Справа № 320/41639/24
Суддя: Головенко О.Д.
Дата ухвалення: 2026-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2026 року м. Київ № 320/41639/24

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Головенка О.Д., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (в порядку письмового провадження) адміністративний позов Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" до Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулось Публічне акціонерне товариство "Укрнафта" з позовом до Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 31.05.2024 № 1365/ж10/31-00-07-05-01-24 та № 1366/ж10/31-00-07-05-01-24.

В обґрунтування позовних вимог зазначено про те, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення є протиправними та підлягають скасуванню, оскільки міжповірочні інтервали законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, за категоріями затверджено наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13.10.2016 № 1747, відповідно до п. 40 якого, для витратомірів міжповірочний інтервал складає 4 (чотири) роки, а для рівномірів магнітострикційних 2 роки, що вказує на відсутність складу правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 128-1 ПК України та є самостійною підставою для скасування податкового повідомлення-рішення №1366/ж10/31-00-07-05-01-24 від 31.05.2024.

Також, у акті фактичної перевірки не зазначено інформації щодо методів, способів та обладнання, за допомогою яких здійснювалось зняття фактичних залишків паливно-мастильних матеріалів як того вимагає Інструкція про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, яка затверджена наказом Міністерства палива та енергетики України, Міністерства економіки України, Міністерства транспорту та зв`язку України, Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики № 281/171/578/155 від 20.05.2008 (далі Інструкція № 281). Тому, на переконання позивача, зазначення в акті про нестачу пального, не відповідають дійсності, оскільки фактичний об`єм нафтопродуктів у резервуарі, який використовувався для підрахунку різниці, розрахований без урахування фактичної температури та густини нафтопродуктів згідно з діючими стандартами, і фактично не міг бути приведений до температури +15 С для належного співставлення з даними РРО, де об`єм зазначено у літрах, приведених до температури +15 С; фактичний об`єм нафтопродуктів у резервуарі, станом на момент проведення фактичної перевірки, який наведено в акті перевірки, є іншим ніж об`єм нафтопродуктів, приведений до температури +15 С при однаковій масі нафтопродуктів.

На думку позивача, загальна сума різниці начебто необлікованої нестачі пального на АЗС № 02/006 товариства розрахована контролюючим органом в акті перевірки помилково, оскільки різниця нафтопродуктів у літрах не може бути вірно визначена, у зв`язку з неприведенням пального у резервуарі до температури +15 С.

З огляду на те, що в акті перевірки та в додатку до нього не зазначено інформації щодо методів, способів та обладнання, за допомогою яких здійснювалось зняття фактичних залишків паливно-мастильних матеріалів, як того вимагає Інструкція № 281, інформація щодо фактичної кількості паливно-мастильних матеріалів, яка зазначена в додатку до акта перевірки не може вважатись достовірною.

Разом з тим, висновок про порушення ПАТ «Укрнафта» порядку ведення обліку товарів за місцем їх реалізації та зберігання зроблений податковим органом, виходячи з нестачі нафтопродуктів, тобто, невідповідності між залишками запасів (товарно-матеріальних цінностей) за даними обліку та фактичними залишками запасів (товарно-матеріальних цінностей), хоча сам по собі факт нестачі палива не свідчить про порушення порядку обліку товарів за місцем їх реалізації та зберігання, оскільки може бути наслідком інших обставин. Згідно з висновками акта перевірки, ревізори ототожнили нестачу товарів з таким порушенням, як реалізація товарів, які не обліковані у встановленому порядку. В ході перевірки перевіряючими не поставлено під сумнів дані обліку товарних запасів ПАТ «Укрнафта».

Позивач також наголошує на тому, що фактично порушення допущено не було, а також відповідачем було порушено порядок проведення фактичної перевірки. Крім того, наказ Головного управління ДПС у Волинській області від 19.04.2024 №1455-п «Про проведення фактичної перевірки» не відповідає положенням ПК України, а фактична перевірка проведена за відсутності законодавчо визначених підстав.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 10.09.2024 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (в порядку письмового провадження).

