Справа № 822/1789/18
Суддя: Петричкович А.І.
Дата ухвалення: 2026-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/1789/18
РІШЕННЯ

іменем України

25 лютого 2026 рокум. Хмельницький
Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Петричковича А.І. розглянувши адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Хмельницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

відповідно до ухвали від 14.07.2025 суд прийняв до провадження справу, яку згідно постановою Верховного Суду від 30.06.2025 направлено на новий судовий розгляд до суду першої інстанції, замінив відповідача та вирішив проводити розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (арк. спр.191-192).

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 у позові від 17.05.2018 просить: визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення №0054080/1302-2222 від 15.03.2018 та №1204-13 від 10.04.2017 про визначення розміру грошового зобов`язання з податку на нерухоме майно, за приміщення по АДРЕСА_1 .

У позові пояснив, що як фізична особа - підприємець здійснює виробництво інших виробів із пластмас у власних нежитлових виробничих приміщеннях за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджуються Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 14.02.2011, Витягом про державну реєстрацію прав № 28990173 від 14.02.2011 та Технічним паспортом на нежитлові виробничі приміщення, що є промисловими будівлями, тому ці приміщення не є базою оподаткування податком на нерухомість. з урахуванням пункту "є" підпункту 266.2.2. пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України. Також, зазначив, що раніше подавав адміністративний позов про скасування аналогічного податкового повідомлення-рішення, який був задоволений в повному обсязі постановою Хмельницького окружного адміністративного суду у справі № 822/871/17 від 06 квітня 2017 року (арк. спр.5-7).

Відповідач надав Відзив на позов від 25.07.2025 в якому пояснив, що згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , нежитлове виробниче приміщення загальною площею 428 кв. м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 перереєстровано лише 13.07.2018 року. Вважає, що це свідчить про те, що у період 2016 та 2017 роки контролюючим органом правомірно прийнято оскаржувані податкові повідомлення рішення відповідно до вимог пп. 266.5.1 п.266.5 ст.266, пп.266.7.1 п.266.7 ст.266, пп.265.10.1 п.265.10 ст.265 Податкового кодексу України, де об`єктом оподаткування виступає саме нежитлова будівля ( АДРЕСА_1 ) загальною площею 428 кв. м (арк. спр.196-198).

У додаткових поясненнях від 25.07.2025 позивач просить позов задовольнити так як вважає, що ним надані докази використання приміщення для господарської діяльності (22.29 Виробництво інших виробів з пластмас), тому оскаржувані податкові повідомлення - рішення є незаконними (арк. спр.209).

Встановивши обставини (факти), якими сторони пояснюють вимоги та заперечення, оцінивши надані ними докази, беручи до уваги норми права, які регулюють спірні правовідносини, суд робить такі висновки, враховуючи наступне.

Сторони не оспорюють і це підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 15.04.2002 зареєстрований як фізична особа-підприємець, який має основний вид економічної діяльності: 22.29 Виробництво інших виробів із пластмас, і відповідно до Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 14.02.2011 року та Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, є власником нежилого приміщення за адресою: АДРЕСА_2 , тому це не потребує доказуванню в силу вимог ч.1 ст.78 КАС України.

Відповідно до Податкового повідомлення - рішення від 10.04.2017 №1204-13 на підставі підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України та підпункту 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 Податкового кодексу України Головне управління ДФС у Хмельницькій області визначило податкове зобов`язання за платежем: податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2016 рік (податковий період) на суму 11795,68 гривень (арк. спр.8).

Згідно з Податковим повідомленням - рішенням від 15.03.2018 №1302-2222 на підставі підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України та підпункту 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 Податкового кодексу України Головне управління ДФС у Хмельницькій області визначило податкове зобов`язання за платежем: податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2017 рік (податковий період) на суму 6848 гривень (арк. спр.9).

Відповідно до постанови Верховного Суду від 24 квітня 2018 року у справі №822/871/17 (касаційне провадження №К/9901/35993/18) вирішено постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 06.04.2017 та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 20.06.2017 у справі № 822/871/17 змінено в мотивувальній частині, а в іншій частині - залишено без змін. Рішеннями судів визнано протиправним та скасоване податкове повідомлення-рішення Кам`янець-Подільської ОДПІ Головного управління ДФС у Хмельницькій області форми "Ф" від 18 жовтня 2016 року №125451-13 щодо податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2015 рік у сумі 3128,68 гривень. Також, судовими рішення встановлено, що з огляду на неможливість збігу між періодом опублікування рішення та плановим періодом (у якому планується встановити місцевий податок) відповідно до норми підпункту 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), прийняте 14.01.2015 Кам`янець-Подільською міською радою рішення № 8/75, яким затверджено Положення про податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, та, відповідно, встановлено в м. Кам`янець-Подільський новий податок на майно - податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, не могло бути застосовано в 2015 році, оскільки плановим періодом для застосування цього рішення є 2016 рік.

