Справа № 620/15400/24
Суддя: Шарапа В.М.
Дата ухвалення: 2026-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

24 лютого 2026 року

м. Київ

справа №620/15400/24

адміністративне провадження № К/990/20073/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Шарапи В.М.,

суддів: Берназюка Я.О., Чиркіна С.М.,

розглянув у порядку письмового провадження

касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області

на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 16.04.2025 (головуючий суддя Чаку Є.В., судді Єгорова Н.М., Коротких А.Ю.)

у справі №620/15400/24

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області

про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів першої та апеляційної інстанцій:

1. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (далі - ГУ ПФУ в Чернігівській області), в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача, яка виражена у не перерахунку його щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці Господарського суду Чернігівської області, у зв`язку зі зміною розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 01.01.2024;

- зобов`язати відповідача здійснити йому, як судді у відставці господарського суду Чернігівської області, перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, починаючи з 01.01.2024 (з урахуванням раніше виплачених сум), у розмірі 56% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді судді, який становить 149 886 грн, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 3028 грн, встановленого на 01.01.2024 Законом України «Про Державний бюджет України на 2024 рік».

1.1. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відмова відповідача у здійсненні йому перерахунку щомісячного довічного грошового утримання з 01.01.2024, визначеного статтею 135, 142 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", є протиправною.

2. Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 27.01.2025 у задоволенні позовних вимог відмовлено.

3. Шостий апеляційний адміністративний суд постановою від 16.04.2025 скасував рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 27.01.2025 та ухвалив нову постанову про часткове задоволення позовних вимог.

Визнав протиправною відмову ГУ ПФУ в Чернігівській області щодо проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 з посадовим окладом розрахованим з прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2024 - 3028 гривень.

Зобов`язав ГУ ПФУ в Чернігівській області провести перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 з посадовим окладом розрахованим з прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2024 - 3028 гривень.

У задоволенні решти позовних вимог відмовив.

4. Судами попередніх інстанцій під час судового розгляду справи встановлено наступні фактичні обставини:

4.1. ОСОБА_1 є суддею у відставці, перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Чернігівській області та отримує щомісячне довічне грошове утримання відповідно до Закону України «Про судоустрій та статус суддів».

4.2. Позивач звернувся до відповідача із заявою від 08.08.2024 за №ВЕБ-25001-Ф-С-24-131155 щодо перерахунку та виплати йому пенсії відповідно до статті 135, 142 Закону України «Про судоустрій та статус суддів».

4.3. Листом від 30.08.2024 ГУ ПФУ в Чернігівській області у задоволенні заяви відмовлено, роз`яснено позивачу порядок звернення за перерахунком щомісячного довічного грошового утримання та вказано, що Пенсійний фонд України не інформував Головне управління про підстави для перерахунку щомісячного грошового утримання.

4.4. Вважаючи бездіяльність ГУ ПФУ в Чернігівській області протиправною, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом.

5. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивач із відповідною довідкою про суддівську винагороду, що враховується для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання, до відповідача не звертався, доказів виготовлення відповідним судом або територіальним органом Державної судової адміністрації України довідки з урахуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб в розмірі 3028 грн, встановленого на 01.01.2024 Законом України "Про Державний бюджет на 2024 рік", не надав.

6. Суд апеляційної інстанції, частково задовольняючи позовні вимоги, врахував висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 27.10.2022 у справі №640/10564/21, які згодом були підтримані судом у постанові від 12.09.2024 у справі №580/2522/24, що зводяться до необхідності проведення перерахунку Пенсійним фондом України та/або його органом щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, що працює на відповідній посаді, автоматично, незалежно від подання довідки про суддівську винагороду судді, що працює на відповідній посаді.

При цьому, апеляційний суд зазначив, що заміна гарантованої Конституцією України однієї зі складових суддівської винагороди - прожиткового мінімум для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01.01.2024 (3028 грн) на іншу розрахункову величину, яка Законом № 1402-VIII не передбачена (прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді - 2102 грн), на підставі абзацу 5 статті 7 Закону № 1082-IX та Закону № 1982-IX, була неправомірною.

