Справа № 280/1072/26
Суддя: Сіпака Андрій Васильович
Дата ухвалення: 2026-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ПРО ПОВЕРНЕННЯ ПОЗОВНОЇ ЗАЯВИ

02 березня 2026 року Справа № 280/1072/26 м.Запоріжжя
Суддя Запорізького окружного адміністративного суду Сіпака А.В., перевіривши матеріали позовної заяви Головного управління ДПС у Запорізькій області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Александр-строй" про надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Головного управління ДПС у Запорізькій області (далі позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Александр-строй" (далі відповідач), в якій позивач просить суд:

надати Головному управлінню ДПС у Запорізькій області дозвіл па погашення усієї суми податкового боргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Александр-строй" за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі.

Ухвалою судді від 16.02.2026 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу десятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви шляхом надання доказів сплати судового збору.

24.02.2026 позивачем подано клопотання на виконання ухвали суду від 16.02.2026, в якому вказано, що при вирішенні питання щодо відкриття провадження по справі 160/36557/25 не врахований саме останній висновок, що викладений у постанові Верховного Суду від 08.05.2025 по справі № 320/3566/24. Згідно з постановою Верховного Суду від 08.05.2025. по справі № 320/3566/24 колегія суддів робить такі висновки: «Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законів України щодо приватизації державного і комунального майна, яке перебуває у податковій заставі, та забезпечення адміністрування погашення податкового боргу» від 03.11.2022 №2719-IX, який набрав чинності 25.11.2022, частину першу статті 5 Закону №3674-VI, доповнено пунктом 27 такого змісту: "27) центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, його територіальні органи - в частині стягнення сум податкового боргу, заборгованості зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування". Статтею 95 Податкового кодексу України передбачено заходи, які контролюючий орган здійснює з метою погашення податкового боргу платника податків, одним із яких є звернення до суду щодо надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі. Отже, відповідно до внесених змін податковий орган звільняється від сплати судового збору у питаннях, пов`язаних зі стягненням сум узгоджених грошових зобов`язань платників податків. Колегія суддів Верховного Суду визнає помилковим висновок судів першої та апеляційної інстанцій, що в силу статті 5 Закону України «Про судовий збір» позивач не звільнений від сплати судового збору та повинен був сплатити судовий збір на загальних підставах. Позивач як територіальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, в силу пункту 27частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору у цій справі, оскільки предметом їїрозгляду є стягнення податкового боргу. Позивач під час розгляду цієї справи в усіх судових інстанціях звільняється від сплати судового збору незалежно від виду заяви, скарги (позовна заява, апеляційна скарга, касаційна скарга тощо), а також виду оскаржуваного судового рішення (ухвала, постанова, рішення).

Надаючи правову оцінку доводам позивача, перевіривши матеріали позовної заяви, а також подану заяву про усунення її недоліків, суд зазначає, що позивач не усунув недоліки, вказані в ухвалі суду, з огляду на наступне.

Ухвалою про залишення позовної заяви без руху позивачу було вказано на недоліки поданої позовної заяви, а саме: відсутність документу про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі. Позивачеві було надано строк для усунення виявлених недоліків, однак вимоги суду не були виконані.

Так, суд звертає увагу, що в даній справі предметом позову не є стягнення податкового боргу, а надання дозволу на його погашення за рахунок майна, що перебуває у податковій заставі. Така вимога не є тотожною стягненню податкового боргу, а тому відповідно до п. 27 ч. 1ст. 5 Закону України «Про судовий збір» податковий орган не звільняється від сплати судового збору.

Згідно з п.87.2 та пп.88.1, 88.2 ст. 88 ПК України, джерелом погашення податкового боргу може бути будь-яке майно платника податків, що перебуває в податковій заставі. Порядок реалізації такого майна визначено ст. 95 ПК України. Рішення суду про надання дозволу є підставою для подальшого прийняття контролюючим органом відповідного рішення.

Відповідно до пп.20.1.34 та пп. 20.1.34-1 п. 20.1 ст. 20 ПК України контролюючий орган має право:

- звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг, електронних гаманців в емітентах електронних грошей, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини;

- звертатися до суду щодо надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу або його частини за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі.

Зі змісту наведених правових норм слідує, що надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу або його частини за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі - це захід забезпечення виконання платником податків своїх обов`язків щодо погашення податкового боргу, який передує прийняттю контролюючим органом рішення про погашення усієї суми податкового боргу.

Суд повторює, що п. 27 ч. 1 ст. 5 Закону №3674-VI законодавцем сформульовано чітко та однозначно, тобто у спосіб, що не викликає множинності його розуміння та не потребує додаткового тлумачення. При цьому, пункт 27 частини першої статті 5 Закону №3674-VI містить вказівку на звільнення податкового органу від сплати судового збору лише за подання позову про стягнення сум податкового боргу, а не будь-яких інших позовних заяв, які прямо чи опосередковано пов`язані зі стягненням сум узгоджених грошових зобов`язань платників податків. Розширювальне тлумачення цієї норми призвело б до звільнення державних органів від сплати судового збору без належної правової підстави, що по суті означало б порушення судом принципу рівності сторін шляхом надання незаконної переваги суб`єкту владних повноважень.

Крім того, суддя звертає увагу, що справи щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, є майновими, а тому логічно, що законодавець передбачив звільнення контролюючого органу по даним справам від сплати судового збору за подання позову, оскільки розмір судового збору залежав би від ціни позову та складав би великі суми.

Натомість, справи щодо надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу або його частини за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі, є немайновими, розмір судового збору є незначним та стабільним.

Суд оцінює критично посилання позивача на судову практику, оскільки вважає за доцільне застосувати більш пізні висновки Верховного Суду. В постанові від 17.04.2025 року у справі №320/9860/23, предметом розгляду в якій було так само як у даній справі - надання дозволу на погашення суми податкового боргу за рахунок майна відповідача, що перебуває у податковій заставі, Верховний Суд зазначив про необхідність податковому органу сплатити судовий збір у справах розглядуваної категорії.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд і в постанові від 14.01.2026 року по справі №160/31001/25.

Крім цього, подібну диференціацію категорій позовів наведено в ч. 1 ст. 283 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме провадження у справах за зверненням податкових та митних органів при здійсненні ними визначених законом повноважень здійснюється на підставі заяви таких органів щодо: - надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі (пункт 3); - стягнення коштів за податковим боргом (пункт 5).

За таких обставин, Головне управління ДПС в Запорізькій області не звільняється від сплати судового збору за подання позову із вимогами іншого характеру, відмінного від стягнення сум податкового боргу.

Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

З огляду на викладене, з урахуванням того, що позивачем у встановлений судом строк не усунуто недоліки позовної заяви, суд робить висновок про наявність підстав для повернення позовної заяви позивачу.

Керуючись ст. ст.169, 241, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Головного управління ДПС у Запорізькій області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Александр-строй" про надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі, - повернути позивачу.

Роз`яснити позивачу, що відповідно до ч. 8 ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України, повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили в порядку ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена у строки встановлені ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя А.В. Сіпака