Справа № 160/36056/25
Суддя: Олійник Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2026-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Олійника В. М.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю «АНДІ ЛТД» до Енергетичної митниці, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Державна митна служба України про визнання протиправною та скасування картки відмови, зобов`язання вчинити певні дії,-
18 грудня 2025 року представник товариства з обмеженою відповідальністю «АНДІ ЛТД» звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Енергетичної митниці, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Державна митна служба України, в якій просить:
визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA903050/2025/002468 від 01.10.2025 року;
01.10.2025 року під час перевірки процедури митного оформлення імпортером ТОВ «АНДІ ЛТД», Енергетичною митницею оформлено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA903050/2025/002468 від 01.10.2025 року відмовлено у випуску товару (бензин А98) у вільний обіг (розмитненні) із використанням тарифної пільги (преференції), з підстав того, що за попередніми поставками компетентний орган Республіки Польща не підтвердив преференційне походження товарів, які були поставлені на митну територію України компанією UNIMOT Palwa sp.zo.o.
Імпортером ТОВ «АНДІ ЛТД» здійснено випуск у вільний обіг товару (розмитнення) за сплати ввізного мита в розмірі 10% від фактурної вартості партії бензину А98 на грошову суму, що складає 94 819,79 грн.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.12.2025 року провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи, клопотання представника позивача про витребування доказів задоволено та ухвалено:
Зобов`язати Енергетичну митницю надати до суду засвідчені належним чином копії картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UА903050/2025/002468 від 01.10.2025 року.
Зобов`язати Державну митну службу України надати до суду:
05.01.2026 року на адресу суду від представника Енергетичної митниці надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача з позовними вимогами, викладеними в позовній заяві, не погоджується та вважає їх необґрунтованими з наступних підстав.
Згідно з результатами проведених Держмитслужбою у попередні періоди перевірок сертифікатів про походження товару, складених за заявами експортера «UNIMOT PALIWA sp. zo.o.ul. Swierklanska 2A, 47-120 Zawadzkie Polska» (Республіка Польща), уповноваженими митними органами зарубіжних країн за запитами Держмитслужби було встановлено не підтвердження заявленої в вищевказаних сертифікатах країни походження товару.
Згідно пункту 4 статті 34 Доповнення І до Регіональної конвенції про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження, якщо митні органи договірної сторони-імпортера вирішують призупинити надання преференційного режиму для відповідних товарів до отримання результатів перевірки, вони можуть запропонувати імпортеру здійснити випуск товарів з урахуванням запобіжних заходів, які вважатимуться необхідними.
Товари, щодо яких здійснюється перевірка достовірності заявленого преференційного походження, випускаються митним органом у вільний обіг на митній території України, за умови сплати ввізного мита за повними ставками Митного тарифу України.
На виконання вимог статей 33 та 34 Доповнення І до Конвенції, Енергетичною митницею було направлено до Держмитслужби проект відповідного запиту для вирішення питання щодо подальшого направлення сертифікату з перевезення товару EUR.1 №PL/MF/AU 0332016 від 04.07.2025 до уповноважених митних органів Республіки Польща на перевірку достовірності і правильності інформації, що міститься в ньому.
20.10.2025 року ТОВ «Анді ЛТД» подано до Державної митної служби України скаргу №20/10/25-1-Юр.В, в якій представник позивача просив:
скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA903050/2025/002468 від 01.10.2025 року;
Рішення Державної митної служби України № 15/15-03-01/13/6256 від 29.10.2025 року про розгляд скарги ТОВ «АНДІ ЛТД» в судовому порядку не оскаржувалось.

У жовтні 2025 року Держмитслужбою сертифікат з перевезення товару EUR.1 №PL/MF/AU 0332016 від 04.07.2025 направлений до повноваженого митного органу Республіки Польща для проведення його перевірки.

Після отримання результатів зазначеної перевірки сертифіката з перевезення товару EUR.1 № PL/MF/AU 0332016 від 04.07.2025, здійсненої уповноваженим митним органом Республіки Польща відповідно до статей 33 та 34 Конвенції, Держмитслужбою буде надіслано Енергетичній митниці для розгляду питання щодо можливості відновлення режиму вільної торгівлі відповідно до статті 301 Митного кодексу України.