До суду від Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків надійшов відзив на позовну заяву, в якому заперечуючи проти задоволення позовних вимог, представник відповідача зазначив, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення є законними та обґрунтованими, позаяк, перевіркою встановлено порушення вимог: п. 1, 2, ст. 3 Закону України № 265 «Про застосування ресстраторів розрахункових операцій у сфері громадського харчування та послуг» (далі Зкакону № 265), а саме, в ході проведення перевірки здійснено замір залишку пального:1) А-95 Еперджі - 13988 літрів; 2) А-92 - 17697 літрів; 3) А-95 - 18285 літрів; 4) Дизельне пальне - 9632,8 літрів.

Відповідно до Х-звіту за 23.04.2024, на момент зняття залишків нафтопродуктів у резервуарах залишок становив: 1) А-95 Енерджі - 14237,64 літрів; 2) А-92 - 17718,69 літрів; 3) А-95 - 18292,93 літрів; 4) Дизельне пальне - 9565,11 літрів. Таким чином, встановлено нестачу пального (з урахуванням відносної похибки) за цінами реалізації при продажу пального А-95 Енерджі в кількості 125,74 літри на загальну суму 7027,60 грн.

Такж, у відзиві заявлено клопотання про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ГУ ДПС у Волинській області.

Згідно з нормами ст. 49 КАС України треті особи, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, можуть вступити у справу до закінчення підготовчого провадження або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, пред`явивши позов до однієї або декількох сторін. Задоволення позову таких осіб має повністю або частково виключати задоволення вимог позивача до відповідача. У разі вступу третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, розгляд адміністративної справи за клопотанням учасника справи починається спочатку.

Водночас, у даному випадку, оскаржувані рішення були прийняті саме Центральним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків, тому рішення суду в даній справі не впливає на права/обов`язки ГУ ДПС у Волинській області, яке проводило перевірку, тому в задоволенні даного клопотання слід відмовити, як необґрунтованого.

До суду від сторони позивача надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, в якому зауважено на безпідставності доводів та обґрунтувань контролюючого органу, що покладено в основу відзиву на позовну заяву.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд виходить з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, на адресу ПАТ «Укрнафта» 11.06.2024 надійшли податкові повідомлення-рішення №1365/ж10/31-00-07-05-01-24 та №1366/ж10/31-00-07-05-01-24 від 31.05.2024 про сплату штрафних (фінансових) санкцій, прийнятих Центральним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків на підставі акта фактичної перевірки № 03/10914/09-02/00135390 від 29.04.2024 Головного управління ДПС у Волинській області, якими до товариства було застосовано штраф на загальну суму 307027,60 грн.

Згідно висновку акта, за результатами фактичної перевірки на автозаправній станції № 02/006 з магазином-кафе ПАТ «Укрнафта», що розташована за адресою: Волинська область. Луцький район, селище Торчин, вул. Незалежності, 41А, встановлені наступні порушення: п. 1, 2 ст. 3 Закону України від 06.07.1995 № 265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»; п. п. 230.1.2. п. 230.1. ст. 230 ПК України.

Не погоджуючись з актом фактичної перевірки, 09.05.2024 позивачем подано заперечення на акт фактичної перевірки за вих. № 01/01/24/10/02/15/03/06-100, за результатами розгляду якого, ГУ ДПС у Волинській області листом № 2301/12/03-20-09-02-12 від 27.05.2024 прийнято рішення, за яким висновки акту про результати фактичної перевірки не підлягають скасуванню, а заперечення на акт перевірки таким, що не підлягає задоволенню.

У свою чергу, ПАТ «Укрнафта» 24.06.2024 направлено до Державної податкової служби України скаргу № 01/01/20-449 на зазначені податкові повідомлення-рішення, а у відповідь на скаргу, 07.08.2024 на адресу ПАТ «Укрнафта» надійшло рішення про результати розгляду скарги № 23883/6/99-00-06-03-01-06 від 06.08.2024, в якому ДПС України залишила без змін податкові повідомлення-рішення, а скаргу - без задоволення.

