Справа № 560/18446/25
Суддя: Михайлов О.О.
Дата ухвалення: 2026-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

02 березня 2026 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Михайлова О.О.

за участі:секретаря судового засідання Пастух В.М. представника відповідача - Киданчук А.Б.
розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Від представника ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) 20.02.2026 надійшла заява, у якій просить суд визнати виконавчий лист у справі №560/18446/25, виданий Хмельницьким окружним адміністративним судом, таким, що не підлягає виконанню.

Заява обгрунтована тим, що обов`язок Боржника щодо розгляду рапорту ОСОБА_1 припинився з об`єктивних причин, які не були враховані під час видачі виконавчого листа, оскільки ОСОБА_1 наказом № 1672-ОС від 03.12.2025 виключений зі списків особового складу НАДПСУ та направлений для подальшого проходження служби до НОМЕР_2 прикордонного загону АДРЕСА_1 (в/ч НОМЕР_3 ).

Ухвалою від 23.02.2026 судом призначено розгляд заяви у судовому засіданні на 02.03.2026.

У судовому засіданні представник заявника підтвердив обставини, зазначені у заяві, просив її задовольнити.

Судом встановлено, що рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 10.12.2025 позовні вимоги ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) задоволено. Визнано протиправним та скасовано пункт 1 наказу ректора ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) від 04.10.2025 року №1350-ОС "Про особовий склад" щодо продовження дії контракту понад встановлені строки сержанту ОСОБА_1 (П-066368). Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) повторно розглянути рапорт від 04.09.2025 №20/34485/25-Вн (надійшов 16.09.2025) ОСОБА_1 (П-066368), інструктора фізичної підготовки і спорту групи інструкторів кафедри фізичного виховання і спорту факультету безпеки державного кордону, про звільнення його з військової служби відповідно до підпункту "ж" пункту 3 частини 5 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" з урахуванням висновків суду. Стягнуто на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 1211 (одну тисячу двісті одинадцять) гривень 20 коп. за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ).

Хмельницьким окружним адміністративним судом 27.01.2026 видано виконавчі листи по справі.

Державним виконавцем 12.02.2026 відкрито виконавче провадження №80239906 про зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) повторно розглянути рапорт від 04.09.2025 №20/34485/25-Вн (надійшов 16.09.2025) ОСОБА_1 (П-066368), інструктора фізичної підготовки і спорту групи інструкторів кафедри фізичного виховання і спорту факультету безпеки державного кордону, про звільнення його з військової служби відповідно до підпункту "ж" пункту 3 частини 5 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" з урахуванням висновків суду.

Надаючи оцінку заяві Національної академії Державної прикордонної служби України ім. Богдана Хмельницького, суд зазначає наступне.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що однією з основних засад здійснення судочинства є обов`язковість судового рішення.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з частиною 2 статті 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Аналогічні положення містяться в статті 370 КАС України, відповідно до якої судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, за її межами.

Обов`язковість судових рішень, що набрали законної сили, для їх виконання на всій території України передбачена також приписами Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Аналізуючи наведені норми, суд зауважує, що судове рішення, що набрало законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок, тобто особа, якій належить виконати судове рішення, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.

Конституційний Суд України, розглядаючи справу № 1-7/2013, у рішенні від 26.06.2013 року звернув увагу, що вже неодноразово вказував на те, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012 року №18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 року №11-рп/2012).

Виконання судового рішення як завершальна стадія судового провадження є невід`ємним елементом права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У рішенні Європейського суду з прав людини від 19 березня 1997 року в справі Горнсбі проти Греції суд наголосив, що, відповідно до усталеного прецедентного права, пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будьяких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільноправових питань до суду (див. рішення у справі "Філіс проти Греції" (Philis v. Greece) (№ 1) від 27 серпня 1991 року, серія А, № 209, с. 20, п. 59). Однак це право було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, і водночас не передбачала виконання судових рішень (п. 40).

Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні від 6 вересня 1978 року у справі "Класс та інші проти Німеччини", "із принципу верховенства права випливає, зокрема, що втручання органів виконавчої влади у права людини має підлягати ефективному нагляду, який, як правило, повинна забезпечувати судова влада. Щонайменше це має бути судовий нагляд, який найкращим чином забезпечує гарантії незалежності, безсторонності та належної правової процедури".

Суд зазначає, що Національна академія Державної прикордонної служби України ім. Богдана Хмельницького в заяві про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, фактично не погоджується з рішенням суду, що не може бути підставою для звільнення відповідача від вчинення дій, які відповідача зобов`язав суд.

При цьому, наказ від 03.12.2025 №1672-ОС "По особовому складу" був долучений до адміністративної справи представником позивача, і суд, обираючи спосіб поновлення порушеного права ОСОБА_1 , при винесенні рішення 10.12.2025 враховував також і його.

Відповідно до ч. 1 ст. 374 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин (ч. 2 ст. 374 КАС України).

Згідно з ч. 3 ст. 374 КАС України суд розглядає заяву в десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника і постановляє ухвалу. Неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви. До розгляду заяви суд має право своєю ухвалою зупинити виконання за виконавчим документом або заборонити приймати виконавчий документ до виконання.

Враховуючи наведене, суд вважає, що підстав для визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню не має, а тому у задоволенні заяви необхідно відмовити.

Керуючись статтями 248, 254, 374 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) - відмовити.

Поновити примусове виконання за виконавчим листом №560/18446/25.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, а у випадку, якщо в судовому засіданні було проголошено вступну та резолютивну частини ухвали суду, - з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя О.О. Михайлов