Справа № 320/8087/26
Суддя: Вісьтак М.Я.
Дата ухвалення: 2026-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

02 березня 2026 року № 320/8087/26

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Вісьтак М. Я., перевіривши матеріали позовної заяви Приватного підприємства «СІВЕР-НАФТА» до Державної податкової служби України та до Головного управління Державної податкової служби у Київській області про визнання рішень суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

Представник Приватного підприємства «СІВЕР-НАФТА» звернувся у Київський окружний адміністративний суд із адміністративним позовом до Державної податкової служби України та до Головного управління Державної податкової служби у Київській області про визнання рішень суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, якому просить суд:

-Визнати протиправним та скасувати рішення комісії ГУ ДПС у Київській області з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних № 12136576/44710471 від 02.12.2024 року про відмову у реєстрації податкової накладної № 320 від 06.12.2023 року.

-Зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати податкову накладну ПП «СІВЕР-НАФТА» № 320 від 06.12.2023 року в Єдиному реєстрі податкових накладних датою подання до реєстрації.

-Визнати протиправним та скасувати рішення комісії ГУ ДПС у Київській області з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних № 12136575/44710471 від 02.12.2024 року про відмову у реєстрації податкової накладної № 321 від 06.12.2023 року.

-Зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати податкову накладну ПП «СІВЕР-НАФТА» № 321 від 06.12.2023 року в Єдиному реєстрі податкових накладних датою подання до реєстрації.

-Визнати протиправним та скасувати рішення комісії ГУ ДПС у Київській області з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних № 12136573/44710471 від 02.12.2024 року про відмову у реєстрації податкової накладної № 388 від 13.12.2023 року.

-Зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати податкову накладну ПП «СІВЕР-НАФТА» № 388 від 13.12.2023 року в Єдиному реєстрі податкових накладних датою подання до реєстрації.

-Визнати протиправним та скасувати рішення комісії ГУ ДПС у Київській області з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних № 12136574/44710471 від 02.12.2024 року про відмову у реєстрації податкової накладної № 389 від 13.12.2023 року.

-Зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати податкову накладну ПП «СІВЕР-НАФТА» № 389 від 13.12.2023 року в Єдиному реєстрі податкових накладних датою подання до реєстрації.

-Визнати протиправним та скасувати рішення комісії ГУ ДПС у Київській області з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних № 12136572/44710471 від 02.12.2024 року про відмову у реєстрації податкової накладної № 390 від 13.12.2023 року.

-Зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати податкову накладну ПП «СІВЕР-НАФТА» № 390 від 13.12.2023 року в Єдиному реєстрі податкових накладних датою подання до реєстрації.

-Визнати протиправним та скасувати рішення комісії ГУ ДПС у Київській області з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних № 12136578/44710471 від 02.12.2024 року про відмову у реєстрації податкової накладної № 532 від 29.12.2023 року.

-Зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати податкову накладну ПП «СІВЕР-НАФТА» № 532 від 29.12.2023 року в Єдиному реєстрі податкових накладних датою подання до реєстрації.

-Визнати протиправним та скасувати рішення комісії ГУ ДПС у Київській області з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних № 12136577/44710471 від 02.12.2024 року про відмову у реєстрації податкової накладної № 533 від 29.12.2023 року.

-Зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати податкову накладну ПП «СІВЕР-НАФТА» № 533 від 29.12.2023 року в Єдиному реєстрі податкових накладних датою подання до реєстрації.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями для розгляду зазначеної справи визначено головуючого суддю Вісьтак М. Я.

Перевіривши позовну заяву та додані до неї документи, суд дійшов висновку, що така не відповідає вимогам ст. 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України та підлягає залишенню без руху.

Адміністративний позов не відповідає вимогам процесуального закону, з огляду на таке.

Щодо строку звернення до суду.