Позивач не погоджується з вказаними податковими повідомленнями-рішеннями та вважає, що останні підлягають визнанню протиправними та скасуванню, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

При вирішенні спору, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі та в межах повноважень у спосіб, що передбачений, як Конституцією, так і Законами України.

Згідно з п. 61.1 ст. 61 ПК України податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Також, п. п. 62.1.3 п. 62.1 ст. 62 ПК України визначено, що податковий контроль здійснюється шляхом перевірок та звірок відповідно до вимог цьогоКодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Відповідно до п.п.75.1.3 п. 75.1 ст. 75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Згідно з п. п. 20.1.10 п. 20.1 ст. 20 ПК України контролюючі органи мають право здійснювати контроль за додержанням законодавства з питань регулювання обігу готівки (крім банків), порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), за наявністю ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону, торгових патентів, за додержанням порядку приймання готівки для подальшого переказу (крім приймання готівки банками), за дотриманням суб`єктами господарювання установлених законом обов`язкових вимог щодо забезпечення можливості розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів.

Так, відповідно до п. 86.1 ст. 86 ПК України результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка

Акт (довідка), складений за результатами перевірки та підписаний посадовими особами, які проводили перевірку, або особами, уповноваженими на це у встановленому порядку, у строки, визначені цим Кодексом, надається платнику податків або його законному представнику, який зобов`язаний його підписати.

Акт перевірки - документ, який складається у передбачених ПК України випадках, підтверджує факт проведення перевірки та відображає її результати. Відповідно до п. 86.5 ст. 86 ПК України, акт (довідка) про результати фактичних перевірок, визначених статтею 80 цього Кодексу, складається у двох примірниках, підписується посадовими особами контролюючих органів, які проводили перевірку, реєструється не пізніше наступного робочого дня після закінчення перевірки. Акт (довідка) про результати зазначених перевірок підписується особою, яка здійснювала розрахункові операції, платником податків та його законними представниками (у разі наявності).

Правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій та програмних реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг регулюються Законом №265.

Судом досліджено, що згідно з податковим повідомленням-рішенням № 1366/ж10/31-00-07-05-01-24 від 31.05.2024 та актом фактичної перевірки від 29.04.2024, встановлно порушення п.п. 230.1.2 п. 230.1 ст. 230 ПК України та застосовано до товариства штраф у розмірі 300000,00 грн.

Відповідно до п.п. б п. п. 14.1.6 п. 14.1 ст. 14 ПК України акцизний склад це приміщення або територія на митній території України, де розпорядник акцизного складу провадить свою господарську діяльність шляхом вироблення, оброблення (перероблення), змішування, розливу, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізації пального.

Розпорядник акцизного складу - суб`єкт господарювання, який одержав ліцензію на право виробництва спирту етилового, алкогольних напоїв, зареєстрований платником акцизного податку, або суб`єкт господарювання - платник акцизного податку, який здійснює виробництво, оброблення (перероблення), змішування, розлив, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізацію пального на акцизному складі та має документи, що підтверджують право власності або користування приміщеннями та/або територією, що відносяться до акцизного складу.

Згідно з п.п. 230.1.2 п. 230.1 ст. 230 ПК України акцизні склади, на території яких здійснюється виробництво, оброблення (перероблення), змішування, розлив, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізація пального, повинні бути обладнані витратомірами-лічильниками на кожному мюці відпуску пального наливом з акцизного складу, розташованому на акцизному складі, та рівнемірами-лічильниками рівня таких товарів (продукції) у резервуарі, а для скрапленого газу (пропану або суміші пропану з бутаном), інших газів, бутану, ізобутану за кодами згідно з УКТ ЗЕД 2711 12 11 00, 2711 12 19 00, 2711 12 91 00, 2711 12 93 00, 2711 12 94 00, 2711 12 97 00, 2711 13 10 00, 2711 13 30 00, 2711 13 91 00, 2711 13 97 00, 2711 14 00 00, 2711 19 00 00, 2901 10 00 10 - також можуть бути обладнані

пристроями для вимірювання рівня або відсотка пального у резервуарі на кожному введеному в експлуатацію стаціонарному резервуарі, розташованому на акцизному складі.

