Справа № 160/97/26
Суддя: Букіна Лілія Євгенівна
Дата ухвалення: 2026-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 березня 2026 рокуСправа №160/97/26
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді: Букіної Л.Є., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просить суд:
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачка є дружиною померлого пенсіонера ОСОБА_2 , якому за життя нараховані, але не виплачені суми пенсії на виконання відповідних судових актів. Позивачка вказує на те, що вона у встановленому порядку звернулася до відповідача з заявою про виплату їй неотриманих сум пенсій у зв`язку із смертю її чоловіка, проте відповідач безпідставно відмовив у задоволенні заяви.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.01.2026 р. відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників процесу. Тією ж ухвалою суду запропоновано відповідачу надати відзив на позовну заяву.
Відповідач скористався наданим правом та надіслав на адресу суду відзив на позовну заяву, в якому указав про відсутність підстав для задоволення позовних вимог з огляду на їх необгрунтованість. Зазначає, що позивачкою не підтверджено спільне проживання з померлим чоловіком, як необхідною передумовою для отримання недоотриманих сум пенсії померлого пенсіонера.
Дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, проаналізувавши відповідні норми чинного законодавства, суд виходить із такого.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 за життя перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримував пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», що не заперечується учасниками справи. ОСОБА_1 є дружиною ОСОБА_2 з 05.05.1990 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 .
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.02.2022 по справі № 160/26821/21, яке набрало законної сили, серед іншого Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провести з 01.12.2019 року перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_2 на підставі довідки Державної установи «Територіальне медичне об`єднання» МВС України по Дніпропетровській області», від 23.07.2021 року №ЗЗ/24/С-3365, про розмір грошового забезпечення розрахувавши всі її грошові складові в розмірі за аналогічною посадою Національної поліції України.

Крім того, рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.05.2024 по справі № №160/6937/24, яке набрало законної сили зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області відновити та виплатити ОСОБА_2 щомісячну доплату до пенсії, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб від 14.07.2021 №713 у розмірі 2000,00 грн., починаючи з місяця припинення такої доплати.

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 .

17.11.2025 позивачка звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою про виплату недоотриманої пенсії ОСОБА_2 . Утім, листом від 19.12.2025 ГУ ПФУ в Дніпропетровській області повідомила позивачку про відсутність на це законних підстав, у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують проживання разом з пенсіонером на день його смерті.

Означені обставини й слугували підставою для звернення до суду із цим позовом.

При вирішені спору суд виходить із того, що відповідно до ч.1 ст. 61 Закону України від 09.04.1992 № 2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» суми пенсії, які підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.

Відповідно до ч.3 ст.61 Закону № 2262-XII зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.

Суд враховує, що у постанові Верховного Суду від 30.01.2020 у справі № 200/10269/19-а, сформульовано висновок про те, що «у разі переходу до членів сім`ї спадкодавця належних останньому соціальних виплат, відповідні відносини не є спадковими, у зв`язку з чим не застосовуються норми спадкового права. У цьому випадку право вимоги у зазначених осіб виникає не внаслідок спадкового правонаступництва, а через інший юридичний склад. Фактично законом встановлено переважне право членів сім`ї померлого перед спадкоємцями останнього на отримання соціальних виплат, що належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя».

Такий висновок Верховного Суду стосується випадків, коли члени сім`ї пенсіонера або особа, якій забезпечується пенсією у разі втрати годувальника, реалізували своє право на неодержану пенсію, в порядку, встановленому ч. 1 ст. 61 Закону № 2262-ХІІ, шляхом звернення до територіального органу Пенсійного фонду не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера, проте не отримали таку виплату й оскаржує прийняте суб`єктом владних повноважень рішення з цього питання.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачка 17.11.2025 (не пізніше 6 місяців після смерті її матері) звернулась до пенсійного органу із заявою про отримання пенсії померлого чоловіка, яка нарахована, але не виплачена на час смерті останнього її матері.

Отже, позивачка дотрималась умов, які визначені статтею 61 Закону №2262-ХІІ.

Стаття 61 Закону №2262-ХІІ прямо зобов`язує відповідача виплатити недоодержану пенсіонером пенсію у зв`язку з його смертю, особам, які належать до кола осіб, визначених цією ж статтею, та які звернулись за такою виплатою не пізніше 6 місяців з дня смерті пенсіонера.

