Справа № 826/14306/17
Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2026-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2026 року

м. Київ

справа № 826/14306/17

касаційне провадження № К/990/18041/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Бившевої Л.І.,

суддів: Хохуляка В.В., Ханової Р.Ф.,

розглянув у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Квадрат-Україна» (далі - Товариство) на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 18.04.2023 у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Квадрат-Україна» до Головного управління ДПС у м. Києві (далі - Управління) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

У С Т А Н О В И В:

У листопаді 2017 року Товариство звернулось до суду із позовом до Управління, у якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 28.07.2017 № .

На обґрунтування зазначених позовних вимог Товариство послалось на те, що розрахунок орендної плати за земельну ділянку (кадастровий № 800000000:62:095:0009), розташовану на перетині вул. Милославської та пр-ту В. Маяковського у Деснянському р-ні м. Києва, площею 72644,00 кв.м., що був поданий в уточнюючій податковій декларації з плати за землю від 23.06.2017 № , був здійснений на підставі виданої Товариству довідки № Ю-15666/2015 від 15.10.2015 про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки за результатами розрахунку у відповідності до рішення Київської міської ради «Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Києва» від 03.07.2014 №23/23, яка на дату виникнення спірних правовідносин є чинною та не скасована. Позивач наголошував, що Податковим кодексом України встановлено обов`язок подання витягу (довідки) при подані першої декларації, а надалі лише у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі, проте у період з січня по травень 2017 року нова нормативна грошова оцінка земель міста Києва затверджена не була, а відтак, податковим органом неправомірно проведено розрахунок суми з орендної плати з юридичних осіб позивача, на підставі довідки Департаменту земельних ресурсів про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки № Ю-30530 від 24.04.2017, яку Товариство не замовляло та не отримувало, що призвело до прийняття протиправного податкового повідомлення-рішення. Крім того, Товариство вказувало, що 08.06.2017 воно отримало лист від Департаменту земельних ресурсів з проєктом договору про внесення змін до договору оренди земельної ділянки з розрахунком та відповідними матеріалами для погодження та проходження нотаріального посвідчення. Тому, на переконання позивача, застосування нового розрахунку нормативної грошової оцінки можливе лише з дати підписання та нотаріального посвідчення договору, але ніяк не з січня 2017 року.

Окружний адміністративний суд міста Києва рішенням від 06.06.2020 позов задовольнив: визнав протиправним та скасував податкове повідомлення-рішення від 28.07.2017 № .

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що: при розрахунку орендної плати за землю необхідно керуватися чинною на час розрахунку нормативною грошовою оцінкою земельної ділянки, а оскільки нормативна грошова оцінка у період з січня по травень 2017 року не змінювалась, то за вказаний період позивач правомірно розрахував орендну плату землі з урахуванням рішення Київської міської ради «Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Києва» від 03.07.2014 №23/23 та довідки Департаменту земельних ресурсів про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки № Ю-15666/2015 від 15.10.2015; посилання контролюючого органу на Порядок нормативної грошової оцінки земель від 25.11.2017 №489 є недоречними, оскільки прийняття органом виконавчої влади нормативного акту, що врегульовує порядок проведення нормативної грошової оцінки, автоматично не призводить до виникнення у позивача обов`язку здійснювати нову нормативну грошову оцінку з 01.01.2017, адже такий обов`язок у платника податків виникає не рідше, ніж 1 раз на 5-7 років.

Шостий апеляційний адміністративний суд постановою від 18.04.2023 скасував рішення суду першої інстанції та ухвалив нове, яким у задоволенні позову відмовив повністю.

Рішення суду апеляційної інстанції мотивоване тим, що відповідно до довідки № Ю-30530/2017 про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, яка використовується позивачем на підставі договору оренди, визначено коефіцієнт Кф 2.00 та нормативну грошову оцінку такої ділянки 190313453,03 грн. При цьому, базова вартість за 1 кв.м. землі вказаної ділянки визначена на підставі рішення Київської міської ради від 03.07.2014 № 23/23 зі змінами, які були внесені рішенням Київської міської ради від 10.03.2016 № 217/217.

Товариство оскаржило рішення суду апеляційної інстанції до Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду, який ухвалою від 31.05.2023 відкрив касаційне провадження та витребував матеріали справи із суду першої інстанції.