Витратоміри-лічильники та резервуари повинні відповідати вимогам законодавства та мати позитивний результат повірки або оцінку відповідності, проведені відповідно до законодавства, а рівнеміри-лічильники повинні відповідати вимогам законодавства та мати позитивний результат повірки або оцінку відповідності, або калібрування, проведені відповідно до законодавства. У разі відсутності позитивного результату повірки або оцінки відповідності, або калібрування витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників для цілей цього Кодексу акцизні склади, на яких вони розташовані, вважаються необладнаними витратомірами-лічильниками та рівнемірами-лічильниками.

Паливороздавальні колонки та/або оливороздавальні колонки, встановлені на акцизних складах, на які є позитивні результати повірки або оцінка відповідності, проведені відповідно до законодавства, виконують функції витратомірів-лічильників.

Платники податку - розпорядники акцизних складів зобов`язані зареєструвати: а) усі розташовані на акцизних складах резервуари, введені в експлуатацію, витратоміри-лічильники та рівнеміри-лічильники у розрізі акцизних складів - в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі; б) усі акцизні склади - в системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового.

Забороняється здійснення реалізації пального без наявності зареєстрованих витратомірів-лічильників, рівнемірів-лічильників та резервуарів, без реєстрації акцизного складу.

З наведеного слідує, що витратоміри-лічильники та рівнеміри-лічильники, які використовуються суб`єктом господарювання, повинні бути зареєстровані у Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників.

За даних обставин, ПАТ «Укрнафта», як розпорядник акцизного складу зареєструвало усі розташовані на акцизному складі резервуари, введені в експлуатацію, витратоміри-лічильники та рівнеміри-лічильники у розрізі акцизних складів в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі.

Крім того, в акті перевірки зазначено, що ПАТ «Укрнафта» надано копії формулярів по експлуатації та ремонту колонок на акцизному складі уніфікований номер №1002514 за адресою: Волинська область. Луцький район, селище Торчин, вул. Незалежності, 41А.

Натомість, в акті фактичної перевірки вказано про необладнання та/або відсутність реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі рівнеміра-лічильника на введеному в експлуатацію резервуарі, розташованому на акцизному складі, та/або витратоміра-лічильника на місці відпуску пального наливом з акцизного складу, розташованого на акцизному складі, у зв`язку з здійсненням роздрібної торгівлі пальним у період 27.06.2021 - 29.06.2021 при відсутності позитивного результату повірки.

Водночас, суд зауважує, що під час проведення фактичної перевірки, податковим органом встановлено наявність обладнаних на акцизному складі № 1002514 ПАТ «Укрнафта» за адресою: Волинська область, Луцький район, селище Торчин, вул. Незалежності, 41А витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників, які на дату проведення фактичної перевірки мали позитивні результати повірки.

Разом з тим, слід врахувати, що міжповірочні інтервали законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, за категоріями затверджено Наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13.10.2016 № 1747, відповідно до п. 40 якого, для витратомірів міжповірочний інтервал складає 4 (чотири) роки, а для рівномірів магнітострикційних 2 роки.

