Справа № 160/31169/25
Суддя: Озерянська Світлана Іванівна
Дата ухвалення: 2026-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

27 лютого 2026 рокуСправа №160/31169/25

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Озерянської С.І. розглянувши в порядку письмового провадження заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Константа бізнес груп» про ухвалення додаткового рішення в адміністративній справі № 160/31169/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Константа бізнес груп» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

19.01.2026 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом у спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін ухвалено рішення у справі № 160/31169/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Константа бізнес груп» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, яким позовні вимоги задоволено, визнано протиправним та скасовано рішення комісії Головного управління ДПС у Дніпропетровській області №13114526/45806274 від 28.07.2025 року про відмову в реєстрації податкової накладної від 09.06.2025 року №32; зобов`язано Державну податкову службу України зареєструвати податкову накладну від 09.06.2025 року №32 складену Товариством з обмеженою відповідальністю «Константа бізнес груп» в Єдиному реєстрі податкових накладних днем її подання на реєстрацію, стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Константа бізнес груп» понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 3 028,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Дніпропетровській області.

16.02.2026 року до суду надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Константа бізнес груп» про ухвалення додаткового рішення, в якій воно просить ухвалити додаткове судове рішення у справі №160/31169/25, яким стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Константа бізнес груп» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4 000,00 (чотири тисячі гривень) грн.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для ухвалення додаткового судового рішення про стягнення судових витрат на правничу допомогу, суд враховує наступне.

Відповідно до статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Інститут додаткового рішення не може використовуватися як спосіб перегляду або зміни вже ухваленого рішення, а також не може підміняти собою апеляційне оскарження. Додаткове рішення не є процесуальним механізмом для повторного розгляду вимог, щодо яких суд уже висловив правову позицію.

Відповідно до частини 1 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно частини 1 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до частин 2, 3, 4, 5 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно частин 3-5 статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

У випадку, визначеному частиною третьою цієї статті, суд вирішує питання про судові витрати без повідомлення учасників справи. Якщо суд вважатиме за необхідне, для вирішення питання про судові витрати він може призначити судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.

У випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.

В даному випадку, позивач не звертався з відповідною заявою щодо вирішення питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог та не зазначав про те, що з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених ним судових витрат.

Судом було розглянуто питання про стягнення на користь позивача витрат на правничу допомогу та зроблено висновок про їх непідтвердження.

Так в тексті рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.01.2026 року по справі № 160/31169/25 зазначено, що дослідивши зміст наданих доказів на підтвердження витрат на правничу допомогу, суд прийшов висновку, що понесення витрат на правничу допомогу не підтверджено документально.

Так з досліджених судом додаткової угоди №1 від 19.09.2025 року до договору про надання професійної правничої (правової) допомоги № 15-09/25-3 від 15.09.2025 року та акту приймання-передачі наданих послуг з професійної правничої (правової) послуг від 22.09.2025 року встановлено, що вони надані не в повному обсязі не містять копій всіх сторінок (надано перші сторінки цих документів) та не містять підписів сторін, що свідчить про недостатність доказів для підтвердження прийняття та передачу наданих послуг правничої допомоги.

Проаналізувавши докази в підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу, суд зазначав, що надання одного лише договору про надання правничої допомоги не достатньо для відшкодування на користь позивача таких витрат.

Також судом встановлено, що додаткова угода №1 (наданий аркуш 1) містить посилання на надання правничої допомоги щодо оскарження рішення від 28.07.2025 року №13114528/45806274 про відмову в реєстрації податкової накладної №22, в той час як предметом оскарження в даній справі є рішення №13114526/45806274 від 28.07.2025 року про відмову в реєстрації податкової накладної від 09.06.2025 року №32.

Наданий аркуш акту приймання-передавання послуг від 22.09.2025 року містить посилання на рішення №13114526/45806274 від 28.07.2025 року про відмову в реєстрації податкової накладної від 06.06.2025 року №32.

Отже, понесення витрат на правничу допомогу не підтверджено документально, в той час як тільки документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Відтак, судом в рішенні надано оцінку доказам та зроблено висновок, що витрати на правничу допомогу понесені позивачем не підлягають відшкодуванню.

Суд зазначає, що в даному випадку звернення позивача з вимогою ухвалити додаткове рішення фактично спрямоване на перегляд висновків суду щодо відмови у стягнення витрат на правничу допомогу, що виходить за межі статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України та порушує принцип правової визначеності.

Суд звертає увагу, що у разі незгоди з рішенням у відповідній частині позивач мав право скористатися механізмом апеляційного оскарження в порядку та строки, передбачені статтями 293, 297 Кодексу адміністративного судочинства України. Натомість повторне порушення цього питання шляхом подання заяви про ухвалення додаткового рішення є процесуально необґрунтованим.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення слід відмовити.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 143, 244, 246, 250, 252, 256, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Константа бізнес груп» про ухвалення додаткового рішення в адміністративній справі № 160/31169/25 відмовити.

Ухвала набирає законної сили в порядку статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України, та може бути оскаржена в порядку та строки встановлені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.І. Озерянська