01.2024 по 11.10.2024 відповідно, у відповідності до вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078, та виплатити без врахування податків і обов`язкових платежів.

Ухвалою суду від 01.12.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та ухвалено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами

В ході розгляду справи по суті суд встановив наявність підстав для закриття провадження у справі в частині позовних вимог, з огляду на таке.

Згідно з частиною першою статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист визначеним шляхом.

Водночас, пунктом 4 частини першої статті 238 КАС України визначено, що суд закриває провадження у справі, якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Отже, закриття провадження в адміністративній справі з наведених підстав можливе за умови, що рішення, яке набрало законної сили, ухвалене за результатами розгляду тотожного позову.

Необхідно зауважити, що відповідно до наведеної вище процесуальної норми тотожними визнаються позови, у яких збігаються сторони, предмет і підстава, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників адміністративного процесу, вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

При цьому, предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення.

У свою чергу, підстави адміністративного позову - це фактичні та юридичні обставини публічно-правового спору, які обґрунтовують можливість подання такого позову, це факти, які відповідно до норм матеріального права вказують на наявність (відсутність) між позивачем та відповідачем спірних правовідносин. Відтак, для встановлення тотожності підстав позову визначальне значення має коло обставин та фактів, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, проте як таких, що роблять можливим пред`явлення позову.

Не є зміною підстав адміністративного позову викладення одних і тих же обставин, але в іншій стилістичній формі або із зазначенням обставин, які були відомі заявникові під час подання ним первісної заяви, але були названі ним інакше.

Також, суд зауважує, що неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду в тотожній справі, що набрало законної сили, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення. Після набрання рішенням законної сили сторони та інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ті ж позовні вимоги й з тих же підстав.

Отже, достатньою та необхідною правовою підставою для закриття провадження у справі на підставі пункту 4 частини першої статті 238 КАС України є одночасна сукупність таких умов: тотожність спору (підстави, предмет позову та сторони співпадають); наявність в іншій справі постанови чи ухвали, якими завершено розгляд справи і які набрали законної сили.

Такої ж позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 25.02.2025 у справі № 160/26436/23 (адміністративне провадження № К/990/3423/24) і суд не має підстав не погодитись із запропонованим підходом.

Так, судом встановлено, що рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 21.07.2025 у справі № 460/15618/24 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/128978451), яке набрало законної сили, задоволено частково позовну заяву ОСОБА_1 , а саме:

визнано протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо не нарахування та не виплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.01.2016 по 28.02.2018;

зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 здійснити нарахування та виплату індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.01.2016 по 28.02.2018;

визнано протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо ненарахування та невиплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.03.2018 по 31.12.2022, з 01.01.2024 по 11.10.2024 з врахуванням вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078;

зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 здійснити нарахування та виплату індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.03.2018 по 31.12.2022, з 01.01.2024 по 11.10.2024 із урахуванням вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078;

в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Дослідивши зміст позовної заяви в адміністративній справі № 460/15618/24, електронний примірник якої міститься в автоматизованій системі документообігу, суд констатує, що він є тотожним (за підставами, предметом позову та сторонами) до спору в цій адміністративній справі в частині позовних вимог про:

визнання протиправними дій відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу індексації грошового забезпечення за періоди з 01.03.2018 по 31.12.2022, з 01.01.2024 по 11.10.2024 відповідно до вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078;

зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за періоди з 01.03.2018 по 31.12.2022, з 01.01.2024 по 11.10.2024 відповідно до вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078.

Єдиною відмінністю в мотивуванні позовної заяви у справі № 460/15618/24 та цій справі (у названій частині позовних вимог) є те, що позивач не погоджується зі способом виконання відповідачем рішення суду в справі № 460/15618/24 шляхом нарахування позивачу індексації грошового забезпечення за періоди з 01.03.2018 по 31.12.2022, з 01.01.2024 по 11.10.2024 в сумі 0,00 грн.

З даного приводу суд зауважує, що незгода позивача зі способом виконання судового рішення не породжує ні зміни предмету позову, ні зміни підстав позову, позаяк, в даному випадку вона не стосується застосування інших нормативно-правових актів в спірних правовідносинах та/або нарахування індексації грошового забезпечення за інший період чи на інших умовах.