З огляду на вищевикладене, на думку представника відповідача, рішення Енергетичної митниці щодо відмови ТОВ «АНДІ ЛТД» у митному оформлені з наданням тарифної преференції є правомірним та не підлягає скасуванню.

05.01.2026 року на адресу суду від представника ТОВ «АНДІ ЛТД» надійшла відповідь на відзив, в якій представник позивача спростовує доводи представника відповідача, з огляду на таке.

Щодо твердження відповідача про те, що за результатами митного контролю товарів, у зв`язку із наявністю інформації про експортера - компанії «UNIMOT» (Польща) було встановлено, що у Реєстрі товарів їх походження не підтверджено за результатами перевірок, проведених за запитами митних органів зарубіжних країн та за запитами Держмитслужби.

По-перше, відповідачем до відзиву на позовну заяву не надано жодного доказу, який би свідчив про наведені вище обставини та дійсно підтверджував юридичні факти проведення попередніх перевірок як то митними органами зарубіжних країн, так і за попередніми запитами Держмитслужби відносно контрагента компанії «UNIMOT» (Польща).

У відзиві на позовну заяву зазначено загальні відомості про вжиття наведених вище заходів та їх результати, однак доводів позивача не спростовано.

По-друге, ТОВ «АНДІ ЛТД» було подано скаргу до Державної митної служби про перегляд оскаржуваної картки-відмови Енергетичної митниці в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення за №UA903050/2025/002468 від 01.10.2025 року.

Однак, залишаючи скаргу ТОВ «АНДІ ЛТД» без задоволення, а спірне рішення без змін, Державна митна служба України виходила із наступного:

«1. За результатом перевірки походження товарів, проведеної у попередній період митним органом Республіки Польща за запитом Держмитслужби. які поставлялися до України експортером «UNIMOT PALIWA sp.zo.o.ul. Swierklanska 2A, 47-120 Zawadzkie Polska» (Республіка Польща) походження товарів не було підтверджено цим експортером у зв`язку з ненаданням підтвердних документів».

При цьому, до рішення Державної митної служби України про розгляд скарги ТОВ «АНДІ ЛТД» (лист вих.№15/15-03-01/13/6256 від 29.10.2025 року) не додано жодного доказу, який би підтвердив наведені вище обставини.

Щодо твердження про те, що Енергетичною митницею вжито усіх необхідних заходів щодо перевірки підтвердження про походження товару відповідно до вимог Конвенції - позивач зазначив наступне.

З матеріалів справи вбачається, що у жовтні 2025 року Державною митною службою України скеровано запит, надісланий Енергетичною митницею згідно із листа за №7.6-2/15-02/4/4367 від 14.10.2025 року «Щодо проведення перевірки документів про походження товарів» про проведення перевірки достовірності сертифікатів з перевезення товару ЕUR1, складених уповноваженими органами Польща, в тому числі сертифікату від 04.07.2025 року за № PL/MF/AU 0332016.

Необхідність проведення перевірки обґрунтована виникненням сумнівів щодо преференційного статусу товарів, зазначених у документах про походження, а також їх відповідність вимогам статей 33 та 34 Доповнення I до Регіональної Конвенції, враховуючи те, що під час митного оформлення за допомогою АСМО «ІНСПЕКТОР» згенеровано картку відмови за №UА903050/2025/002468 від 01.10.2025 року та встановлено, що по експортеру «UNIMOT PALIWA Sp.Z.о.о.» уповноваженими органом Польща не підтверджено преференційне походження вживаних транспортних засобів.

Відтак, суб`єкту ЗЕД надано картку відмови та призупинено надання тарифних преференцій до отримання результатів перевірки.

Станом на дату подання Енергетичною митницею відзиву на позовну заяву, запиту з питань проведення перевірки документів про походження товарів щодо сертифікату з перевезення (походження) товару EUR.1 №PL/MF/AU 0332016 від 04.07.2025 року» за №7.6-2/15-02/4/4367 від 14.10.2025 року та відповіді на вказаний вище запит не долучено до матеріалів справи.