Пунктом 128-1.1 ст. 128-1 ПК України на виконання якого згідно з розрахунками прийняте спірне рішення, встановлено, що необладнання та/або відсутність реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі рівнеміра-лічильника на введеному в експлуатацію резервуарі, розташованому на акцизному складі, та/або витратоміра-лічильника на місці відпуску пального наливом з акцизного складу, розташованого на акцизному складі, а також необладнання та/або відсутність реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників обсягу виробленого спирту етилового витратоміра-лічильника спирту етилового на місці отримання та відпуску спирту етилового, розташованого на акцизному складі, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 20000 гривень за кожний необладнаний резервуар та/або незареєстрований рівнемір-лічильник, а також за кожне необладнане місце відпуску пального наливом з акцизного складу або за кожне місце отримання та відпуску спирту етилового, та/або незареєстрований витратомір-лічильник/витратомір-лічильник спирту етилового.

Отже, порушенням вважається не обладнання та/або відсутність реєстрації в Реєстрі рівнеміра-лічильника та/або витратоміра-лічильника, які використовуються платником податку у господарській діяльності. Штрафна санкція розраховується від кількості таких незареєстрованих приладів.

Водночас, розрахунок штрафних санкцій здійснено контролюючим органом за кількістю приладів 15, які на дату фактичної перевірки були зареєстровані в Реєстрі.

Суд вважає, що наведене вказує на відсутність складу правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 128-1 ПК України та є підставою для визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №1366/ж10/31-00-07-05-01-24 від 31.05.2024.

Згідно з податковими повідомленнями-рішеннями №1365/ж10/31-00-07-05-01-24 від 31.05.2024 та актом фактичної перевірки від 29.04.2024, ПАТ «Укрнафта» було порушено п. 1, 2 ст. 3 Закону № 265, зокрема невідповідність обліку ТМЦ їх фактичним залишкам (відхилення у формі нестачі палива) в результаті чого, до товариства було застосовано штраф у розмірі 7027,60 грн.

Судом досліджено, що при проведенні перевірки, представниками податкового органу встановлено, що оперативний облік пального на місці реалізації здійснюється відповідно до Інструкції № 281. Облік прийнятих нафтопродуктів здійснюється на підставі ТТН, акту приймання-передачі та обліковується у журналі руху нафтопродуктів, змінних звітах та РРО, при цьому всі документи були наявними та надані інспекторам для ознайомлення. Протилежного суду не доведено та не зафіксовано в акті фактичної перевірки.

На виконання приписів п. п. 230.1.3 п. 230.1 ст. 230 ПК України, ПАТ «Укрнафта», як розпорядник акцизного складу, передавав щоденно дані про фактичні залишки пального на початок та кінець звітної доби та про добові фактичні обсяги отриманого та реалізованого пального у розрізі кодів товарних підкатегорій згідно з УКТ ЗЕД у літрах, приведених до температури 15°С.

Дійсно, як вбачається з матеріалів справи, під час проведення перевірки було здійснено зняття фактичних залишків паливно-мастильних матеріалів та виявлено розбіжності між залишками пального у Х-звіті та фактичними залишками в резервуарах, за результатами співставлення з обліковими даними залишків пального по РРО встановлено нестачу пального за цінами реалізації цри продажу пального А-95 Енерджі в кількості 125,74 л. на суму 7027,60 грн, чим порушено вимоги п. 1, 2 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Однак, у акті фактичної перевірки не зазначено інформації щодо методів, способів та обладнання, за допомогою яких здійснювалось зняття фактичних залишків паливно-мастильних матеріалів як вимагає Інструкція № 281.

Слід наголосити на тому, що вимірювання рівня нафтопродуктів у резервуарах на АЗС має здійснюватись методами та з дотриманням передбачених вимог щодо здійснення таких замірів, що визначені Інструкцією № 281.

Згідно з п. п. 4.2.1 п. 4.2 Інструкції № 281 облік нафти і нафтопродуктів на НПЗ, підприємствах із забезпечення нафтопродуктами, підприємствах нафтопровідного і нафтопродуктопровідного транспорту, наливних пунктах ведеться в одиницях маси, а на АЗС - одиницях об`єму. Для визначення маси та об`єму нафти і нафтопродуктів можуть використовуватися об`ємно-масовий статичний, об`ємно-масовий динамічний, прямий масовий (статичне зважування та зважування під час руху) і об`ємний методи вимірювань відповідно до вимог ГОСТ 26976.