Те, що недоодержана пенсія нарахована на виконання судового рішення, не змінює її правову природу.

Суд також зауважує, згідно положень розділу ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 №3-1, до заяви про виплату недоодержаної пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера подаються такі документи:

1) свідоцтво про смерть пенсіонера;

2) документи, що підтверджують належність членів сім`ї до осіб, які забезпечуються пенсією в разі втрати годувальника, які передбачені пунктом 3 цього розділу;

3) документи, що засвідчують родинні відносини з померлим пенсіонером, які передбачені пунктом 12 цього розділу, та відомості про проживання з пенсіонером на день його смерті (у разі неможливості надати такі документи факт проживання з пенсіонером встановлюється у судовому порядку) (для виплати членам сім`ї, що не належать до осіб, які забезпечуються пенсією в разі втрати годувальника).

Відповідно до положень розділу IV Порядку №3-1 заяви, які подаються відповідно до цього Порядку, реєструються в журналі обліку заяв про призначення пенсій згідно із Законом органу, що призначає пенсію.

Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів приймається органом, що призначає пенсію за місцем фактичного проживання особи, не пізніше 10 днів з дня надходження заяви.

Таким чином, суд зазначає, що прийняття певного рішення пенсійним органом за заявою позивачки про виплату їй сум недоотриманої пенсії, відповідно до статті 61 Закону №2262, залежить від результатів розгляду поданих позивачкою документів, що віднесено до компетенції органу Пенсійного фонду України.

Натомість, у спірному випадку відповідач подані позивачкою документи разом із заявою по суті не розглянув та відповідне рішення згідно положень Порядку №3-1 не прийняв.

Із приводу посилань відповідача на відсутність документів, що підтверджують проживання позивачки разом з пенсіонером на день його смерті суд зазначає, що вжите пункту 7 розділу ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку)пенсійвідповіднодоЗаконуУкраїниПропенсійнезабезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, затвердженого постановою правлінняПенсійногофондуУкраїни від 30 січня 2007 року№3-1 та зареєстрованого в МіністерствіюстиціїУкраїни15.02.2007р. за№135/13402, на який посилається відповідач, слово «зокрема» означає виділення документів органів місцевого самоврядування з поміж інших документів, тобто, «в тому числі», «серед іншого».

Актом про фактичне місце проживання від 27.10.2025, підтверджується факт проживання ОСОБА_2 разом з ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 з 2000 року по дату смерті ОСОБА_2 .

Крім цього, у лікарському свідоцтві про смерть № 31 від 02.09.2025 зазначено, що смерть ОСОБА_2 настала за адресою: АДРЕСА_1 , тобто за місцем фактичного проживання померлого

Таким чином, матеріалами справи підтверджується, що позивач та її померлий чоловік мали фактичне місце проживання за однією адресою, а наявність реєстрації місця проживання позивачки за іншою адресою не може беззаперечно свідчити про те, що вона не могла проживати сім`єю разом зі своїм чоловіком за однією адресою.

Таким чином, відмовляючи позивачі у виплаті суми пенсії, що нараховані ОСОБА_2 на підставі рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.02.2022 по справі № 160/26821/21 та на підставі рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.05.2024 по справі № №160/6937/24, і залишилися недоотриманими у зв`язку з його смертю, відповідач невірно застосував вказані норми щодо визначення переліку документів, які засвідчують факт спільного проживання.

З цих цідстав, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат здійснюється за правилами статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст. 241-246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області () щодо відмови у виплаті ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) суми пенсії, що нараховані ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на підставі рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.02.2022 по справі № 160/26821/21 та на підставі рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.05.2024 по справі № №160/6937/24, і залишилися недоотриманими у зв`язку з його смертю, за заявою ОСОБА_1 від 17.11.2025 вх.№ 56164/Г-0400-25.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) суми пенсій, що нараховані її померлому чоловіку ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ), і залишилися недоотриманими у зв`язку з його смертю, за заявою ОСОБА_1 від 17.11.2025 вх.№ 56164/Г-0400-25

Стягнути на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати зі сплату судового збору у розмірі 1064,96 грн за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, у разі якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного перегляду справи.

Рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Л.Є. Букіна