Як вже зазначалось, для підтвердження преференційного походження імпортованого товару - бензину А98, ТОВ «Анді ЛТД» надано Енергетичній митниці сертифікат з перевезення (походження) товару EUR.1 №PL/MF/AU 0332016 від 04.07.2025 року, складений уповноваженим експортером UNIMOT PALIWA Sp. Z. о. о. (Польща), в якому зазначено, що країною походження товару, який ввозиться на митну територію України за поданою митною декларацією, є Європейський Союз (ЕU).

Крім того, з сертифікату відповідності щодо преференційного походження імпортованого товару (бензину А98) форми EЦR.1 №PL/MF/AU 0332016 від 04.07.2025 року вбачається, що найменування та місцезнаходженням виробника є - бензин А 98, держава: Федеративна Республіка Німеччина.

При цьому, фактичною підставою для прийняття оскаржуваної картки є наявність у митного органу обґрунтованого сумніву щодо походження задекларованого товару з території ЄС, як необхідної умови для надання преференції зі сплати ввізного мита, а правовою підставою положення статті 34 Доповнення I до Регіональної Конвенції про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження (Закон України №2187-VIII від 08.11.2017 року).

Обґрунтований сумнів виник з тих підстав, що на направлений раніше митними органами України запит митними органами країни експортера не підтверджено преференційне походження товарів експортера (Польща).

Однак, позивач критично оцінює вказану позицію відповідача, оскільки вона не стосуються безпосередньо спірної ситуації щодо митного оформлення товару - бензин А98.

Щодо відсутності у відповідача та третьої особи доказів, які б свідчили, що поданий сертифікат з перевезення (походження) товару EUR.1 №PL/MF/AU 0332016 від 04.07.2025 року є таким, що не підтверджує факти походження товару, представник позивача зазначив наступне.

Сертифікат про походження товару - це документ, який однозначно свідчить про країну походження товару і виданий компетентним органом. У вказаному сертифікаті зазначено, що країною походження товару, який ввозиться на митну територію України за поданою митною декларацією, є Європейський Союз (ЕU).

Крім того, з сертифікату відповідності щодо преференційного походження імпортованого товару (бензину А98) форми ЕUR1 №PL/MF/AU 0332016 від 04.07.2025 року вбачається, що найменування та місцезнаходженням виробника є - бензин А98, держава: Федеративна Республіка Німеччина.

За таких обставин, сертифікат з перевезення товару є офіційним документом, у відповідності до якого настають чітко визначені законом юридичні наслідки, а саме надання декларанту преференції зі сплати ввізного мита. Відтак, спростування зафіксованого у такому документі факту преференційного походження товару може здійснюватися уповноваженим суб`єктом владних повноважень виключно в порядку та у спосіб, що визначені нормами міжнародного договору та національного законодавства.

При цьому, одного лише сумніву в достовірності сертифікату є недостатньо для прийняття митним органом рішення про відмову у митному оформленні випуску товару із наданням преференції.

З урахуванням викладеного, представник позивача просив задовольнити позовні вимоги ТОВ «АНДІ ЛТД».

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.01.2026 року в задоволенні клопотання представника Енергетичної митниці про розгляд справи №160/36056/25 за правилами загального позовного провадження - відмовлено.

06.01.2026 року на адресу суду від представника Державної митної служби України надійшло клопотання вх.№790/26, в яких представник третьої особи надає витребувані документи на виконання ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.12.2025 року та зазначає наступне.

Станом на 06 січня 2026 року у Держмитслужбі відсутня відповідь уповноваженого митного органу Республіки Польща щодо результатів перевірки достовірності та правильності сертифікатів з перевезення товару EUR.1: №PL/MF/AU 0332016 від 04.07.2025, №PL/MF/AU 0329108 від 07.07.2025, №PL/MF/AU 0329109 від 07.07.2025, №PL/MF/AU 0333712 від 29.07.2025, №PL/MF/AU 0338652 від №PL/MF/AU 0338654 від 10.07.2025, №PL/MF/AU 0380984 від 09.07.2025, №PL/MF/AU 0380989 від 09.07.2025, №PL/MF/AU 0380990 від 09.07.2025.

