Справа № 160/16915/25
Суддя: Захарчук-Борисенко Наталія Віталіївна
Дата ухвалення: 2026-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Захарчук-Борисенко Н. В.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «УКРТЕХПРОМ» про стягнення адміністративно-господарських санкцій,-
09.06.2025 року Дніпропетровське обласне відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «УКРТЕХПРОМ», в якій просить:
- стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ «УКРТЕХПРОМ» на користь держави в особі Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю суму адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю за 2024 рік у розмірі 18 320 грн.
В обгрунтування позовних вимог позивач вказав таке. Відповідно до Розрахунку сум адміністративно-господарських санкцій, що підлягають сплаті у зв`язку з невиконанням нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю за 2024 рік, надісланого відповідачу, середньооблікова чисельність штатних працівників, що працювали у відповідача, за рік склала 10 осіб, таким чином, середньооблікова чисельність осіб з інвалідністю, відповідно до нормативу, встановленого ч. 1 ст. 19 Закону №875-ХІІ, ТОВ "ТОРГОВИЙ ДІМ "УКРТЕХПРОМ" повинна складати 1 особа. Середньооблікова чисельність штатних працівників, яким встановлена інвалідність, у роботодавця склала 0 осіб, що є менше ніж встановлено нормативом. Таким чином, за 1 робоче місце, призначене для працевлаштування осіб з інвалідністю і не зайняте особами з інвалідністю у 2024 році, відповідач до 15.04.2025 року повинен був самостійно сплатити адміністративно-господарські санкції у розмірі 18 320 грн.
30.06.2025 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, яким заперечується проти задоволення позовних вимог у повному обсязі з огляду на таке. Для виконання критерію кількості працюючих з метою встановлення обов`язку працевлаштувати інваліда має враховуватися саме кількість штатних працівників. Протягом 2024 року Відповідач мав середньооблікову чисельність штатних працівників у кількості 4 особи.
Таким чином, у Відповідача навіть не виникало обов`язку виконувати норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю.
Ще однією ознакою протиправності застосування адміністративно- господарських санкцій до Відповідача за 2024 рік, це відсутність повноважень у Позивача виносити такі санкції без перевірки Держпраці щодо виконання підприємством нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю, у зв`язку з чим, відповідно, не було встановлено порушення Відповідачем вимог законодавства.
Позивач, не маючи встановлених актом перевірки органами Держпраці доказів про недотримання Відповідачем нормативу працевлаштування інвалідів у 2024 році, посилаючись лише на інформаційно-аналітичні бази даних, звернулося з необгрунтованим позовом про стягнення адміністративно- господарських санкцій. Аналогічну за своїм змістом правову позицію займає Верховний Суд у постанові від 21.11.2022 року у справі №400/3957/21.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.
Судом встановлено, що ТОВ «Торговий дім «УКРТЕХПРОМ» перебуває на обліку у Дніпропетровському обласному відділенні Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю.
Відповідно до розрахунку сум адміністративно-господарських санкцій, що підлягають сплаті у зв`язку з невиконанням нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю за 2024 рік, надісланого відповідачу, середньооблікова чисельність штатних працівників, що працювали у відповідача, за рік склала 10 осіб, таким чином, середньооблікова чисельність осіб з інвалідністю, відповідно до нормативу, встановленого частиною 1 статті 19 Закону №875-ХІІ, відповідача повинна складати 1 особа.
Середньооблікова чисельність штатних працівників осіб з інвалідністю роботодавця склала 0 осіб, що є менше ніж встановлено нормативом.
Враховуючи інформацію за розрахунком сум адміністративно-господарських санкцій, який був надісланий у формі електронного документа через електронний кабінет відповідача на веб-порталі електронних послуг Пенсійного фонду України вбачається невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у 2024 році.
Відповідачем адміністративно-господарські санкції в добровільному порядку сплачені не були, що й стало підставою для звернення позивача з позовом до суду.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні і гарантування їм рівних з усіма іншими громадянами можливостей для участі в економічній, політичній і соціальній сферах життя суспільства, створення необхідних умов, які дають можливість особам з інвалідністю ефективно реалізувати права та свободи людини і громадянина та вести повноцінний спосіб життя згідно з індивідуальними можливостями, здібностями і інтересами, визначені в Законі України №875-XII "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні" (далі також Закон №875-XII).
Згідно з частиною 1 статті 17 Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні" з метою реалізації творчих і виробничих здібностей осіб з інвалідністю та з урахуванням індивідуальних програм реабілітації їм забезпечується право працювати на підприємствах, в установах, організаціях, а також займатися підприємницькою та іншою трудовою діяльністю, яка не заборонена законом.