Доходячи такого висновку суд апеляційної інстанцій у своїй постанові послався на висновки Верховного Суду про те, що у цій категорії спорів Законом № 1402-VIII закріплено, що для визначення розміру суддівської винагороди до уваги може братися лише прожитковий мінімум для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року. Оскільки указана конституційна гарантія незалежності суддів не може порушуватися і змінюватися без внесення відповідних змін до закону про судоустрій, суддівська винагорода не може обчислюватися із застосуванням величини, відмінної від тієї, що визначена Законом № 1402-VIII.

Вимоги щодо відсоткового розміру суддівської винагороди, який підлягає виплаті, суд визнав передчасними.

Короткий зміст вимог та узагальнені доводи касаційної скарги:

7. ГУ ПФУ в Чернігівській області подало касаційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 16.04.2025 та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог.

7.1. Підставою для відкриття касаційного провадження у справі слугувало неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права у випадку, якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах (пункт 3 частини 4 статті 328 КАС України).

Зокрема, скаржник зазначає про відсутність висновків Верховного Суду щодо наявності права на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з посадовим окладом розрахованим з прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01 січня 2024 року - 3028 грн, у випадку звернення до органів Пенсійного фонду з відповідною заявою.

7.2. Відповідач мотивує свою позицію тим, що позивач не подав заяву встановленої форми та у встановленому порядку про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання і не подавав до пенсійного органу відповідні довідки. При цьому, ПФУ не інформував Головне управління про підстави для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання.

Також зауважує, що відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» з 01.01.2024 прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць установлено у розмірі 2920 грн, а для основних соціальних і демографічних груп населення, зокрема, працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді - 2102 грн.

8. У відзиві на касаційну скаргу позивач зазначає, що скаржник не мотивував підстави касаційного оскарження, не зазначив конкретної норми права, яка б була неправильно застосована судом апеляційної інстанції.

Зазначає, що скаржник фактично обґрунтовує касаційну скаргу відсутністю висновку Верховного Суду щодо наявності права на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання суддів, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб - 3028 грн, не зазначивши при цьому конкретних норм права.

ОСОБА_1 також акцентує увагу на тому, що на момент ухвалення судового рішення судом апеляційної інстанції була наявна практика Верховного Суду щодо спірного питання, зокрема постанова від 12.09.2024 у справі №580/2522/24. Позивач вказує на те, що у своїй позовній заяві посилався на цю правозастосовчу практику і Шостий апеляційний адміністративний суд у своїй постанові врахував такі висновки Верховного Суду.

Відтак вважає, що вказана пенсійним органом підстава касаційного оскарження (відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах), якою обґрунтовано касаційну скаргу, не відповідає дійсності, і такі висновки вже були сформовані.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Висновки суду за результатами розгляду касаційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд касаційної інстанції:

9. Перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та дотримання норм процесуального права у межах доводів касаційної скарги, Верховний Суд дійшов таких висновків.

10. Згідно з приписами частини 4 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

11. За змістом пункту 4 частини 2 статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

12. Частиною 1 статті 341 КАС України встановлено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

13. Ключовим питанням у цій справі є застосування прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 3028 грн, встановленого на 01.01.2024 Законом України «Про Державний бюджет України на 2024 рік», для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

14. При цьому, підставою для відкриття касаційного провадження у цій справі є доводи скаржника щодо неправильного застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права і наявність обставин, передбачених у пункті 3 частини 4 статті 328 КАС України.

15. Пунктом 3 частини 4 статті 328 КАС України передбачено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, зокрема у випадку - якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.

16. Колегія суддів звертає увагу, що мотиви суду апеляційної інстанції відповідають висновкам Верховного Суду, що викладені у постанові від 12.09.2024 у справі № 580/2522/24, щодо механізму автоматичного перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці незалежно від подання довідки про суддівську винагороду судді, що працює на відповідній посаді, а також щодо розрахунку посадового окладу з прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2024 - 3028 грн. Суд апеляційної інстанції зазначив в оскаржуваній постанові про наявність такого висновку, що, відповідно, спростовує твердження скаржника про відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, як підстави для відкриття касаційного провадження у справі, передбаченої пунктом 3 частини 4 статті 328 КАС України.