У справі, яка вирішується, Верховним Судом звернуто увагу, що відповідно до правового висновку, викладеного в постанові палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у справі № 820/3556/17 (постанова від 17.02.2020), застосування підпункту «є» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України можливе у разі якщо власниками об`єктів промисловості є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, та за умови (з врахуванням виду їх діяльності) використання таких об`єктів за функціональним призначенням, тобто для промислового виробництва (виготовлення промислової продукції будь-якого виду). Отже, використання зазначеного об`єкта нерухомості за функціональним призначенням (промислове виробництво) в 2016 та 2017 роках судами попередніх інстанцій не досліджено у повному обсязі, тоді як обставини щодо функціонального використання будівель відповідно до частини 2 статті 73 КАС України входять до предмету доказування у цій справі, з огляду на що суди попередніх інстанцій не надали належної правової оцінки всім обставинам, що мають значення для правильного вирішення спору в контексті спірних правовідносин.

Згідно ст. 265 ПК України в редакції на час спірних правовідносин податок на майно складається з: податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку та плати за землю.

Підпунктом 266.1.1 п. 266.1 ст. 266 ПК України встановлено, що платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Відповідно до пп. "є" 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України визначено перелік об`єктів нерухомості, які не є об`єктом оподаткування, до яких віднесено будівлі промисловості, зокрема виробничі корпуси, цехи, складські приміщення промислових підприємств.

Державним комітетом України по стандартизації, метрології та сертифікації наказом від 17 серпня 2000 року N 507 затверджено і введено в дію Державний класифікатор будівель та споруд ДК 018-2000, який призначений для використання органами центральної та місцевої виконавчої та законодавчої влади, фінансовими службами, органами статистики та всіма суб`єктами господарювання (юридичними та фізичними особами) України. Об`єктами класифікації в ДК 018-2000 є будівлі виробничого та невиробничого призначення та інженерні споруди різного функціонального призначення.

Відповідно до названого Державного класифікатора будівлі промисловості (криті будівлі промислового призначення, наприклад, фабрики, майстерні, бойні, пивоварні заводи, складальні підприємства тощо) віднесено до підрозділу "Будівлі нежитлові" (група 125 "Будівлі промислові та склади" клас 1251 "Будівлі промисловості").

До будівель промисловості відносяться об`єкти нерухомості, які відповідно до ДК 018-2000 належать до класу 1251 "Будівлі промисловості", що включає підкласи: 1251.1 "Будівлі підприємств машинобудування та металообробної промисловості"; 1251.2 "Будівлі підприємств чорної металургії"; 1251.3 "Будівлі підприємств хімічної та нафтохімічної промисловості"; 1251.4 "Будівлі підприємств легкої промисловості"; 1251.5 "Будівлі підприємств харчової промисловості"; 1251.6 "Будівлі підприємств медичної та мікробіологічної промисловості"; 1251.7 "Будівлі підприємств лісової деревообробної та целюлозно-паперової промисловості"; 1251.8 "Будівлі підприємств будівельної індустрії, будівельних матеріалів та індустрії, будівельних матеріалів та виробів, скляної та фарфоро-фаянсової промисловості"; 1251.9 "Будівлі інших промислових виробництв, включаючи поліграфічне".

Визначення приналежності будівлі до того чи іншого класу проводиться на підставі документів, що підтверджують право власності, з урахуванням класифікаційних ознак та функціонального призначення об`єкта нерухомості згідно з ДК 018-2000.

Згідно з ДК 018-2000 до групи (код 125) "Будівлі промислові та склади" належить клас (код 1251) "Будівлі промислові", який включає будівлі промислового призначення, наприклад, фабрики, майстерні, бойні, пивоварні заводи, складальні підприємства тощо. До класу (код 1252) "Резервуари, силоси та склади" належать, зокрема, спеціальні склади, складські майданчики.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, позивач є власником нежитлової будівлі по вул. Привокзальна, 6, м. Кам`янець-Подільський, Хмельницька обл. При цьому, контролюючий орган не спростовує докази позивача, щодо використання позивачем цієї нежитлової будівлі (вул. Привокзальна, 6, м. Кам`янець-Подільський, Хмельницька обл.) загальною площею 428 кв. м у господарській діяльності з урахуванням основного виду його господарської діяльності (22.29 Виробництво інших виробів із пластмас), зокрема: рішення Кам`янець-Подільської міської ради четвертого скликання п`ятої сесії від 24.09.2022 "Про затвердження проекту відведення та передачу в оренду земельної ділянки підприємцю ОСОБА_1 по вул. Привокзальній, 6" (арк. спр.67); Акт обстеження технічного стану нерухомого майна від 06.07.2018 за №205, відповідно до якого при обстеженні нежитлової виробничої будівлі з рампою (м. Кам`янець-Подільський, вул Привокзальна, 6) виявлено, що будівля використовується виключно для виробничих потреб, і відповідає державному класифікатору 1251.1 (арк. спр.72).

Згідно з ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Таким чином, суд робить висновок, що позивач довів позовні вимоги, так як суб`єкт владних повнвоажень не спростував доводи та докази надані Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 , що підтверджено доказами перевіреними судом, тому позов задовольняється.

Враховуючи задоволення позовних вимог судові витрати в розмірі 704,80 слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення №0054080/1302-2222 від 15.03.2018 та №1204-13 від 10.04.2017.

Стягнути на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 704,80 (сімсот чотири гривні вісімдесят копійок) гривень за рахунок асигнувань Головного управління ДПС у Хмельницькій області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 25 лютого 2026 року

Позивач:Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 )
Відповідач:Головне управління ДПС у Хмельницькій області (вул. Пилипчука, 17,м. Хмельницький,Хмельницька обл., Хмельницький р-н,29001 , код ЄДРПОУ - 44070171)
Головуючий суддя А.І. Петричкович