Підставами касаційного оскарження судових рішень скаржник визначив пункт 1 частини 4 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме - суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував положення статті 74, 75, 77, 78 Податкового кодексу України без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 17.04.2018 у справі №812/82/17, від 28.05.2020 у справі №826/18356/16, від 22.11.2019 у справі № 811/157/16, від 10.12.2019 у справі №814/183/16, від 06.03.209 у справі № 809/911/17, від 09.09.2022 у справі №815/7300/16 .

Також, скаржник вказував, що справа підлягала розгляду у порядку загального позовного провадження відповідно до пункту 4 частини 4 статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки на підставі акту перевірки Головним управлінням ДФС у м. Києві винесене податкове повідомлення-рішення від 28.07.2017 №, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем: орендна плата з юридичних осіб на загальну суму 2160758,13 грн.

У відзиві на касаційну скаргу Управління просить суд відмовити у її задоволенні, а рішення суду апеляційної інстанції залишити без змін з підстав того, що інформацію про розмір нормативної грошової оцінки земельних ділянок в м. Києві, яка наявна в міському земельному кадастрі, за період з 01.01.2017 по 30.05.2017 Управління було надано Департаментом земельних ресурсів Виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) листом від 10.06.2017 № 05707-9465 (вх. № 7209/9 від 12.06.2017).

Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду ухвалою від 24.02.2026 закінчив підготовку справи до касаційного розгляду, визнав за можливе проведення касаційного розгляду справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами та призначив її до розгляду з 25.02.2026.

Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду перевірив наведені у касаційній скарзі доводи та дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

У справі, що розглядається, суди встановили, що Управління провело камеральну перевірку уточнюючої податкової декларації з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за січень-травень 2017 року Товариства, результати якої оформлені актом від 03.07.2017 №1864/26-15-12-09-19/327077, за висновками якого Товариством було занижено суму податкового зобов`язання по орендній платі з юридичних осіб за січень - травень 2017 року на загальну суму 1728606,50 грн.

Зокрема, у акті перевірки було вказано, що наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 25.11.2016 № 489 був затверджений Порядок нормативної грошової оцінки земель населених пунктів, що застосовується з 01.01.2017. Згідно витягу з бази даних ПК «Кадастр» по юридичних особах (ділянки, на які зареєстровані документи, що посвідчують право) Товариством отримано довідку № Ю-30530 від 24.04.2017, згідно якої розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки (кадастровий № 800000000:62:095:0009), розташованої на перетині вул. Милославської та пр-ту В. Маяковського у Деснянському р-ні м. Києва, площею 72644,00 кв.м., на 2017 рік складає 190313424,03 грн. З огляду на викладене, збільшується сума, яка підлягає сплаті платником орендної плати до бюджету за результатами податкового періоду січень-травень 2017 року, на 1728606,50 грн.

На підставі вказаного акту перевірки Управління прийняло податкове повідомлення-рішення від 28.07.2017 № , яким збільшило Товариству суму грошового зобов`язання за платежем: орендна плата з юридичних осіб на 1728606,50 грн. - за податковими зобов`язаннями та на 432151,63 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами).

Також, судами було встановлено, що 03.10.2005 між Київською міською радою (орендодавцем) та Товариством (орендарем) був укладений договір оренди земельної ділянки, відповідно до умов якого орендодавець на підставі рішення Київської міської ради від 17.03.2005 № 160/2736 за актом приймання-передачі передає, а орендар приймає в оренду (строкове платне користування) земельну ділянку (далі - об`єкт оренди або земельна ділянка), визначену цим договором (пункт 1.1 статті 1 договорів); об`єктом оренди відповідно до цього договору є земельна ділянка, розташована на перетині вул. Милославської та пр-ту В. Маяковського у Деснянському р-ні м. Києва, площею 72644,00 кв.м. кадастровий № 800000000:62:095:0009), цільове призначення - для будівництва, експлуатації та обслуговування торговельно-розважального комплексу з рекреаційно-оздоровчою та аква зонами, а також дитячим майданчиком (пункт 2.1 статті 2 договору); згідно з витягом з технічної документації № Ю-33352/2005 Головного управління земельних ресурсів виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) від 13.05.2005 за № 256 нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 2990181,83 грн. (пункт 2.2 статті 2 договору); річна орендна плата за земельну ділянку встановлюється у розмірі: 1,5 відсотка від її нормативної грошової оцінки на період будівництва (з моменту державної реєстрації цього договору до моменту введення торговельного комплексу в експлуатацію), після введення об`єкта в експлуатацію у розмірі 4 відсотків від нормативної грошової оцінки (пункт 4.2 статті 4 договору); розмір орендної плати може змінюватися за згодою сторін шляхом прийняття відповідного рішення Київської міською радою та внесення змін до цього договору (пункт 4.3 статті 4 договору); зміна нормативної грошової оцінки земельної ділянки та її індексація проводиться без внесення змін та доповнень до цього договору у порядку та у випадках, передбачених законодавством України (пункт 4.4 статті 4 договору).