Як вбачається з п. 5 ч. 1 ст. 171 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи подано її у строк, установлений законом. У разі пропущення такого строку чи наявні підстави для визнання причин пропуску поважними.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Загальний строк звернення до адміністративного суду становить шість місяців, якщо інше не передбачено законом. Цей строк обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Аналіз наведених норм вказує на те, що строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

При вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття «дізнався» та «повинен був дізнатись».

Поняття «повинен був дізнатися» необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21.02.2020 року № 340/1019/19).

Встановлення процесуальних строків законом має на меті дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасне вчинення ними процесуальних дій.

Інститут строків сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює учасників процесу добросовісно виконувати свої обов`язки. Строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, у разі відсутності звернення до суду, відносини набувають стабільності.

Поважними причинами для поновлення строку можуть визнаватися лише обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волі особи, пов`язані з істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного звернення до суду, та підтверджені належними доказами.

Поновленню підлягають лише ті процесуальні строки, встановлені законом, які були пропущені з поважних причин.

Водночас, судом встановлено, що звертаючись до суду 20.02.2026 року з вимогою визнати протиправними та скасувати рішення комісії Головного управління Державної податкової служби у Київській області від 02.12.2024 року № 12136572/44710471, № 12136573/44710471, № 12136574/44710471, № 12136575/44710471, № 12136576/44710471, № 12136577/44710471, № 12136578/44710471, якими відмовлено у реєстрації податкових накладних № 320 від 06.12.2023 року, № 321 від 06.12.2023 року, № 388 від 13.12.2023 року, № 389 від 13.12.2023 року, № 390 від 13.12.2023 року, № 532 від 29.12.2023 року та № 533 від 29.12.2023 року в ЄРПН, представник Приватного підприємства «СІВЕР-НАФТА» пропустив встановлений законом строк для оскарження рішень контролюючого органу.

Разом з тим, позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів, які б підтверджували подання позову в межах строку, встановленого частиною першою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, або наявність об`єктивних перешкод, що унеможливили своєчасне звернення до суду.

Позивач не навів причин, через які він не міг звернутися до суду вчасно, а також не подав доказів, які б свідчили про наявність об`єктивних перешкод, що унеможливили своєчасне звернення до суду.

На підставі ч. 1 ст. 121 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду (ч. 2 ст. 121 Кодексу адміністративного судочинства України).

Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, у письмовому провадженні (ч. 3 ст. 121 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідно до ч. 4 ст. 121 Кодексу адміністративного судочинства України одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), стосовно якої пропущено строк.

Однак, з урахуванням наведених норм Кодексу адміністративного судочинства України, судом встановлено, що позивачем не подано окремої заяви про поновлення строку звернення до суду із належним обґрунтуванням причин його пропуску.

Суд додає, що процесуальний строк обчислюється не лише з моменту фактичного дізнання про порушення прав, а й з моменту, коли особа, діючи розумно і з належною обачністю, могла і повинна була про це дізнатися.

Водночас незнання про порушення своїх прав через недбале ставлення до них або свідоме уникнення отримання відповідної інформації не є поважною причиною для поновлення строку звернення до суду.

З огляду на те, що адміністративний позов подано лише 20.02.2026, суд дійшов висновку про пропущення встановленого законом строку звернення до адміністративного суду та відсутність підстав вважати його дотриманим.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про судовий збір» суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Перевірку зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України реалізовано за допомогою КП «Діловодство спеціалізованого суду». Дані щодо підтвердження сплати (повернення) судового збору надходять у автоматичному режимі до КП «Діловодство спеціалізованого суду», при цьому виконується автоматичне поєднання записів про сплату (повернення) судового збору, які зазначаються в картці справи, з записами підтверджень про оплату (повернення) судового збору, які надійшли з Державної казначейської служби України.

Так, суд звертає увагу, що згідно ч. 3 ст. 161 Кодексу адміністративного судочинства України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Судом встановлено, що ПП «СІВЕР-НАФТА» вказав, що поніс витрати в сумі 15 140,00 грн. у вигляді оплати судового збору та про додатково понесені витрати під час слухання справи позивачем буде заявлено додатково

Водночас на підтвердження факту сплати судового збору представник позивача ПП «СІВЕР-НАФТА» не надав жодних документів чи платіжних підтверджень.