Відповідно до статті 41 Глави 7 Розділу ІІ Митного кодексу України документами, що підтверджують країну походження товару є сертифікат про походження товару або засвідчена декларація про походження товару, або декларація про походження товару, або сертифікат про регіональне найменування товару.

Відповідно до статті 17 Розділу V Доповнення І до Конвенції (ратифікована Верховною Радою України Законом України від 17 грудня 2024 року № 4148-ІХ) товари, що походять з однієї з Договірних Сторін, під час їх ввезення в іншу Договірну Сторону підпадають під дію Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони, за умови подання одного з таких документів, що підтверджують походження: сертифікат з перевезення товарів EUR.1, зразок якого наведений в Додатку IV до цього Доповнення; у випадках, вказаних у пункті 1 Статті 18, декларація долучена експортером до рахунка-фактури, накладної на поставку чи будь-якого іншого комерційного документа, в якому відповідні товари описуються достатньо детально для того, щоб їх можна було ідентифікувати; текст декларації про походження наводиться в Додатку III до цього Доповнення.

Таким чином, згідно з законодавством України сертифікат якості №500001957/0 від 30.06.2025 року та сертифікат якості № ОК 10413 (R-ОР Q 026) від 15.06.2025 року не є документами, що підтверджують країну походження товару.

З огляду на вищевказане, на думку представника третьої особи, направлення запитів до уповноважених митних органів Республіки Польща щодо здійснення перевірки сертифіката якості №500001957/0 від 30.06.2025 року та сертифіката якості № ОК 10413 (R-ОР Q 026) від 15.06.2025 року Держмитслужбою не здійснювалось, оскільки зазначені документи не віднесені до документів, що підтверджують походження товару.

З урахуванням викладеного, представник третьої особи просить відмовити в задоволенні позовних вимог ТОВ «АНДІ ЛТД».

06.01.2026 року на адресу суду від представника Державної митної служби України надійшли пояснення щодо позову, в яких представник третьої особи вважає позовні вимоги безпідставними та необґрунтованими, з огляду на наступне.

До відділу митного оформлення «Львів» митного поста «Західний» Енергетичної митниці декларантом ТОВ «Анді ЛТД» подано електронну митну декларацію типу IM 40 ТФ, якій присвоєно номер 25UA71U4.

Митну декларацію подано для митного оформлення в митному режимі IM 40 (випуск у вільний обіг) товару «1. Легкі дистиляти, бензин моторні: Benzyna PB 98EN228із вмістом: свинцю менш 0,0025 г/л, етанолу 0,4 об. %, етил-третбутилового ефіру 7,7 об. %, сірки 0,2 мг/кг (0,00002 мас. %); октанове число за дослідницьким методом 98,2; октанове число за моторним методом 89,1. Температура кінця перегонки 184,1 град, по Цельсію. Щільність продукта при 15 град Цельсію - 747,5 кг/м3 . Кількість продукта при 15 град. Цельсію - 34,067 тис. л. Використовується в якості палива».

За результатами аналізу поданих документів встановлено, що одержувачем товару є ТОВ «Анді ЛТД», а експортером - «UNIMOT Paliwa Sp.Z.o.o.» із застосуванням тарифної преференції зі сплати ввізного мита за кодом «410» (Товари, що ввозяться в Україну та походять з країн ЄС згідно з Угодою про асоціацію між Україною з однієї сторони та Європейським Союзом, Європейським Співтовариством з атомної енергії, їх країнами членами, - з іншої сторони, графа 36 митної декларації) на підставі сертифіката з перевезення товару EUR.1 PL/MF/AU 0332016 від 04.07.2025, виданого митним органом Республіки Польща (відомості про сертифікат зазначені у графі 44 митної декларації за кодом документу «0954» згідно з Класифікатором документів, сертифікатів, дозволів та додаткової інформації, затвердженим наказом Міністерства фінансів України 20.09.2012 №1011 (зі змінами).