Також, судами попередніх інстанцій було встановлено, що розрахунок орендної плати за земельну ділянку (кадастровий № 800000000:62:095:0009), розташовану на перетині вул. Милославської та пр-ту В. Маяковського у Деснянському р-ні м. Києва, площею 72644,00 кв.м., що був поданий в уточнюючій податковій декларації з плати за землю від 23.06.2017 № , був здійснений на підставі виданої Товариству довідки № Ю-15666/2015 від 15.10.2015 про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки за результатами розрахунку у відповідності до рішення Київської міської ради «Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Києва» від 03.07.2014 №23/23, яка на дату виникнення спірних правовідносин є чинною та не скасована.

Станом на травень 2017 року Київською міською радою не приймались інші рішення з питань затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Києва, окрім наведеного вище рішення від 03.07.2014 №23/23.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду виходить з такого.

Підпунктом 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) (далі - ПК України) встановлено, що плата за землю - це обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Відповідно до пункту 288.2 статті 288 ПК України платником орендної плати є орендар земельної ділянки.

За визначенням, наведеним у статті 21 Закону України «Про оренду землі» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі.

Пунктом 288.4 статті 288 ПК України встановлено, що розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем.

Згідно із абзацом 1 пункту 288.1 статті 288 ПК України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.

Підпунктом 288.5.1 пункту 288.5 статті 288 ПК України зазначено, що розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою розміру земельного податку, встановленого для відповідної категорії земельних ділянок на відповідній території.

Пунктом 289.1 статті 289 ПК України передбачено, що для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин здійснює управління у сфері оцінки земель та земельних ділянок.

Відповідно до підпункту 271.1.1 пункту 271.1 статті 271 ПК України базою оподаткування є нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом.

Згідно з пунктом 286.2 статті 286 ПК України платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов`язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається довідка (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а надалі така довідка подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.

Оскільки, позивач є платником орендної плати за відповідну земельну ділянку, розташовану у місті Києві, та подавав відповідну довідку (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки при поданні першої декларації, а також після прийняття рішення Київської міської ради «Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Києва» від 03.07.2014 №23/23, яке було чинним на час виникнення спірних правовідносин, довідку № Ю-15666/2015 від 15.10.2015 про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки за результатами розрахунку у відповідності до рішення Київської міської ради «Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Києва» від 03.07.2014 №23/23, єдиною підставою для виникнення зобов`язання в отриманні та поданні довідки в період січня - травня 2017 року є факт затвердження в даний період нової нормативної грошової оцінки земель м. Києва.

Норми законодавства України, зокрема, Закони України «Про оцінку земель», «Про землеустрій», Податковий кодекс України, регулюють порядок та визначають органи, уповноважені на проведення, розроблення та затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.

Підставою для проведення нормативної грошової оцінки земельних ділянок є рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування (статтія15 Закону України «Про оцінку земель»).

Порядок проведення нормативної грошової оцінки земельних ділянок встановлено статтею 18 Закону України «Про оцінку земель», яка визначає, що нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться відповідно до державних стандартів, норм, правил, а також інших нормативно-правових актів на землях усіх категорій та форм власності.

Щодо земельних ділянок, розташованих у межах населених пунктів незалежно від їх цільового призначення нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться не рідше, ніж один раз на 5-7 років. Нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться юридичними особами, які є розробниками документації із землеустрою відповідно до Закону України «Про землеустрій».

Відповідно до статей 20, 23 Закону України «Про оцінку земель», за результатами нормативної грошової оцінки земельних ділянок складається технічна документація. Дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформлюються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель. Технічна документація з нормативної грошової оцінки земельних ділянок затверджується відповідною сільською, селищною, міською радою.

Рішення рад щодо нормативної грошової оцінки земельних ділянок розташованих у межах населених пунктів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування нормативної грошової оцінки земель або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом (підпункт 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 ПК України).

Крім того, відповідно до положень підпункту 12.3.3 пункту 12.3 статті 12 ПК України орган місцевого самоврядування у десятиденний строк з дня затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель направляє в електронній формі до контролюючого органу інформацію про нормативну грошову оцінку земель. Контролюючі органи не пізніше 10 липня поточного року складають зведену інформацію про нормативну грошову оцінку земель. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, не пізніше 15 липня поточного року оприлюднює на своєму офіційному веб-сайті зведену інформацію про проведену нормативну грошову оцінку земель.

