Справа № 160/7931/25
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2026-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

23 лютого 2026 року м. Дніпросправа № 160/7931/25

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Добродняк І.Ю. (доповідач),

суддів: Семененка Я.В., Суховарова А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 липня 2025 року (суддя А.О. Коренев)

у справі № 160/7931/25

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 07.03.2025 № 90 про відмову в проведенні перерахунку пенсії позивачки;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області перевести позивачку на пенсію у зв`язку з втратою годувальника в розмірі 50 % пенсії чоловіка ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , яку він отримував на день смерті, як учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, віднесених до категорії 1 відповідно до ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та виплатити її з часу звернення за призначенням такої пенсії - з 27.02.2025.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області протиправно відмовило у проведенні перерахунку пенсії у зв`язку з втратою годувальника через недоведеність факту суспільного проживання. Позивачка не погоджується з рішенням відповідача, вважає його протиправним та зазначає, що ч.1 ст.36 Закону №1058-ІV визначено умови призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, за якою пенсія у зв`язку з втратою годувальника пенсіонера призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, що були на його утриманні.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 липня 2025 року адміністративний позов задоволено.

Суд першої інстанції виходив з того, що пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, при цьому необхідною умовою для призначення вказаним особам пенсії у зв`язку з втратою годувальника або переведення на такий вид пенсії є встановлення їм інвалідності або досягнення ними пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону № 1058-ІV.

Суд з`ясував, що на підтвердження спільного проживання з померлим позивачка разом із заявою від 27.02.2025 подала до пенсійного органу акт проживання (не проживання) від 29.01.2015 № 27, виданий Комунальним підприємством Кам`янської міської ради «Добробут», та довідку про склад сім`ї від 26.02.2025 №001333004, видану ТОВ «Абонемент ХХІ» про фактичне проживання до дня смерті, без реєстрації, що не заперечується відповідачем.

За встановлених у справі обставин суд дійшов висновку, що приймаючи рішення про відмову у перерахунку пенсії, відповідач діяв всупереч вимогам закону.

Одночасно суд врахував, що позивачкою, як суб`єктом звернення, було дотримано всіх визначених законом умов для призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, а тому ефективним способом захисту порушеного права позивача буде зобов`язання відповідача здійснити перерахунок пенсії з 01 березня 2025 року, оскільки заява про перерахунок було подана після 15 числа.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Скаржник вказує, що позивачкою не виконано вимоги Порядку №22-1, адже вона не подала документ, який засвідчує факт перебування на утриманні годувальника. Відтак, скаржник вважає, що спірне рішення є правомірним. Наполягає, що зобов`язавши пенсійний орган перевести позивачку на пенсію зв`язку із втратою годувальника, суд першої інстанції допустив втручання в дискреційні повноваження пенсійного органу.

Адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до ст.311 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, позивачка відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 26.02.1977 перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 .

ОСОБА_2 відповідно до посвідчення Серія НОМЕР_2 був учасником ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС у 1988 році (Категорія 1). Довідкою Серії 12 ААГ № 568587 визнаний інвалідом першої «А» групи з 12.04.2024, отримував пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 № 796-XII.

ІНФОРМАЦІЯ_2 чоловік позивачки помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , виданого 27.02.2025 Відділом реєстрації актів цивільного стану у Кам`янське, Кам`янського району, Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Актом № 27 про проживання (не проживання) Комунального підприємства Кам`янської міської ради «Добробут» від 29.01.2025, засвідчено, що позивачка дійсно проживає та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з нею проживає без реєстрації її чоловік ОСОБА_2 з яким вона вела спільне господарство до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У довідці про склад сім`ї №001333004 від 26.02.2025, виданої ТОВ «Абонент ХХІ», вказано, що позивачка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_2 дійсно мешкав за даною адресою без реєстрації разом з позивачкою, вони вели спільне господарство по день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 згідно Акту проживання № 27 від 29.01.2025 КП КМР «Добробут».

Згідно з актом обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства/фактичного місця проживання особи від 18.06.2024 ОСОБА_2 проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Позивачка фактично проживає за вищевказаною адресою.