Більше того, суд враховує, що процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень в адміністративних справах урегульовані розділом IV КАС України.

Зокрема, за правилами частини другої статті 381-1 КАС України, суд може здійснювати судовий контроль за виконанням судового рішення у порядку, встановленому статтями 287, 382-382- 3 і 383 цього Кодексу.

Так, за приписами частини першої статті 382 КАС України, суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Відповідно до частин першої, третьої та дев`ятої статті 382-3 КАС України, за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень суд постановляє ухвалу про прийняття або відмову у прийнятті звіту, яку може бути оскаржено в апеляційному порядку за правилами частини п`ятої статті 382-1 цього Кодексу. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання. У разі постановлення ухвали про відмову у прийнятті звіту суд накладає на керівника суб`єкта владних повноважень штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також додатково може встановити новий строк подання звіту відповідно до частини третьої статті 382-1 цього Кодексу або за власною ініціативою розглянути питання про зміну способу і порядку виконання судового рішення.

Згідно із частиною першою статті 383 КАС України, особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Також, з метою належного виконання судового рішення статтею 378 КАС України передбачено можливість зміни способу і порядку його виконання.

Отже, нормами КАС України визначено спеціальні способи судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, які мають на меті забезпечення належного виконання судових рішень.

За висновками Верховного Суду, що викладені у постановах від 20.02.2019 у справі № 806/2143/15, від 17.04.2019 у справі № 355/1648/15-а, від 21.08.2019 у справі № 295/13613/16-а, від 22.08.2019 у справі № 522/10140/17, від 21.11.2019 у справі № 802/1933/18-а, наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі № 686/23317/13-а, від 16.02.2019 у справі № 816/2016/17 та у постановах Верховного Суду від 30.01.2024 у справі № 320/19014/23, від 21.02.2024 у справі № 140/17323/23, від 19.09.2024 у справі № 400/3650/24, від 30.11.2023 у справі № 420/6135/22, від 21.02.2024 у справі № 140/17323/23 та від 28.01.2025 у справі № 460/10443/24.

Крім того, у постанові від 16.01.2019 у справі № 686/23317/13-а Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що не можна зобов`язати суб`єкта владних повноважень виконувати судове рішення шляхом ухвалення з цього приводу іншого судового рішення, оскільки примусове виконання рішення суду здійснюється в порядку, передбаченому КАС України та Законом України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 № 1404-VIII.

В той же час, у постановах від 18.01.2024 у справі № 160/2888/23 та від 30.04.2025 у справі № 440/10814/24 Верховний Суд констатував, що судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень. Отже, у разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених процесуальним законодавством та законодавством про виконавче провадження. Невиконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження.

Зазначені висновки узгоджуються із правовою позицією Верховного Суду, висловленою в постановах від 20.02.2019 у справі № 806/2143/15, від 06.08.2024 у справі № 560/4755/20, від 14.08.2024 у справі №580/5660/22, від 19.09.2024 у справі № 400/3650/24.

Повертаючись до обставин цієї справи, суд констатує наявність рішення суду в справі № 460/156118/24 з того самого предмету спору (в частині позовних вимог), з тотожних підстав і між тими самими сторонами, а тому наявні підстави для закриття провадження у справі № 460/21622/25 на підставі пункту 4 частини першої статті 238 КАС України в названій вище частині позовних вимог.

Підстави для вирішення судом питання про розподіл судових витрат між сторонами у зв`язку із закриттям провадження у справі (в частині позовних вимог) у відповідності до частини другої статті 238 КАС України відсутні, оскільки позивач був звільнений від сплати судового збору за подання цього позову до суду на підставі пункту 13 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір", а докази понесення інших судових витрат учасниками справи в матеріалах судової справи відсутні.

Керуючись статтями 238, 248, 256 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Закрити провадження в адміністративній справі № 460/21622/25 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 в частині позовних вимог про:

визнання протиправними дій ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за періоди з 01.03.2018 по 31.12.2022, з 01.01.2024 по 11.10.2024 відповідно до вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078.

зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за періоди з 01.03.2018 по 31.12.2022, з 01.01.2024 по 11.10.2024 відповідно до вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078.

Повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повну ухвалу суду складено 25 лютого 2026 року.

Суддя Ольга ПОЛІЩУК