У справі, що розглядається, суд першої інстанції установив, що відповідно до норм законодавства та фактичних обставин, діючою на час виникнення спірних правовідносин є нормативна грошова оцінка земель міста Києва, затверджена рішенням Київської міської ради «Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Києва» від 03.07.2014 №23/23.

Рішенням Київської міської ради від 10.03.2016 № 217/217 «Про внесення змін до рішення Київської міської ради від 03.07.2014 № 23/23 «Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Києва» було внесено зміни до додатка 3 (том І «Складання схем впливу локальних факторів, що характеризують місцезнаходження земельних ділянок міста Києва») до рішення Київської міської ради від 03.07.2014 № 23/23 «Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Києва».

В свою чергу, прийнятий Міністерством аграрної політики та продовольства України наказ від 25.11.2016 № 489 «Про Порядок нормативної грошової оцінки земель населених пунктів» (зі змінами та доповненнями) (далі - Порядок), на який посилався контролюючий орган, не передбачає жодних коригувань раніше проведених нормативних грошових оцінок земель, оскільки згідно пункту 1 розділу І «Загальні положення» даного Порядку, застосовується саме до процедур нормативної грошової оцінки земель населених пунктів.

Тобто, зазначений наказ регулює процедуру проведення нормативної грошової оцінки земель населених пунктів, у разі проведення такої оцінки після набуття ним чинності, тобто з 01.01.2017, не змінює та не скасовує проведені до його прийняття нормативні грошові оцінки населених пунктів, а отже, не може слугувати правовою підставою для отримання платником податків довідок (витягів) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

За умови незатвердження нової нормативної грошової оцінки земель уповноваженим на те органом, сам наказ Міністерством аграрної політики та продовольства України не впливає ні на чинність проведеної до його прийняття нормативної грошової оцінки земель, ні на зобов`язання платника податку отримати Витяг з такої оцінки.

Відповідач не є суб`єктом проведення та розрахунку нормативної грошової оцінки і має право враховувати тільки ті коефіцієнти, які розраховані в затвердженій міською радою технічній документації, враховуючи при цьому оціночний квартал та зону, в яких розташована земельна ділянка та її цільове призначення згідно з даними Державного земельного кадастру. Жодних підстав для застосування будь-яких інших коефіцієнтів, не передбачених технічною документацією з нормативної грошової оцінки, відповідач не має.

Отже, єдиним документом, який підтверджує наявність відомостей про земельні ділянки, в тому числі документ, в якому зазначається цільове призначення земельної ділянки, є Витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, який не може спростовуватися іншими документами.

Крім того, пунктом 4 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державний земельний кадастр» встановлено, що у разі, якщо земельні ділянки, обмеження (обтяження) у їх використанні зареєстровані до набрання чинності цим Законом у реєстрі, відомості про такі земельні ділянки, обмеження (обтяження) підлягають перенесенню до Кадастру в автоматизованому порядку, без подання заяв про це їх власниками, користувачами та без стягнення плати за таке перенесення.

Згідно із статтею 11 цього Закону, відомості про об`єкти Державного земельного кадастру під час внесення їх до Державного земельного кадастру мають відповідати існуючим характеристикам об`єктів у натурі (на місцевості), визначеним з точністю відповідно до державних стандартів, норм та правил, технічних регламентів. Зміна вимог державних стандартів, норм та правил, технічних регламентів щодо показників точності або способів її визначення, зміна геодезичної або картографічної основи Державного земельного кадастру (у тому числі систем координат), що використовувалися для його ведення, не є підставою для визнання відомостей Державного земельного кадастру такими, що підлягають уточненню, якщо на момент їх внесення вони відповідали державним стандартам, нормам та правилам, технічним регламентам.

Відповідно до підпункту «б» пункту 2 статті 21 Закону України «Про державний земельний кадастр» відомості про цільове призначення земельних ділянок вносяться до Державного земельного кадастру, зокрема, щодо виду використання земельної ділянки в межах певної категорії земель: на підставі відповідної документації із землеустрою, яка розробляється при формуванні земельних ділянок, - щодо земельних ділянок, які формуються; на підставі проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, яким передбачена зміна її цільового призначення.

