Справа № 480/7773/25
Суддя: С.В. Воловик
Дата ухвалення: 2026-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2026 року Справа № 480/7773/25

Сумський окружний адміністративний суд у складі судді Воловика С.В., розглянувши у письмовому провадженні в приміщенні суду в місті Суми адміністративну справу №480/7773/25 за позовом Державного підприємства "Сумська біологічна фабрика" до Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, третя особа: Північно-Східне міжрегіональне управління Державної служби з питань праці про визнання протиправною та скасування постанови, визнання виконавчого документа, постанови такими, що не підлягають виконанню,

У С Т А Н О В И В:

Позивач, Державне підприємство "Сумська біологічна фабрика" звернувся до суду з позовною заявою до Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, третя особа: Північно-Східне міжрегіональне управління Державної служби з питань праці, в якій просить суд:

- визнати виконавчий документ, постанову Північно-Східного міжрегіонального управління держслужби з питань праці від 21.08.2025 №ПНС/СМ/14063/АА024659- ПНС/СМ/16663/ПАА024659/ПТ/ПС/ІП, таким, що станом на 29.09.2025 не підлягав виконанню;

- визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 29.09.2025 про відкриття виконавчого провадження №79209966;

- визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 29.09.2025 про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій у виконавчому провадженні №79209966;

- визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 29.09.2025 про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні №79209966;

- визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 29.09.2025 про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні №79209966;

- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на користь Державного підприємства "Сумська біологічна фабрика" стягнуті за платіжною інструкцією № 90814 від 29.09.2025 кошти у сумі 9151,70 гривень.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ДП "Сумська біологічна фабрика" зазначило, що оскільки позивачем постанова Північно-Східного міжрегіонального управління держслужби з питань праці від 21.08.2025 №ПНС/СМ/14063/АА024659-ПНС/СМ/16663/ПАА024659/ПТ/ПС/ІП, на підставі якої відкрито виконавче провадження та винесено постанови про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій, про стягнення виконавчого збору та про арешт коштів боржника, оскаржена в судовому порядку, то станом на 29.09.2025 відповідно не підлягала виконанню.

Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 13.10.2025 року прийнято справу до розгляду та відкрито провадження по справі №480/7773/25, призначено до судового розгляду у відкритому судовому засіданні на 29.10.2025 року о 10 год. 00 хв., встановлені строки для подання заяв по суті справи.

Ухвалою суду від 29.10.2025, враховуючи триваючу безпекову ситуацію на території Сумського району та міста Суми, розгляд справи відкладено на 12.11.2025 року об 11 год. 00 хв.

Ухвалою суду від 12.11.2025, враховуючи триваючу безпекову ситуацію на території Сумського району та міста Суми, розгляд справи відкладено на 09.12.2025 року о 10 год. 00 хв.

Зарічний відділ державної виконавчої служби у місті Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції з позовними вимогами не погодився, у відзиві на позовну заяву зазначив, що діяв у межах та у спосіб, визначений нормами чинного законодавства.

Частиною дев`ятою статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у разі відсутності перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

За таких обставин, враховуючи надання сторонами усіх доказів на підтвердження своїх вимог та заперечень, справа розглянута судом у письмовому провадженні.

Дослідивши подані матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи та об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті в їх сукупності, суд встановив наступне.

Головним державним виконавцем Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 29.09.2025 відкрито виконавче провадження №79209966 з примусового виконання постанови Північно-Східного міжрегіонального управління держслужби з питань праці від 21.08.2025 №ПНС/СМ/14063/АА024659-ПНС/СМ/16663/ПАА024659/ПТ/ПС/ІП про стягнення з ДП «Сумська біофабрика» штрафу у розмірі 8 000,00 грн.

Крім того, 29.09.2025 Головним державним виконавцем Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у виконавчому провадженні №79209966 винесено постанови про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій, про стягнення виконавчого збору, про арешт коштів боржника ДП «Сумська біофабрика».