Частиною 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно з п. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який поданий юридичною особою 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» (від 03.12.2025 № 4695-ІX), з 1 січня 2026 року встановлено новий прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі 3 209 грн.

Суд приймає до уваги, що відповідно до частини 3 статті 4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Відповідно до статті 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір підлягає сплаті окремо за кожну з позовних вимог, залежно від її характеру.

З огляду на наведене, суд зазначає, що стороні позивача необхідно сплатити судовий збір у розмірі 37 273, 60 грн. (3 328,00 х 14 х 0,8) та надати відповідний документ про його сплату.

Судом враховано вимоги ч. 2 ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України, якою передбачено, що в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Вказані недоліки повинні бути усунуті в п`ятиденний строк з дня отримання позивачем копії даної ухвали шляхом подання до суду:

-заяви про поновлення пропущеного строку для звернення до адміністративного суду із зазначенням доказів, що підтверджують обставини, які об`єктивно перешкоджали позивачу своєчасно реалізувати своє право на звернення до суду за захистом своїх прав у строки, передбачені Кодексом адміністративного судочинства України.

Окрім цього, суд звертає увагу позивача, що у силу правового висновку постанови Верховного Суду від 21.04.2021 року у справі № 640/25046/19 «Причина пропуску строку може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування. При цьому, поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином. Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом. У свою чергу, поважною може бути визнано причину, яка носить об`єктивний характер, та не залежить від волевиявлення сторони і пов`язана з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій».

Отож причини пропуску строку є поважними, якщо обставини, які зумовили такі причини, є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулася до суду, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

- документу про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

При цьому суд роз`яснює, що під поняттям «усунення недоліку» розуміється подання в суд документу про сплату судового збору, а не сплата у встановлений строк без своєчасного надання суду доказу (документу) про сплату (відповідна правова позиція викладена, зокрема, в ухвалі Верховного Суду від 23.01.2020 року у справі № 910/10366/17).

Як зазначено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.06.2023 року у справі № 607/23244/21 (14-116цс22) апеляційному оскарженню лише разом з рішенням суду підлягає ухвала суду першої інстанції про залишення позовної заяви без руху, якщо суд першої інстанції у цій ухвалі встановлює розмір судового збору, який позивач (заявник) має сплатити при зверненні до суду, або порядок його обчислення, однак особа не погоджується або з таким розміром, або з порядком його обчислення. Такі ухвали суду першої інстанції не підлягають апеляційному оскарженню окремо від рішення суду. Також не підлягають апеляційному оскарженню окремо від рішення суду ухвали суду першої інстанції про відмову в задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору.

Слід зазначити, що вказані в ухвалі суду недоліки не є надмірним формалізмом чи обмеженням доступу до правосуддя, оскільки являє собою прояв забезпечення реалізації балансу принципу верховенства права та принципів адміністративного судочинства щодо рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом, юридичної визначеності та диспозитивності.

Окремо суд вважає необхідним зазначити, що дана ухвала постановляється з урахуванням періоду перебування судді на лікарняному.

На підставі наведеного та керуючись ст. 121-123, 161, 169, 171, 241, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ухвалив:

Адміністративний позов Приватного підприємства «СІВЕР-НАФТА» до Державної податкової служби України та до Головного управління Державної податкової служби у Київській області про визнання рішень суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання вчинити певні дії залишити без руху.

Позивачу надається п`ятиденний строк з дня отримання даної ухвали для усунення зазначених вище недоліків.

У разі невиконання вимог ухвали суду в зазначений строк позовну заяву Приватного підприємства «СІВЕР-НАФТА» до Державної податкової служби України та до Головного управління Державної податкової служби у Київській області про визнання рішень суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання вчинити певні дії вважати неподаною та повернути з усіма доданими до неї документами.

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Суддя Вісьтак М.Я.