Частина 3 статті 18 Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні" встановлює обов`язок підприємств, установ, організацій, фізичних осіб, які використовують найману працю, виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування осіб з інвалідністю, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для таких осіб умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування осіб з інвалідністю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Частинами 1-4 статті 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні" встановлено, що для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у розмірі 4 відсотки середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.
Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті та з урахуванням вимог статті 18 цього Закону, і здійснюють працевлаштування осіб з інвалідністю у рахунок нормативу робочих місць. При розрахунках кількість робочих місць округлюється до цілого значення.
У межах зазначеного нормативу здійснюється також працевлаштування осіб з інвалідністю внаслідок психічного розладу відповідно до Закону України "Про психіатричну допомогу".
Виконанням нормативу робочих місць у кількості, визначеній згідно з частиною першою цієї статті, вважається працевлаштування підприємством, установою, організацією, у тому числі підприємством, організацією громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичною особою, яка використовує найману працю, осіб з інвалідністю, для яких це місце роботи є основним.
З 06.11.2022 частина 3 статті 18 Закону №875-ХІІ викладена в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо захисту соціальних, трудових та інших прав фізичних осіб, у тому числі під час воєнного стану, та спрощення обліку робочих місць для осіб з інвалідністю". Цим же законом скасовано подачу щорічної звітності за формою 10-ПОІ до обласного фонду соціального захисту осіб з інвалідністю.
Згідно з частиною 6 статті 19 Закону №875-XII Пенсійний фонд України у порядку та за формою, встановленими Пенсійним фондом України за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення, надає Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю інформацію:
про працевлаштованих осіб з інвалідністю;
про створення підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами, які використовують найману працю, робочих місць для осіб з інвалідністю, про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю;
необхідну для обчислення кількості робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами, які використовують найману працю, відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті.
Згідно зі статтею 19 Закону №875-XII Фонд соціального захисту осіб з інвалідністю щороку до 10 березня в автоматизованому режимі з використанням даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування та Централізованого банку даних з проблем інвалідності здійснює визначення підприємств, установ та організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю, які не забезпечили виконання у попередньому році нормативу робочих місць, визначеного згідно з частиною першою цієї статті, та надсилає їм розрахунок сум адміністративно-господарських санкцій, що підлягають сплаті у зв`язку з невиконанням нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю за попередній рік, обчислених відповідно до статті 20 цього Закону.
Розрахунок надсилається у формі електронного документа через електронні кабінети підприємств, установ та організацій, фізичних осіб, які використовують найману працю, на веб-порталі електронних послуг Пенсійного фонду України у формі та порядку, визначених Фондом соціального захисту осіб з інвалідністю спільно з Пенсійним фондом України.
У відзиві на позовну заяву відповідач посилається на те, що позивач при обрахунку середньооблікової кількості працівників
З приводу тверджень відповідача щодо неврахування до середньооблікової чисельності працівників і працівників за сумісництвом, суд вказує таке.
Питання, пов`язані з обліком штатних працівників, регулюються Інструкцією зі статистики кількості працівників, затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 28.09.2005 №286 (далі - Інструкція №286), дія якої згідно із пунктом 1.1 поширюється на всі юридичні особи, їх філії, представництва та інші відокремлені підрозділи, а також на фізичних осіб - підприємців, які використовують найману працю.
Відповідно до п. 2.3 Інструкції №286, в обліковій кількості штатних працівників за кожний календарний день враховуються особи, які фактично працювали, а також відсутні на роботі з будь-яких причин, тобто усі працівники, які перебувають у трудових відносинах, незалежно від виду трудового договору.
Підпунктом 2.6.1 п. 2.6. Інструкції №286 передбачено, що до облікової кількості штатних працівників не включаються працівники, прийняті на роботу за сумісництвом з інших підприємств.
Згідно з п. 3.2 розділу 3 Інструкції №286, середньооблікова кількість штатних працівників розраховується на підставі щоденних даних про облікову кількість штатних працівників, які повинні уточнюватись відповідно до наказів про прийом, переведення працівника на іншу роботу та припинення трудового договору.
Середньооблікова кількість штатних працівників за місяць обчислюється шляхом підсумовування кількості штатних працівників облікового складу за кожний календарний день звітного місяця, тобто з 1 по 30 або 31 число (для лютого - по 28 або 29), включаючи вихідні, святкові та неробочі дні, і ділення одержаної суми на число календарних днів звітного місяця (пп. 3.2.1 п. 3.2 розділу 3 Інструкції №286).