ДП «Сумська біофабрика» до Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми 29.09.2025 подано заяву про зупинення виконавчих дій з примусового виконання постанови Північно-Східного міжрегіонального управління держслужби з питань праці від 21.08.2025 №ПНС/СМ/14063/АА024659-ПНС/СМ/16663/ПАА024659/ ПТ/ПС/ІП. У заяві про зупинення виконавчих дій позивач повідомив відповідача, що Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 08.09.2025 за адміністративним позовом ДП «Сумська біофабрика» про визнання протиправною та скасування постанови Північно-Східного міжрегіонального управління держслужби з питань праці 21.08.2025 №ПНС/СМ/14063/АА024659-ПНС/ СМ/16663/ПАА024659/ПТ/ПС/ІП відкрито провадження у справі №480/6896/25.

Відповідно до платіжної інструкції Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції № 90814 від 29.09.2025 із ДП «Сумська біофабрика» стягнуті кошти у загальній сумі 9151,70 грн.

Постановою головного державного виконавця Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 30.09.2025 виконавче провадження №79209966 закрито.

Позивач, не погоджується з постановами в рамках виконавчого провадження №79209966, оскільки постанова Північно-Східного міжрегіонального управління держслужби з питань праці від 21.08.2025 №ПНС/СМ/14063/АА024659-ПНС/СМ/16663/ПАА024659/ПТ/ПС/ІП, на підставі якої відкрито виконавче провадження та винесено постанови про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій, про стягнення виконавчого збору та про арешт коштів боржника, оскаржена в судовому порядку, то станом на 29.09.2025 відповідно не підлягала виконанню.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами, та вирішуючи спір по суті, суд зазначає що на виконання частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України від 2 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження».

Під виконавчим провадженням як завершальної стадії судового провадження та примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення), в контексті статті 1 Закону №1404-VIII, розуміється сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців (стаття 2 Закону № 1404-VIII).

За приписами пунктом 7 частини першої статті 3 Закону №1404-VIII відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема: рішень інших державних органів, рішень (актів) Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку та рішень Національного банку України, які законом визнані виконавчими документами.

Як слідує з матеріалів справи, постанова про накладення штрафу №ПНС/СМ/14063/АА024659-ПНС/СМ/16663/ПАА024659/ПТ/ПС/ІП від 21.08.2025 прийнята Північно-Східним міжрегіональним управлінням Державної служби з питань праці на підставі частини другої статті 265 КЗпП України, пункту 8 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2013 року № 509 (далі - Порядок № 509).

Пунктами 9, 10 Порядку № 509 встановлено, що штраф сплачується протягом одного місяця з дня прийняття постанови про його накладення, про що суб`єкт господарювання або роботодавець повідомляють уповноваженій посадовій особі, яка склала постанову про накладення штрафу. Постанова про накладення штрафу може бути оскаржена у судовому порядку.

Не сплачені у добровільному порядку штрафи стягуються: органами державної виконавчої служби (щодо штрафів, передбачених частиною другою статті 265 Кодексу законів про працю України) (пункт 11 Порядку №509).

Відповідно до стаття 265 КЗпП України юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу за порушення законодавства про працю. Ці штрафи накладаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Виконання постанови центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, покладається на органи державної виконавчої служби.

Отже, постанова Північно-Східного міжрегіонального управлінням Державної служби з питань праці про накладення штрафу на підставі статті 265 КЗпП України є самостійним виконавчим документом, примусове виконання яких здійснюється у визначеному Законом № 1404-VІІІ порядку.

Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом в постанові від 05.07.2022 у справі №№380/13491/21.

Частиною першою статті 5 Закону №1404-VIII передбачено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Частина перша статті 18 Закону № 1404-VIII зазначає, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пункт перший частини другої статті 18 Закону № 1404-VIII указує, що виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення (пункт 1 частини першої статті 26 Закону).

Статтею 4 Закону №1404-VIII визначені вимоги до виконавчого документа.

Так, відповідно до частини першої статті 4 цього Закону у виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; 4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); 5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; 6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); 7) строк пред`явлення рішення до виконання (частина перша статті 4 Закону № 1404-VIII).