За результатами митного контролю зазначених товарів, у зв`язку з наявністю інформації про експортера - компанії «UNIMOT Paliwa Sp.Z.о.о.» (Польща) у Реєстрі товарів, походження яких не підтверджено за результатами перевірок, проведених митними органами зарубіжних країн за запитами митниць Держмитслужби у встановленими Угодами про вільну торгівлю або законом порядку.

З огляду на вищевикладене, посадовою особою митного органу прийнято рішення про відмову в митному оформленні, оформленого карткою відмови від № UА903050/2025/02468.

Відповідно до частини 4 статті 34 Доповнення І до Регіональної конвенції про пан-євро-середземноморські преференційні правила, якщо митні органи Договірної Сторони - імпортера вирішують призупинити надання преференційного режиму для відповідних товарів до отримання результатів перевірки, вони можуть запропонувати імпортеру здійснити випуск товарів, з урахуванням запобіжних заходів, які вважають необхідними.

В картці відмови 2468 зазначено, що Позивач може випустити товар у вільний обіг на митній території України, за умови сплати ввізного мита за повними ставками Митного тарифу України.

Позивачем подано нову тимчасову декларацію №25UА72и3 від 01.10.2025 зі сплатою мита за повними ставками Митного тарифу Україну, на підставі якої товар випущений для вільного обігу на митній території України.

Разом з тим, позивачем оскаржено в адміністративному порядку картку відмови №2468 до Державної митної служби України як до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику відповідно до вимог глави 4 Митного кодексу України.

Рішенням про розгляд скарги від 29.10.2025 року №15/15-03-01/13/6256 скаргу залишено без задоволення, що підтверджує правомірність позиції митного органу.

Згідно пункту 3 статті 34 Доповнення І до Конвенції перевірка здійснюється митними органами Договірної Сторони-експортера. З цією метою вони мають право вимагати надання будь-яких підтвердних документів та проводити будь-яку перевірку рахунків експортера або будь-яку іншу перевірку, яку вони вважатимуть необхідною.

Якщо митні органи Договірної Сторони-імпортера вирішують призупинити надання преференційного режиму для відповідних товарів до отримання результатів перевірки, вони можуть запропонувати імпортеру здійснити випуск товарів, з урахуванням запобіжних заходів, які вважатимуться необхідними (пункт 4 статті 34 Доповнення І до Конвенції).

Митні органи, на запит яких проводиться перевірка, якнайшвидше повідомляються про її результати. Ці результати повинні чітко вказувати на те, чи є документи достовірними, чи можна розглядати відповідні товари такими, що походять з однієї з Договірних Сторін, і чи відповідають вони іншим вимогам цієї Конвенції (пункт 5 статті 34 Доповнення І до Конвенції).

У випадку наявності обґрунтованих сумнівів та за відсутності відповіді на запит про перевірку протягом десяти місяців з дати направлення такого запита або якщо відповідь на запит не містить достатньої інформації для визначення достовірності відповідного документа або справжнього походження товарів, митні органи, що запитують про проведення перевірки, відмовляють у наданні преференцій, крім як у разі виняткових обставинах (пункт 6 статті 34 Доповнення І до Конвенції).

Підприємством подано до Енергетичної митниці митну декларацію 25UA71U4 для поміщення у митний режим «імпорт» товару «1. Легкі дистиляти, бензини моторні: Benzyna PB 98 EN 228 із вмістом: свинцю менш 0,0025 г/ л, етанолу 0,4 об.%, етил-третбутилового ефіру 7,7 об.%, сірки 0,2 мг/кг (0,00002 мас.%); октанове число за дослідницьким методом 98,2,-октанове число за моторним методом 89,1.Температура кінця перегонки 184,1 град. по Цельсію. Щільність продукта при 15 град Цельсію - 747,5 кг/м3. Кількість продукта при 15 град. Цельсію - 34,067 тис. л. Використовується в якості палива» із застосуванням тарифної пільги (преференції) за кодом 410 - товари, що ввозяться в Україну та походять з країн ЄС згідно з Угодою про асоціацію між Україною з однієї сторони та Європейським Союзом, Європейським Співтовариством з атомної енергії, їх країнами членами - з іншої сторони.

