Справа № 320/25769/25
Суддя: Сорочко Євген Олександрович
Дата ухвалення: 2026-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

26 лютого 2026 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Сорочка Є.О., суддів Чаку Є.В., Коротких А.Ю., розглянувши заяву Комунального некомерційного підприємства «Славутицька міська лікарня» Славутицької міської ради про забезпечення позову у справі за адміністративним позовом Комунального некомерційного підприємства «Славутицька міська лікарня» Славутицької міської ради до Головного управління ДПС у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 30.07.2025 позовну заяву залишено без руху із встановленням п`ятиденного строку для усунення недоліків шляхом подання до суду.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 10.10.2025 позовну заяву повернуто позивачеві разом із усіма доданими до неї документами без розгляду.

Не погодившись із таким рішенням, позивач подав апеляційну скаргу.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 03.11.2025 вирішено відкрити апеляційне провадження, встановити строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, витребувати з Київського окружного адміністративного суду матеріали справи.

Надалі, позивач подав заяву про забезпечення позову, у якій просив:

- зупинити стягнення грошових коштів з банківських рахунків КОМУНАЛЬНОГО НЕКОМЕРЦІЙНОГО ПІДПРИЄМСТВА «СЛАВУТИЦЬКА МІСЬКА ЛІКАРНЯ» СЛАВУТИЦЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ ВИШГОРОДСЬКОГО РАЙОНУ КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ на підставі податкової вимоги від 17.09.2025 №0-1036, винесеної на підставі податкового повідомлення-рішення від 12.02.2025 №50840706;

- заборонити Головному управлінню ДПС у Київській області, а також їх посадовим особам вчиняти будь-які дії, пов`язані зі стягненням грошового зобов`язання (податкового боргу), що виникло на підставі податкового повідомлення-рішення від 12.02.2025 №50840706 з рахунків позивача, до набрання законної сили рішенням суду по суті в адміністративній справі №320/25769/25.

В обґрунтування заяви позивач вказує про здійснення відповідачем примусового стягнення коштів на підставі податкової вимоги від 17.09.2025 №0-1036, винесеної на підставі податкового повідомлення-рішення від 12.02.2025 №50840706.

Розглянувши подану заяву, суд апеляційної інстанції дійшов таких висновків.

Положеннями частин першої, другої статті 150 КАС передбачено, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Ці підстави є оціночними, тому містять небезпеку для застосування заходів забезпечення позову всупереч цілям цієї статті при формальному дотриманні її вимог. Необґрунтоване вжиття таких заходів може привести до правових ускладнень, значно більших, ніж ті, яким вдалося б запобігти.

Тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Відповідно до частини другої статті 151 КАС заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Згідно частини першої та другої статті 151 КАС позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору.

Частиною другою цієї статті передбачено, що суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Частинами першою, четвертою-шостою статті 154 КАС передбачено, що заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи. Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову та підстави його обрання.

Згідно Рекомендації № R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятій Комітетом Ради Європи 13.03.1989, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акта; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акта.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що заходи забезпечення позову можуть вживатися для захисту відповідного права заявника та на період вирішення та розгляду справи до ухвалення судового рішення в межах цієї справи.

Інститут забезпечення позову в адміністративному судочинстві є інститутом попереднього судового захисту. Метою його запровадження є гарантування виконання рішення суду у випадку задоволення позову за існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі. Тобто, таке забезпечення існує як правило до зникнення підстав для його забезпечення, усунення певних оскаржуваних порушень самим суб`єктом владних повноважень виключно до ухвалення судового рішення в межах цієї справи. Забезпечення позову за своєю правовою природою має тимчасовий характер.

Отже, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам та інтересам позивача, або захист цих прав та інтересів стане неможливим чи для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, суд може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову шляхом, зокрема, зупинення дії індивідуального акта або нормативно-правового акта.

В ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування: або обставин, що свідчать про істотне ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидних ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю до ухвалення рішення у справі. А також вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав, будуть значними.

При розгляді заяви про забезпечення позову суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх доводів, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Інститут забезпечення позову є елементом права на судовий захист і спрямований на те, щоб не допустити незворотності певних наслідків відповідних дій щодо відновлення порушеного права.

Водночас, будь-яке забезпечення позову в адміністративній справі є наданням тимчасового захисту до вирішення справи по суті, який застосовується у виключних випадках за наявністю об`єктивних обставин, які дозволяють зробити обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів потягне за собою більшу шкоду, ніж їх застосування.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 20.03.2019 у справі № 826/14951/18 та від 28.10.2020 у справі № 140/2474/20 та ін.

Як зазначалося, у даній справі позивач оскаржує податкове повідомлення-рішення, однак при цьому, в порядку забезпечення позову, позивач просить зупинити стягнення на підставі податкової вимоги. Тобто, обраний позивачем спосіб забезпечення позову не відповідає предмету спору у даній справі.

Також, із наданих позивачем матеріалів встановлено здійснення стягнення боргу на підставі рішення відповідача від 04.02.2026 № 409/4-1036 про стягнення коштів на суму бору 172 374 грн. При цьому, вказаний борг не включає суми, які б визначалися будь-яким податковим повідомленням-рішенням.

Зважаючи на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про недоведеність здійснення відповідачем примусового стягнення сум, визначених спірним податковим повідомленням-рішенням. При цьому, заявлений спосіб забезпечення позову не відповідає предмету спору, оскільки позивач просить зупинити (заборонити) стягнення на підставі актів (податкової вимоги), яка не оскаржується у даній справі.

Таким чином, підстави для задоволення заяви позивача про забезпечення позову - відсутні.

Керуючись статтями 34,150-154, 243, 325, 328, 329, 331 КАС, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви Комунального некомерційного підприємства «Славутицька міська лікарня» Славутицької міської ради про забезпечення позову у справі за адміністративним позовом Комунального некомерційного підприємства «Славутицька міська лікарня» Славутицької міської ради до Головного управління ДПС у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач Є.О. Сорочко

Суддя Є.В. Чаку

Суддя А.Ю. Коротких