Справа № 420/5386/26
Суддя: Завальнюк І.В.
Дата ухвалення: 2026-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/5386/26
УХВАЛА

02 березня 2026 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Завальнюк І.В., розглянувши матеріали адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробнича компанія «Вікінг» до Одеської митниці про визнання протиправним та скасування наказу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із вказаним адміністративним позовом, в якому просить суд визнати протиправним та скасувати наказ Одеської митниці від 01.12.2025 р. № 738.

Вивчивши подані матеріали, суд дійшов висновку, що у відкритті провадження за адміністративним позовом слід відмовити.

З огляду на матеріали адміністративного позову, 01.12.2025 Одеською митницею було видано наказ № 738, на підставі якого у період з 15.12.2025 по 22.12.2025 було призначено проведення документальної невиїзної перевірки ТОВ «ВК «ВІКІНГ» з дотримання вимог законодавства України з питань митної справи.

За результатами перевірки Одеською митницею було складено акт від 02.01.2026 р. № 01/26/7.10-19/32165482 «Про результати документальної невиїзної ТОВ «ВК «ВІКІНГ» дотримання вимог законодавства України з питань митної справи щодо обґрунтованості та законності надання (отримання) пільг і звільнення від оподаткування при ввезенні на митну територію України товарів, митне оформлення яких здійснено за митними деклараціями, наведеними у Додатку № 1 «Узагальнений перелік митних декларацій» до акту перевірки, який є його невід`ємною частиною».

11.02.2026 Одеською митницею на підставі акту від 02.01.2026 № 01/26/7.10-19/32165482 прийнято податкові повідомлення-рішення №№ UA21, UA20.

У відповідності до вимог п. 4 ч. 1 ст. 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема у спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

При цьому, відповідно до п. 19 ч. 1 ст. 4 КАС України, індивідуальний акт - це акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій, чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

У контексті з наведеним суд звертає увагу, що обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених права чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.09.2021 у справі № 816/228/17 аналізувала можливість скасування наказу про призначення перевірки після її проведення та дійшла такого висновку: "… у разі якщо контролюючий орган був допущений до проведення перевірки на підставі наказу про її проведення, то цей наказ як акт індивідуальної дії реалізовано його застосуванням, а тому його оскарження не є належним та ефективним способом захисту права платника податків, оскільки скасування наказу не може призвести до відновлення порушеного права.

Неправомірність дій контролюючого органу при призначенні і проведенні перевірки не може бути предметом окремого позову, але може бути підставами позову про визнання протиправними рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки.

При цьому підставами для скасування таких рішень є не будь-які порушення, допущені під час призначення і проведення такої перевірки, а лише ті, що вплинули або об`єктивно могли вплинути на правильність висновків контролюючого органу за результатами такої перевірки та відповідно на обґрунтованість і законність прийнятого за результатами перевірки рішення."

Суд вважає цей висновок застосовним і до справи, що розглядається.

Отже правомірність дій з призначення та проведення перевірки може бути оцінено судом при вирішенні спору за позовом суб`єкта господарювання про оскарження розпорядчих документів, рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 06.02.2018 у справі №826/4278/14, від 20.02.2018 у справі № 803/1130/17 та від 15.07.2019 у справі №820/11047/15 та від 22.10.2024 р. по справі №380/7526/22.

За таких обставин, враховуючи наведену вище правову позицію Великої Палати Верховного Суду суд дійшов висновку, що оскарження наказу на проведення перевірки без оскарження розпорядчих документів, рішень, прийнятих за результатами проведеної перевірки не порушують прав, свобод або інтересів позивача, що в силу положень ч. 1 ст. 5 КАС України унеможливлює розгляд таких вимог у порядку адміністративного судочинства.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про відмову у відкритті провадження, оскільки оскарження наказу про призначення перевірки після її фактичного проведення не є належним та ефективним способом захисту прав платника податків.

З огляду на те, що наказ як акт індивідуальної дії вже реалізований (перевірка відбулася, складено акт та прийнято податкові повідомлення-рішення), він не створює самостійних правових наслідків, а можливі порушення при його виданні можуть бути використані лише як аргументи при оскарженні кінцевих рішень, прийнятих за результатами такої перевірки.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 170 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

На підставі викладеного та керуючись п.1 ч.1 ст.170 КАС України,

УХВАЛИВ :

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Виробнича компанія «Вікінг» у відкритті провадження по справі за його позовом до Одеської митниці про визнання протиправним та скасування наказу.

Копію ухвали надіслати позивачу разом із позовною заявою та доданими до неї матеріалами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена шляхом подачі протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення апеляційної скарги до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя І.В. Завальнюк