17. Зокрема, у постанові від 12.09.2024 у справі № 580/2522/24, обставини якої є подібними до справи, що розглядається, Верховний Суд зазначив:

«29. Застосовуючи зазначений висновок до спірних правовідносин, Суд погоджується з доводами скаржника про наявність підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі, оскільки на виконання Рішення Конституційного Суду України від 18.02.2020 № 2-р/2020, Пенсійний фонд України та/або його органи повинні проводити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, автоматично, незалежно від подання довідки про суддівську винагороду судді, що працює на відповідній посаді.

30. При цьому слід враховувати правовий висновок Верховного Суду щодо розміру суддівської винагороди. Згідно із позицією Верховного Суду у цій категорії спорів Законом № 1402-VIII закріплено, що для визначення розміру суддівської винагороди до уваги може братися лише прожитковий мінімум для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року. Оскільки указана конституційна гарантія незалежності суддів не може порушуватися і змінюватися без внесення відповідних змін до закону про судоустрій, суддівська винагорода не може обчислюватися із застосуванням величини, відмінної від тієї, що визначена Законом № 1402-VIII (постанови від 10.11.2021 у справі № 400/2031/21, від 30.11.2021 у справі № 360/503/21, від 02.06.2023 у справі № 400/4904/21, від 13.07.2023 у справі № 280/1233/22, від 24.07.2023 у справі № 280/9563/21, від 25.07.2023 у справі № 120/2006/22-а, від 26.07.2023 у справі № 240/2978/22, від 27.07.2023 у справі № 240/3795/22, від 20.11.2023 у справі № 120/709/22-а

Таким чином, заміна гарантованої Конституцією України однієї зі складових суддівської винагороди - прожиткового мінімум для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01 січня 2021 року (2270 грн) на іншу розрахункову величину, яка Законом № 1402-VIII не передбачена (прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді - 2102 грн), на підставі абз. 5 ст. 7 Закону № 1082-IX та Закону № 1982-IX, була неправомірною.

Виплата суддівської винагороди регулюється ст. 130 Конституції України та ст. 135 Закону № 1402-VIII й норми інших законодавчих актів до цих правовідносин (щодо виплати суддівської винагороди) застосовуватися не можуть.».

18. До того ж варто також зазначити, що 17.02.2026 судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у справі № 200/2309/25, вирішуючи питання про відступ від одного з правових висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 12.09.2024 у справі № 580/2522/24 та від 17.11.2025 у справі № 520/32171/24, дійшла висновку про необхідність відступити від висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 17.11.2025 у справі № 520/32171/24, відповідно до яких для визначення базового розміру посадового окладу судді, який враховується при розрахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, повинен застосовуватись прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 2102,00 грн відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік". Тим самим судова палата підтримала підхід, викладений у постанові від 12.09.2024 у справі № 580/2522/24.

19. Таким чином, наведене спростовує твердження скаржника про відсутність правового висновку Верховного Суду із спірного питання.

20. Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 339 КАС України суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження виявилося, що Верховний Суд у своїй постанові вже викладав висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі, або відступив від свого висновку щодо застосування норми права, наявність якого стала підставою для відкриття касаційного провадження, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку (крім випадку, коли Верховний Суд вважає за необхідне відступити від такого висновку). Якщо ухвала про відкриття касаційного провадження мотивована також іншими підставами, за якими відсутні підстави для закриття провадження, касаційне провадження закривається лише в частині підстав, передбачених цим пунктом.

21. Зважаючи на те, що Верховний Суд у своїй постанові вже викладав висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку, касаційне провадження у цій справі підлягає закриттю згідно із пунктом 4 частини 1 статті 339 КАС України.

Керуючись статтями 339, 355, 359 КАС України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

Закрити касаційне провадження за касаційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 16.04.2025 у справі №620/15400/24.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною і не оскаржується.

Суддя - доповідач В.М. Шарапа

Судді Я.О. Берназюк

С.М. Чиркін