Таким чином, колегія суддів Верховного Суду погоджується із висновком суду першої інстанції, що жодним нормативним актом не передбачено скасування, оновлення та/або обов`язок користувачів (орендаторів) земельних ділянок заміни кодів цільового використання землі, внесених до Державного земельного кадастру, згідно з УКЦВЗ 1998, а навпаки, встановлено правила перенесення даних в автоматизованому порядку, без подання заяви про це власниками, користувачами, з визначенням відомостей про об`єкти відповідно до державних стандартів, норм та правил, технічних регламентів, зміна яких не є підставою для уточнення таких відомостей.

Отже, обчислення позивачем податкових зобов`язань зі сплати орендної плати за землю за період, що перевірявся, на підставі отриманої в 2015 році довідки з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельних ділянок, затвердженої рішенням Київської міської ради «Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Києва» від 03.07.2014 №23/23, яке було чинним на дату проведення перевірки, та застосування до такої оцінки кумулятивної величини коефіцієнта індексації, розрахованої від дати затвердження оцінки, відповідає умовам вище вказаного договору оренди та вимогам законодавства.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За умови відсутності законодавчо встановленої вимоги щодо заміни кодів цільового призначення, відсутності встановленого законодавством обов`язку землевласника та землекористувача (орендаря), порядку та строків здійснення заміни тощо, відсутні правові підстави для застосування до земельних ділянок, які орендуються позивачем, Кф із значенням « 2» або « 3».

При цьому, посилання суду апеляційної інстанції на те, що зміна вартості нормативної грошової оцінки земельної ділянки була зумовлена тим, що до рішення Київської міської ради «Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Києва» від 03.07.2014 №23/23 були внесені зміни згідно рішення Київської міської ради від 10.03.2016 № 271/217, є безпідставними, оскільки базова вартість 1 кв.м. землі, зазначена у довідці № Ю/15666/2015 від 15.10.2015 (згідно рішення Київської міської ради «Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Києва» від 03.07.2014 №23/23), та базова вартість 1 кв.м. землі, зазначена у довідці № Ю-30530/2017 б/д (згідно рішення Київської міської ради «Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Києва» від 03.07.2014 №23/23 зі змінами), була однаковою та становила 645,27 грн./кв.м. в обох довідках. Зміна вартості нормативної грошової оцінки земельної ділянки була зумовлена саме застосуванням коефіцієнту « 2» згідно Порядку нормативної грошової оцінки земель населених пунктів, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 25.11.2016 № 489.

Отже, суд касаційної інстанції погоджується із доводами Товариства, що дії відповідача, під час проведення перевірки та фіксування її результатів, не відповідають принципам податкового законодавства України, встановленими статтею 4 ПК України, зокрема підпунктом 4.1.4 пункту 4.1 статті 4 ПК України, яким встановлена презумпція правомірності рішень платника податку в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу.

За умови відсутності жодної норми законодавства, яка б зобов`язувала платника податку отримувати новий витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки після прийняття Міністерством аграрної політики та продовольства України наказу від 25.11.2016 №489, розрахунок податкових зобов`язань, здійснений Товариством на підставі довідки з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, отриманої 15.10.2015, є правомірним, а необґрунтоване застосування відповідачем до нормативної грошової оцінки земельної ділянки, орендарем якої є Товариство, коефіцієнту, встановленого наказом Міністерством аграрної політики та продовольства України наказу від 25.11.2016 №489 із значенням « 2,00», який збільшує нормативну грошову оцінку землі, а отже й базу оподаткування в 2 рази, є порушенням принципу соціальної справедливості.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постановах від 06.04.2021 у справі № 160/7382/20, від 02.11.2021 у справі № 400/771/20 та від 14.09.2022 у справі № 640/20750/21, від 07.02.2023 у справі № 640/23439/20.

Враховуючи наведене, Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог та скасування оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, з огляду на що касаційна скарга Товариства підлягає задоволенню, рішення суду апеляційної інстанції - скасуванню із залишенням в силі рішення суду першої інстанції.

Суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону (частина перша статті 352 КАС України).

Переглянувши рішення суду апеляційної інстанції, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку, що при ухваленні рішення суд апеляційної інстанції допустив неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які є підставою для скасування судового рішення, а тому касаційну скаргу необхідно задовольнити, рішення суду апеляційної інстанції - скасувати із залишенням в силі рішення суду першої інстанції.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 352, 355, 356, 359 КАС України, Суд,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Квадрат-Україна» задовольнити.

Постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 18.04.2023 скасувати, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 06.06.2022 залишити в силі.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

СуддіЛ.І. Бившева В.В. Хохуляк Р.Ф. Ханова