На підтвердження задекларованої підприємством у графі 34 країни походження «EU» (Європейський Союз) митної декларації 25UA71U4, у графі 44 під кодом документу про походження товару «0954» заявлений сертифікат з перевезення товару EUR.1 № PL/MF/AU 0332016 від 04.07.2025, виданий митним органом Республіки Польща експортеру «UNIMOT PALIWA sp. z o.o. ul. Swierklanska 2A, 47-120 Zawadzkie Polska».

За результатом перевірки походження товарів, проведеної у попередній період митним органом Республіки Польща за запитом Держмитслужби, які поставлялися до України експортером «UNIMOT Paliwa Sp. Z.o.o.», походження товарів не було підтверджено цим експортером у зв`язку з ненаданням підтвердних документів.

З огляду на вищевказане, посадовими особами Енергетичної митниці за результатом розгляду митної декларації 25UA71U4 було оформлено картку відмови від 01.10.2025 №UA903050/2025/002468 з метою застосування механізму призупинення надання преференційного режиму у відповідності до пункту 4 статті 34 Доповнення І до Конвенції (Закон України від 17.12.2024 №4148-ІХ).

З урахуванням викладеного, представник третьої особи просить відмовити в задоволенні позовних вимог ТОВ «АНДІ ЛТД».

08.01.2026 року на адресу суду від представника ТОВ «АНДІ ЛТД» надійшли додаткові пояснення, в яких представник позивача, посилаючись на приписи статті 44 КАС України, надає пояснення проти доводів і міркувань представника третьої особи.

Лист Державної митної служби України за №15/15-03-01/11/6265 «Щодо проведення перевірки сертифікату від 04.07.2025 року за №PL/MF/AU 0332016» було подано «29» жовтня 2025 року, тобто після «29» календарних днів, від дати прийняття відповідачем спірної картки відмови від 01.10.2025 року.

Відтак, відповідачем та третьою особою по справі №160/36056/25 вжито заходів обґрунтованих сумнівів щодо перевірки походження імпортованого товару лише після 1 календарного місяця, де спірну картку відмову одержано позивачем о 13 год. 33 хв. від 01.10.2025 року, тобто в безпосередній день розмитнення транспортного засобу.

Наведене свідчить про додаткову ознаку протиправності прийнятого відповідачем спірного рішення за відсутності попередньо сформованих запитів та одержаних на них своєчасних відповідей згідно із діючого алгоритму дій митного органу під час розмитнення імпортованих товарів (обов`язковий термін у 10 місяців для надання відповіді відповідно до пункту 6 статті 34 Протоколу №1 щодо визначення поняття «продукція походження» та методів адміністративного співробітництва, що є додатком до Угоди про асоціацію між Європейським Союзом та Європейським співтовариством з атомної енергії і їх державами-членами з одного боку та Україною).

Представником відповідача на виконання вимог частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, не долучено до матеріалів адміністративної справи лист вих. №7.6-2/15-02/4/4367 від 14.10.2025 року, яким за твердженнями представників обох митниць було скеровано копію запиту Державної митної служби України до митних органів Республіки Польща з питання перевірки достовірності сертифікату EUR.1 №PL/MF/AU 0332016 від 04.07.2025 року та підтвердження преференційного походження товару.

У той же час, в справі міститься лист ТОВ «АНДІ ЛТД» за вих. б/н від 01.10.2025 року до контрагента за ЗЕД контрактом - компанії UNIMOT PALIWA sp.zo.o. (Республіка Польща), в якому, з поміж іншого, позивач просив контрагента надати офіційного листа з підтвердженням автентичності сертифікату з перевезення (походження) товару форми EUR.1 за № PL/MF/AU 0332016 від 04.07.2025 року та надати всі можливі додаткові документи на підтвердження походження вищезгаданої партії бензину РВ98.

Листом за вих.№w/n Warsaw від 14.10.2025 року контрагентом за ЗЕД контрактом - компанією UNIMOT PALIWA sp. z o.o. (Республіка Польща) повідомлено імпортера ТОВ «АНДІ ЛТД» про те, що сертифікат з перевезення (походження) товару форми EUR.1 за №PL/MF/AU 0332016 від 04.07.2025 року є документом, який має преференційне походження на товар та поширюється на всі поставки імпортованих товарів протягом строку дії декларації на товар (з 01.01.2025 року до 31.12.2026 року (включно).