27.02.2025 позивачка звернулася до ГУ ПФУ у Дніпропетровській області із заявою про перехід на пенсію чоловіка, який помер.

За принципом екстериторіальності заява позивачки розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області, який рішенням № 90 від 07.03.2025 відмовив позивачці у призначенні пенсії у зв`язку з втратою годувальника згідно зі ст. 36 Закону №1058-ІV через не доведення факту спільного проживання та перебування на утримання у покійного чоловіка.

Не погоджуючись з рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, позивачка звернулась до суду за захистом своїх прав.

Переглядаючи рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Згідно ст.9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до положень ч.1 ст.36 Закону № 1058-IV пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті особи, яка виконала функцію донора анатомічних матеріалів людини, пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), та непрацездатним членам сім`ї особи, якій відповідно до Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» надано правовий статус особи, зниклої безвісти за особливих обставин, - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.

Батьки і чоловік (дружина) померлого, які не були на його утриманні, мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, якщо втратили джерело засобів до існування (абз. 2 ч.1 ст.36 Закону № 1058-IV).

Згідно ч.2 ст.36 Закону №1058-IV непрацездатними членами сім`ї вважаються, зокрема чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли віку 65 років, або пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.

Відповідно до ч.3 ст. 36 Закону №1058-IV до членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони:

1) були на повному утриманні померлого годувальника;

2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно п.3 ч.1 ст.45 Закону № 1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків: пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається з дня, що настає за днем смерті годувальника, якщо звернення про призначення такого виду пенсії надійшло протягом 12 місяців з дня смерті годувальника.

За приписами ч. 3 ст. 45 Закону № 1058-IV переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затверджений постановою правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25 листопада 2005 року.

Відповідно до пункту 2.3 розділу ІІ Порядку №22-1 передбачено, що до заяви про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника подаються документи померлого годувальника, перелічені в підпунктах 2, 3 пункту 2.1 цього розділу.

Також, надаються документи, зазначені у цьому пункті, зокрема: пп.3) документи, що засвідчують родинні стосунки члена сім`ї з померлим годувальником; пп.8) відомості про місце проживання; пп.9) документ про перебування членів сім`ї (крім дітей) на утриманні померлого годувальника.

Відповідно до п.2.11 розділу ІІ Порядку № 22-1 за документ, що засвідчує факт перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, приймаються відомості про місце проживання (разом з годувальником за однією адресою), зазначені у пункті 2.22 цього розділу, або документи, видані відповідно до чинного законодавства за місцем проживання особи, зокрема органом місцевого самоврядування, що підтверджують такий факт.

У разі неможливості надати такі документи факт перебування на утриманні померлого годувальника встановлюється у судовому порядку.

Відповідно до п.2.22 розділу ІІ Порядку № 22-1 для підтвердження інформації про місце проживання особа може надавати відомості про місце проживання, що були внесені до документів, визначених Законом України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні».

Отже, пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, зокрема дружині, яка досягла 65 років або пенсійного віку згідно ст.26 Закону №1058-IV та була на утриманні годувальника, а перелік документів, що засвідчують факт перебування на утриманні наведено у п.2.11 розділу ІІ Порядку №22-1.

В спірному випадку підставою для відмови у призначенні пенсії у зв`язку з втратою годувальника відповідачем в рішенні № 90 від 07.03.2025 зазначено про не доведення факту спільного проживання та перебування позивачки на утримання у покійного чоловіка.

Як правильно з`ясував суд першої інстанції, на підтвердження спільного проживання з померлим чоловіком позивачка разом із заявою від 27.02.2025 подала до пенсійного органу акт проживання (не проживання) від 29.01.2015 № 27, виданий Комунальним підприємством Кам`янської міської ради «Добробут», та довідку про склад сім`ї від 26.02.2025 №001333004 видану ТОВ «Абонемент ХХІ», що відповідачем не заперечується.

З огляду на зміст вказаних документів, суд апеляційної інстанції вважає, що вони відносяться до визначених п. 2.11 розділу ІІ Порядку №22-1 інших документів, тому мали бути враховані пенсійним органом при розгляді заяви позивачки як докази її сумісного проживання з годувальником за однією адресою на дату його смерті та перебування на його утриманні.