За змістом п. п. 4.3.2.7 п. п. 4.3.2 п. 4.3 Інструкції № 281 рівень нафти, нафтопродукту та підтоварної води або льоду в резервуарах має вимірюватись металевими рулетками з вантажем, метро штоками, стаціонарними рівнемірами або іншими засобами вимірювання, допущеними до застосування Держспоживстандартом України. Границі допустимої похибки вимірювання рівня світлих нафтопродуктів та підтоварної води не повинні перевищувати ± 2 мм, нафти та газового конденсату - ± 4 мм, мазуту - ± 5 мм, інших нафтопродуктів - ± 2 мм.

Перед кожним вимірюванням рівня нафти і нафтопродукту у вертикальних і горизонтальних резервуарах здійснюється перевірка базової висоти згідно з підпунктом 4.3.2.6 цієї Інструкції.

Згідно з п. п. 4.3.2.8 п. п. 4.3.2 п. 4.3 Інструкції № 281 одночасно з перевіркою базової висоти резервуара визначається рівень підтоварної води за допомогою водочутливої пасти, яка наноситься на поверхню вантажу рулетки або нижній кінець метроштока з двох протилежних боків тонким шаром. Визначивши рівень підтоварної води та/або льоду, за градуювальною таблицею резервуара визначають їх об`єм.

Відповідно до п. п. 4.3.2.9 п. п. 4.3.2 п. 4.3 Інструкції № 281 об`єм нафти або нафтопродукту в резервуарі визначають за різницею загального об`єму та об`єму підтоварної води та/або льоду.

З наведеного слідує, що після оприбуткування нафтопродуктів, дані лічильника сумарного обліку паливно-роздавальних колонок, система керування паливно-роздавальними колонками та реєстратори розрахункових операцій діють як одне ціле та не повинні мати розбіжностей даних більш ніж на 0,1%, та, як наслідок, дані про оприбутковане за даними бухгалтерського обліку пальне повинні відповідати даним реєстратора розрахункових операцій, який є носієм інформації про обіг пального на АЗС.

Таким чином, вимірювання рівня нафтопродуктів у резервуарах на АЗС має здійснюватись методами та з дотриманням всіх передбачених вимог щодо здійснення таких замірів, що визначені Інструкцією № 281, яка є спеціальним нормативним актом, що встановлює єдиний порядок організації та виконання робіт, пов`язаних з прийманням, транспортуванням, зберіганням, відпуском та обліком товарної нафти і нафтопродуктів та є обов`язковою.

За приписами абз. 11 п. 232.1 ст. 232 ПК України одиницею обліку обсягів пального в системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового є літри, приведені до температури 15°С, - для пального та декалітри 100-відсоткового спирту, приведені до температури 20°С - для спирту етилового. При цьому, відпущені літри в місцях роздрібної торгівлі пальним, на які отримано ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним, для цілей цього розділу вважаються як літри, приведені до температури 15°С. Такі одиниці обліку для пального та спирту етилового повинні використовуватися в первинних бухгалтерських документах, акцизних накладних/розрахунках коригування до акцизних накладних, декларації з акцизного податку.

Беручи до увани наведене вище, суд погоджується з доводами позивача про те, що встановлена контролюючим органом нестача пального, є недоведеною та не відповідає дійсним обставинам, адже фактичний об`єм нафтопродуктів у резервуарі, який використовувався для підрахунку різниці, був розрахований без урахування фактичної температури та густини нафтопродуктів згідно з діючими стандартами, і фактично не міг бути приведений до температури +15 С для належного співставлення з даними РРО, де об`єм зазначено у літрах, приведених до температури +15 С. До того ж, фактичний об`єм нафтопродуктів у резервуарі, станом на момент проведення фактичної перевірки, який наведено в акті перевірки, є іншим ніж об`єм нафтопродуктів, приведений до температури +15 С при однаковій масі нафтопродуктів, з огляду на що, на переконання суду, загальна сума різниці необлікованої нестачі пального на АЗС № 02/006 товариства розрахована контролюючим органом в акті перевірки помилково, оскільки різниця нафтопродуктів у літрах не може бути визначена у зв`язку з неприведенням пального у резервуарі до температури +15 С.

