Справа № 520/32830/25
Суддя: Ніколаєва О.В.
Дата ухвалення: 2026-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

23 лютого 2026 року справа №520/32830/25

Харківський окружний адміністративний суд у складі судді Ніколаєвої Ольги Вікторівни, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу

за позовною заявою ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої особи ОСОБА_2

до Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області

та Індустріального районного відділу в м.Харкові Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області

про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити певні

дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі по тексту позивач, ОСОБА_1 ) в інтересах неповнолітньої особи ОСОБА_2 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області (далі по тексту - відповідач-1), Індустріального районного відділу в м.Харкові Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області (далі по тексту відповідач-2), в якій просить:

- визнати протиправною відмову Індустріального районного відділу в м.Харкові Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області у видачі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорта громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року №2503-ХІІ;

- зобов`язати Індустріальний районний відділ в м.Харкові Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області оформити видати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України №2503-ХІІ.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначила, що у зв`язку із досягненням 16-річного віку та необхідністю оформлення та видачі паспорта у вигляді паспортної книжечки зразка 1994 року син позивача - ОСОБА_2 , звернувся до відповідача із заявою, в якій просив оформити та видати паспорт громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503-XII. Проте у видачі такого паспорта відмовлено у зв`язку з відсутністю рішення суду, що набрало законної сили. На переконання позивача, вказане порушує його законні права та інтереси, закріплені у статтях 3, 8, 22 Конституції України.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано на розгляд судді Ніколаєвій Ользі Вікторівні.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 19.12.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Цією ж ухвалою відповідачу запропоновано у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання ухвали про відкриття спрощеного провадження у справі подати до суду відзив на позовну заяву разом з усіма доказами, що обґрунтовують доводи, які в ньому наведені або заяву про визнання позову та надати суду докази надіслання (подання) копії відзиву іншим учасникам справи.

Відповідач-1 26.07.2024 через канцелярію суду подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що посилання позивача на рішення Великої Палати Верховного Суду від 19.09.2018 року у справі № 806/3265/17, у якому зазначено, що особа за власним вибором може отримати паспорт у формі книжечки відповідно до Положення №2503-XII за наявності у особи такого бажання або у формі картки відповідно до Постанови №302, є безпідставним. Відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що діяв у межах повноважень, на підставі та у спосіб, передбачений чинним законодавством.

Розглянувши надані сторонами документи, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Харківський окружний адміністративний суд встановив наступне.

Позивач є батьком неповнолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданого Третім відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

Неповнолітній - ОСОБА_2 із законним представником звернулися 21.11.2025 до відповідача із заявою про оформлення та видачу паспорта громадянина України зразка 1994 в формі книжечки, у зв`язку із досягненням 16 років.

Листом від 16.01.2024 №6321.4-2422/6321-25 відповідач-2 повідомив позивача про те, що відповідно постанови Кабінету Міністрів України "Про внесення зміни до пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 №302" від 03.04.2019 №398 відповідно до якої передбачено, що Державна міграційна служба до законодавчого врегулювання питання завершення оформлення та видачі паспорта громадянина України зразка 1994 здійснює оформлення та видачу таких паспортів у порядку, встановленому Міністерством внутрішніх справ, громадянам України, щодо яких прийнято рішення суду, яке набрало законної сили, про зобов`язання Державної міграційної служби оформити та видати паспорт громадянина України зразка 1994.

Не погоджуючись з відмовою відповідача у видачі паспорта у формі книжечки, діючи в інтересах неповнолітнього сина, позивач, звернувся до суду з цією позовною заявою.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Правовий зміст громадянства України, підстави і порядок його набуття та припинення, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб визначає Закон України "Про громадянство України" 18.01.2001 №2235-III (далі Закон України №2235-III).

Статтею 5 Закону України №2235-III визначено, що документом, який підтверджує громадянство України (окрім іншого) є паспорт громадянина України.

Відповідно до статті 5 Закону України №2235-III Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503-XII затверджено Положення про паспорт громадянина України та Положення про паспорт громадянина України для виїзду за кордон, яким передбачено дві форми паспорта громадянина України: книжечка і картка.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, слід зазначити й те, що питання щодо правомірності відмови у видачі паспорта громадянина України у формі книжечки було розглянуто Великою Палатою Верховного Суду у зразковій справі.

Зважаючи на положення статті 291 Кодексу адміністративного судочинства України правові висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у зразковій справі, є обов`язковим для судів при ухваленні рішень у типових справах.

За правилами статті 291 Кодексу адміністративного судочинства України суди мають враховувати висновки Верховного Суду у зразковій справі під час ухвалення рішення у типовій справі.

Так, постановою Великої Палати Верховного Суду від 19.09.2018 у зразковій справі Пз/9901/2/18 (Провадження № 11-460заі18) позов задоволено частково та визнано протиправною відмову Відділу Управління Державної міграційної служби у видачі особі паспорта громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення № 2503-XII; зобов`язано Відділ Державної міграційної служби оформити та видати особі паспорт громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення № 2503-XII.