Показник визначення середньооблікової кількості штатних працівників за рік обчислюється відповідно до пп. 3.2.5 п. 3.2 розділу 3 Інструкції №286, згідно з яким середньооблікова кількість штатних працівників за період з початку року (у тому числі за квартал, півріччя, 9 місяців, рік) обчислюється шляхом підсумовування середньооблікової кількості штатних працівників за всі місяці роботи підприємства, що минули за період з початку року до звітного місяця включно, та ділення одержаної суми на кількість місяців у цьому періоді, тобто відповідно на 2, 3, 4, 12.
За правилами заокруглення, якщо після коми число 5 і більше, то воно округлюється в бік збільшення.
Так, відповідно до табелів відпрацьованого робочого часу за 2024 року Відповідач мав:
- у січні: 5 штатних працівники; 1 сумісника ( ОСОБА_1 по 2 години на день);
- у лютому: 4 штатних працівники; 2 сумісники ( ОСОБА_2 , ОСОБА_1 по 2 години на день);
- у березні: 4 штатних працівники; 2 сумісники ( ОСОБА_1 , ОСОБА_3 по 2 години на день);
- у квітні: 4 штатних працівники; 2 сумісники ( ОСОБА_1 , ОСОБА_3 по 2 години на день);
- у травні: 4 штатних працівники; 2 сумісники ( ОСОБА_1 , ОСОБА_3 по 2 години на день);
- у червні: 4 штатних працівники; 3 сумісники ( ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 по 2 години на день);
- у липні: 5 штатних працівники; 3 сумісники ( ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 по 2 години на день);
- у серпні: штатних працівники та сумісники;
- у серпні: 5 штатних працівники; 3 сумісники ( ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 по 2 години на день);
- у вересні: 4 штатних працівники; 15 сумісники ( ОСОБА_1 , ОСОБА_8 , ОСОБА_2 , ОСОБА_9 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ОСОБА_4 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_6 ОСОБА_3 по 2 години на день);
- у жовтні: 5 штатних працівники; 14 сумісники ( ОСОБА_1 , ОСОБА_8 , ОСОБА_2 , ОСОБА_9 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ОСОБА_4 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_6 ОСОБА_3 по 2 години на день);
- у листопаді: 5 штатних працівники; 14 сумісники ( ОСОБА_1 , ОСОБА_8 , ОСОБА_2 , ОСОБА_9 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ОСОБА_4 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_6 ОСОБА_3 по 2 години на день);
- у грудні: 2 штатних працівники; 11 сумісники ( ОСОБА_1 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ОСОБА_4 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , по 2 години на день);
Тобто, протягом 2024 року Відповідач мав середньооблікову чисельність штатних працівників у кількості 4 особи.
Таким чином, суд погоджується з доводами відповідача, що у останнього не виникав обов`язок виконувати норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю.
Водночас, відповідачем створено 1 робоче місце за посадою - заступник завідувача складу для працевлаштування осіб з інвалідністю, про що свідчать наступні докази:
- Наказ Про створення робочого місця для працевлаштування особи з інвалідністю від 04.12.2023 р. №4-КР;
- Штатний розпис від 01.01.2024 року;
- Штатний розпис від 01.04.2024 року;
- Штатний розпис від 01.08.2024 року;
- Штатний розпис від 01.09.2024 року;
- Штатний розпис від 01.12.2024 року.
Частиною 1 статті 20 Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні" передбачена відповідальність роботодавців за не здійснення працевлаштування осіб з інвалідністю. А саме, підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих осіб з інвалідністю менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі на підприємстві, в організації громадських об`єднань осіб з інвалідністю, у фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю. Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичних осіб, де працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі на підприємстві, в організації громадських об`єднань осіб з інвалідністю, у фізичної особи, яка використовує найману працю. Положення цієї частини не поширюється на підприємства, установи і організації, що повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів.
Разом з тим, як встановив суд, відповідач у 2024 році мав середньооблікову кількість працівників у кількості 4 особи, тому у позивача не виникав обов`язок щодо виконання нормативу робочих міць для осіб з інвалідністю у 2024 році.
Враховуючи викладене, на думку суду, відповідач не має нести відповідальність передбачену частиною 1 статті 20 Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні".
Відповідно до частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних справах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно зі статтею 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.
Керуючись ст. 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У задоволенні позову Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «УКРТЕХПРОМ» про стягнення адміністративно-господарських санкцій - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Захарчук-Борисенко