Відповідачем не зазначено та не відображено інформацію щодо методів, способів та обладнання, за допомогою яких здійснювалось зняття фактичних залишків паливно-мастильних матеріалів.

У разі встановлення в ході перевірки факту: проведення розрахункових операцій з використанням РРО, програмних РРО (далі - ПРРО) або розрахункових книжок (далі - РК) на неповну суму вартості проданих товарів (наданих послуг); непроведення розрахункових операцій через РРО та/або ПРРО з фіскальним режимом роботи; Невидача (в паперовому вигляді та/або електронній формі) відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції, або проведення її без використання РК на окремому господарському об`єкті такого суб`єкта господарювання, до суб`єктів господарювання застосовується відповідальність у вигляді фінансових санкцій у розмірах, визначених п. 1 ст. 17 Закону № 265.

Разом з тим, висновок про порушення ПАТ «Укрнафта» порядку ведення обліку товарів за місцем їх реалізації та зберігання здійснений податковим органом, виходячи з нестачі нафтопродуктів, тобто, невідповідності між залишками запасів (товарно-матеріальних цінностей) за даними обліку та фактичними залишками запасів (товарно-матеріальних цінностей), хоча сам по собі факт нестачі палива не свідчить про порушення порядку обліку товарів за місцем їх реалізації та зберігання, оскільки може бути наслідком інших обставин, що, фактично, ототожнено нестачу товарів та реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, хоча під час перевірки не було поставлено під сумнів дані обліку товарних запасів ПАТ «Укрнафта». Проте, фактичною перевіркою також не встановлено здійснення продажу на АЗС товарів, що не відображені в обліку так як не встановлено здійснення продажу необлікованих товарів на АЗС ПАТ «Укрнафта»

У зв`язку з цим, податкове повідомлення-рішення Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 31.05.2024 № 1365/ж10/31-00-07-05-01-24, яким застосовано до позивача штраф у розмірі 7027,60 грн, прийняте безпідставно.

З огляду на зазначене, суд вважає, що висновки акта перевірки, що знайшли своє відображення в оскаржуваних податкових повідомленнях-рішеннях, не ґрунтуються на приписах ПК України та дійсних обставинах.

Натомість, посилання позивача, що в наказі відсутні будь-які посилання на конкретні підстави призначення перевірки, окрім звичайного посилання на норми, що регулюють питання призначення перевірки, не заслуговують на увагу суду, оскільки у даному випадку, податковим законодавством не передбачено обов`язок контролюючого органу конкретизувати в наказі про проведення перевірки іншу інформацію.

Інші доводи, зокрема щодо протиправності призначення/проведення/фіксації фактичної перевірки не впливають на висновки суду, позаяк, судом за наслідком розгляду спору по суті, було встановлено відсутність підстав для застосування до позивача штрафних санкцій за актом перевірки.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України, передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідачем під час розгляду даного спору не було доведено правомірності висновків акта перевірки та прийнятих на підставі його висновків рішень, з огляду на що, оскаржувані податкові повідомлення-рішення підлягають скасуванню.

Згідно норм ч. 1 ст. 139 КАС України судові витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. 77, 90, 139, 241 - 247, 255, 293, 295-297 КАС України, суд,

в и р і ш и в:

Адміністративний позов Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" до Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 31.05.2024 № 1365/ж10/31-00-07-05-01-24.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 31.05.2024 № 1366/ж10/31-00-07-05-01-24.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на користь Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 4605,41 грн (чотири тисячі шістсот п`ять гривень 41 коп).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Головенко О.Д.