Вирішуючи спір по суті, Велика Палата Верховного Суду констатувала, що норми Закону України № 5492-VI на відміну від норм Положення № 2503-XII (діючого на момент виникнення правовідносин) не тільки звужують, але фактично скасовують право громадянина на отримання паспорту у вигляді паспортної книжечки без безконтактного електронного носія персональних даних, який містить кодування його прізвища, ім`я та по-батькові та залишають тільки право на отримання паспорта громадянина України, який містить безконтактний електронний носій, що є безумовним порушенням вимог статті 22 Конституції України, яка забороняє при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод, не відповідає вимогам якості закону (тобто втручання не було встановлене законом) не було необхідним у демократичному суспільстві у тому сенсі, що воно було непропорційним цілям, які мали бути досягнуті, не покладаючи на особу особистий надмірний тягар. Зазначене допускає свавільне втручання у право на приватне життя, у контексті неможливості реалізації права на власне ім`я, що становить порушення статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

При вирішенні спору Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, що законодавець, приймаючи Закон України від 14.07.2016 № 1474-VIII Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо документів, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус, спрямованих на лібералізацію Європейським Союзом візового режиму для України (далі Закон України №1474-VIII), яким внесено зміни до Закону України № 5492-VI, не дотримав вимог, за якими такі зміни повинні бути зрозумілими і виконуваними, не мати подвійного тлумачення, не звужувати права громадян у спосіб, не передбачений Конституцією України та не допускати жодної дискримінації у залежності від часу виникнення правовідносин з отриманням паспорта громадянина України.

Як зазначено у постанові Великої Палати Верховного Суду, будь-яке обмеження прав і свобод особи повинно бути чітким та законодавчо визначеним, однак, таке обмеження, як неможливість отримання паспорта у формі книжечки, законодавством не передбачено. З огляду на викладене, Велика Палата Верховного Суду скасувала рішення суду першої інстанції та ухвалила нове - про часткове задоволення позову.

При цьому Велика Палата Верховного Суду визначила ознаки типової справи:

а) позивач - фізична особа, якій територіальним органом Державної міграційної служби України відмовлено у видачі паспорту у формі книжечки, у відповідності до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 № 2503-ХІІ;

б) відповідач - територіальні органи Державної міграційної служби України;

в) предмет спору - вимоги щодо неправомірної відмови відповідача у видачі паспорта громадянина України у формі книжечки у зв`язку з ненаданням особою згоди на обробку персональних даних та зобов`язання відповідача видати позивачеві паспорт у формі книжечки, у відповідності до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 № 2503-ХІІ.

Відтак, Висновки Великої Палати Верховного Суду у цій зразковій справі належить застосовувати в адміністративних справах щодо звернення осіб до суду з позовом до територіальних органів Державної міграційної служби України з вимогами видати паспорт громадянина України у формі книжечки, відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 № 2503-ХІІ.

В ході розгляду справи судом встановлено, що позивач звертався до відповідача із письмовою заявою про оформлення і видачу особі паспорта громадянина України у формі книжечки, при цьому останнім надався повний пакет необхідних документів для оформлення паспорта.

Проте, відповідач листом надавав відповідь, про неможливість видачі паспорта громадянина України у формі паспортної книжечки, оскільки позивачем не надано рішення суду, яким територіальний підрозділ міграційної служби зобов`язано оформити та видати на ім`я позивача паспорт громадянина України у вигляді книжечки, а тому відсутні правові підстави для вчинення вказаної дії. Тобто, єдиною підставою відмови у видачі паспорта у формі книжечки є відсутність рішення суду щодо зобов`язання вчинити такі дії.

Суд відхиляє твердження відповідача у відзиві на позов щодо того, що при зверненні до відділу позивачем не надано всіх необхідних документів, посилаючись на положення Тимчасового порядку оформлення і видачі паспорта громадянина України, затвердженим наказом МВС України від 06.06.2019 р. №456. Оскільки, у листі-відмові відповідач не зазначає, що позивачем не було надано всіх необхідних документів для оформлення паспорту громадянина України, а лише звертає увагу на рішення суду.

При цьому суд враховує те, що позивачем оскаржується відмова у оформленні та видачі паспорта громадянина України у формі книжечки оформлена листом, яка в розумінні Кодексу адміністративного судочинства України є рішеннями суб`єкта владних повноважень.

З огляду на наведене, суд дійшов до висновку, що відмова у видачі позивачу паспорта громадянина України у формі книжечки, яка оформлена листом є протиправною та підлягає скасуванню, а позов в цій частині задоволенню.

Інші доводи, наведені відповідачем у відзиві на адміністративний позов, не спростовують протиправність оскаржуваної відмови.

Стосовно позовної вимоги про зобов`язання відповідача оформити та видати позивачу паспорт громадянина України у формі книжечки, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України наведено перелік рішень, які суд може прийняти у разі задоволення позову.

У разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. У випадку, визначеному пунктом 4 частини другої 2 цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні (частини третя-четверта статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України).

Проаналізувавши наведене в контексті встановлених обставин справи, суд дійшов висновку про те, що належним способом захисту порушеного права є зобов`язання відповідача оформити та видати позивачу паспорт громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503-ХІІ. Відтак, вказана позовна вимога також підлягає задоволенню.

Відповідно до частини першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, приходить до висновку про наявність правових підстав для повного задоволення позовних вимог, а саме - зобов`язати Індустріальний районний відділ в м.Харкові Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області оформити видати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України №2503-ХІІ.

Позивача звільнено від сплати судового збору на підставі пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», у матеріалах справи відсутні відомості про понесення позивачем інших судових витрат, тому розподіл судових витрат відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України не здійснюється.

Керуючись статтями 72-74, 77, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) в інтересах неповнолітньої особи - ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) до Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області (вул. Римарська, буд. 24, м. Харків, Харківський р-н, Харківська обл., 61057, ), Індустріального районного відділу в м.Харкові Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області (вул. Бекетова, буд.10, м. Харків, Харківський р-н, Харківська обл.,61007) про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Визнати протиправною відмову Індустріального районного відділу в м.Харкові Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області у видачі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорта громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року №2503-ХІІ.

Зобов`язати Індустріальний районний відділ в м. Харкові Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області оформити видати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України №2503-ХІІ.

Рішення набирає законної сили у порядку, передбаченому статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та підлягає оскарженню у порядку та у строки, визначені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Ольга НІКОЛАЄВА