Відповідно до частини четвертої статті 4 Закону № 1404-VIII виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо: 1) рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання); 2) пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання; 3) боржника визнано банкрутом; 4) Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника; 5) юридичну особу - боржника припинено; 6) виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону; 7) виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень; 8) стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов`язковим; 9) виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем; 10) виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю; 11) Фондом гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення про початок процедури тимчасової адміністрації або ліквідації банку; 12) відповідно до умов угоди про врегулювання спору (мирової угоди), укладеної між іноземним суб`єктом та державою Україна на будь-якій стадії урегулювання спору або розгляду справи, включаючи стадію визнання та виконання рішення, виконавчий документ не підлягає виконанню або покладені виконавчим документом на боржника зобов`язання підлягають припиненню, незалежно від дати укладення такої угоди.

У разі невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим цією статтею, стягувач має право звернутися до суду чи іншого органу (посадової особи), що видав виконавчий документ, щодо приведення його у відповідність із зазначеними вимогами.

За правилами положень частин першої та другої статті 12 Закону №1404-VIII виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Згідно з частиною п`ятою статті 26 Закону №1404-VIII виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Відповідно до частини четвертої статті 27 цього Закону державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Згідно з пунктом 2 розділу VI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02 квітня 2012 року № 512/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02 квітня 2012 року за № 489/20802, витрати виконавчого провадження складаються з мінімальних та додаткових витрат виконавчого провадження.

Виконавець виносить постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження (крім виконавчих проваджень щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини) та надсилає її сторонам виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня після її винесення.

Відповідно до пункту 8 розділу VIІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, на кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг, або на електронні гроші, що зберігаються на електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт, про що виноситься постанова виконавця. У постанові зазначається сума коштів, яка підлягає арешту, з урахуванням вимог за виконавчим документом, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця та вказуються реквізити рахунку/електронного гаманця, на якому знаходяться кошти/електронні гроші, що підлягають арешту, або зазначається, що арешт поширюється на кошти/електронні гроші на всіх рахунках/електронних гаманцях боржника, у тому числі тих, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів.

Частиною другою статті 13 Закону №1404-VIII встановлено, що арешт на майно (кошти) накладається не пізніше наступного робочого дня після його виявлення, крім випадку, передбаченого частиною сьомою статті 26 цього Закону.

Отже, з наведених норм вбачається, що одним із видів виконавчих документів, які підлягають примусовому виконанню, є постанови органів Держпраці про накладення штрафу на підставі статті 265 КЗпП України. Строк пред`явлення такого виконавчого документа до виконання становить три місяці з дня винесення або з дня залишення скарги без задоволення. За відсутності підстав, передбачених частиною четвертою статті 4 Закону № 1404-VІІІ, виконавець повинен відкрити виконавче провадження.

Враховуючи приписи частини п`ятої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», відповідно до яких висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права, суд погоджується з доводами відповідача з приводу виникнення відповідно до частини п`ятої статті 34 Закону у державного виконавця обов`язку поновити проведення виконавчих дій у виконавчому провадженні не пізніше наступного робочого дня, коли йому стало відомо про висновки Верховного Суду щодо застосування приписів пункту 12 частини першої статті 34 Закону під час виконання рішень про стягнення заборгованості, що виникає з трудових правовідносин.

З огляду на те, що постанова Північно-Східного міжрегіонального управління держслужби з питань праці про накладення штрафу на підставі статті 265 КЗпП України виконується уповноваженим на те органом у порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження», та остання, відповідно набрала законної сили з 21.08.2025 року, суд вважає необґрунтованим посилання позивача на оскарження постанови Північно-Східного міжрегіонального управління держслужби з питань праці від 21.08.2025 №ПНС/СМ/14063/АА024659-ПНС/СМ/16663/ПАА024659/ПТ/ПС/ІП в судовому порядку, то станом на 29.09.2025 відповідно не підлягала виконанню.

За таких обставин, суд робить висновок про відповідність оскаржуваних постанов критеріям, встановленим частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, про необґрунтованість позовних вимог та відсутність підстав для їх задоволення.

Керуючись ст.ст . 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовної заяви Державного підприємства "Сумська біологічна фабрика" до Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, третя особа: Північно-Східне міжрегіональне управління Державної служби з питань праці про визнання протиправною та скасування постанови, визнання виконавчого документа, постанови такими, що не підлягають виконанню відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.В. Воловик