Жодних зауважень в приводу цих документів пенсійним органом не наведено.

Також суд зауважує, що позивачка досягла пенсійного віку згідно ст.26 Закону №1058-IV та отримує пенсію. Крім того, матеріалами справи підтверджено, що позивачка та ОСОБА_2 перебували у шлюбі згідно свідоцтва серії НОМЕР_1 від 26.02.1977.

Отже, в розумінні Закону №1058-IV позивачка є непрацездатним членом сім`ї померлого годувальника.

За таких обставин, враховуючи, що позивачка є дружиною померлого годувальника, перебувала на його утриманні, отримує пенсію за віком, позивачка у відповідності до статті 36 Закону №1058-IV має право на переведення на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

Виходячи з вищенаведеного, суд апеляційної інстанції погоджується з судом першої інстанції про наявність обставин, з якими законодавець пов`язує право на призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника.

Оскільки інші підстави для відмови в переведенні позивачки на пенсію у зв`язку з втратою годувальника пенсійним органом не визначені, із матеріалів справи не вбачаються, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про протиправність рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 07.03.2025 №90 та його скасування, та зобов`язання відповідача перевести позивачку на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

В той же час, стосовно позовних вимог про визначення розміру пенсії у зв`язку з втратою годувальника суд апеляційної інстанції вважає, що в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають через їх передчасність. В спірному випадку, пенсійний орган, приймаючи рішення про відмову у призначенні пенсії по втраті годувальника, виходив з не доведення факту спільного проживання та перебування позивачки на утримання у покійного чоловіка, що і стало предметом спору у цій справі. Питання щодо розміру пенсії у зв`язку з втратою годувальника пенсійним органом не вирішувалось, відповідно, спірним у цій справі не є. Підстави вважати, що за наслідком проведеного перерахунку пенсії позивачки у зв`язку з втратою годувальника буде неправильно визначений розмір пенсії, відсутні.

Стосовно зобов`язання відповідача Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області виплатити позивачці пенсію з часу звернення за призначенням такої пенсії суд апеляційної інстанції зазначає таке.

За правилами ст.47 Закону № 1058-IV пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України незалежно від задекларованого або зареєстрованого місця проживання пенсіонера організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

В даному випадку, відповідач є визначений за принципом екстериторіальності структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який після реєстрації заяви та сканування копій документів формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу (п.4.2 Порядку № 22-1).

Пунктом 4.8 Порядку № 22-1 передбачено, що заява, відомості з відповідних інформаційних систем, скановані копії документів, на підставі яких призначено (перераховано) пенсію та проводиться її виплата; інша інформація, з урахуванням якої визначаються розмір призначеної пенсії та розмір пенсії до виплати, обробляються в складі електронної пенсійної справи, що формується та ведеться відповідно до вимог Законів України «Про електронні документи та електронний документообіг», «Про електронні довірчі послуги» та «Про захист персональних даних». Електронна пенсійна справа зберігається на базі централізованих інформаційних технологій.

Відповідно до п.4.10 Порядку № 22-1 після призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший вид електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем фактичного проживання особи, за місцезнаходженням установи виконання покарань, де відбуває покарання засуджений до позбавлення (обмеження) волі, для здійснення виплати пенсії.

Отже, відповідач не є тим суб`єктом, на якого в даному випадку покладається обов`язок здійснювати виплату пенсії позивачці.

Підсумовуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції неповно з`ясував усі обставини справи, неправильно застосував норми матеріального права, що відповідно до ст.317 КАС України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. 311, 315, 317, 321, 322, 327, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області задовольнити частково.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 липня 2025 року у справі № 160/7931/25 скасувати, ухвалити нове рішення про часткове задоволення позову.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 07.03.2025 № 90 про відмову в проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області перевести ОСОБА_1 на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до її заяви від 27.02.2025.

В решті позову відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили відповідно до ст.325 КАС України, може бути оскаржена до касаційного суду у випадках та строки, встановлені ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий - суддя І.Ю. Добродняк

суддя Я.В. Семененко

суддя А.В. Суховаров