Крім того, у матеріалах адміністративної справи №160/36056/25 також міститься лист ТОВ «АНДІ ЛТД» до контрагента за ЗЕД контрактом - компанії UNIMOT PALIWA sp. z o.o. (Республіка Польща), в якому з-поміж іншого, позивач додатково просив контрагента надати офіційного листа з підтвердженням автентичності сертифікату з перевезення (походження) товару форми EUR.1 та надати всі можливі додаткові документи на підтвердження походження вищезгаданої партії бензину РВ98.

Процес підтвердження документів для продукції німецького походження має складний міжвідомчий характер і зазвичай триває кілька місяців. Перевірка проходить через ланцюг установ: Енергетична митна служба України - Катовіцька палата податкової адміністрації - Сілезьке митно-податкове управління у Катовицях - Unimot Paliwa - Total (Німеччина) - митні органи Німеччини.

Одночасно, наше підприємство не має можливості прискорити надання документів державними органами третіх країн.

Беручи до уваги вищезазначене, наполегливо просимо утриматися від застосування обмежувальних заходів у вигляді відмови у преференціях щодо такого надійного та прозорого постачальника, як Unimot Paliwa.

На даний час клієнти підприємства змушені призупинити закупівлі бензину, що спричинило блокування ресурсів на паливній базі (призначених виключно для України), створює ризик затримок у розвантаженні наступних партій, призначених для польського ринку.

Відтак, під час митного оформлення товару, імпортованого позивачем, в Енергетичної митниці були відсутні підстави вважати, що походження такого товару з Європейського Союзу є не підтвердженим, оскільки на момент митного оформлення Енергетичній митниці Позивачем було надано достатній пакет документів, у тому числі, сертифікат з перевезення товару EUR.1 № PL/MF/AU 0332016 від 04.07.2025 року на підтвердження походження товару з Європейського Союзу та відповідно наявність підстав для застосування преференційної ставки ввізного мита.

Позивач критично оцінює посилання Державної митної служби України в рішенні №15/15-03-01/13/6256 від 29.10.2025 року про розгляд скарги ТОВ «АНДІ ЛТД» від 20.10.2025 року за № 20/10/25-1-Юр.В на те, що Держмитслужбою отримано відповідь щодо проведеної перевірки митними органами країн-членів ЄС (за попередні періоди) щодо достовірності документів про походження товарів, які були видані у країні відправлення експортеру UNIMOT PALIWA sp.zo.o., за результатом яких європейське походження заявлених в них товарів не було підтверджено, оскільки зазначена перевірка не стосується позивача, здійснена за попередні періоди, у той час як позивачем імпортовано товар 01.10.2025 року, а також ненадання Державною митною службою України відповідних доказів на підтвердження зазначених обставин, що ставить під сумнів реальність здійснення такої перевірки.

За наведеного вище, позивач просить суд врахувати той факт, що відповідачем передчасно зобов`язано позивача сплатити ввізне мито у розмірі 10% фактурної вартості імпортованого товару, за відсутності офіційного документу, яким підтверджено, що наданий сертифікат з перевезення товару EUR.1 №PL/MF/AU 0332016 від 04.07.2025 року - не є автентичним.

З урахуванням викладеного, представник позивача просить задовольнити позовні вимоги ТОВ «АНДІ ЛТД».

Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи в їх сукупності, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд встановив наступні обставини.

Судом встановлено, що до відділу митного оформлення «Львів» митного поста «Західний» Енергетичної митниці декларантом ТОВ «Анді ЛТД» подано електронну митну декларацію типу IM 40 ТФ, якій присвоєно номер 25UA71U4.

Митну декларацію подано для митного оформлення в митному режимі IM 40 (випуск у вільний обіг) товару « 1. Легкі дистиляти, бензин моторні: Benzyna PB 98EN228із вмістом: свинцю менш 0,0025 г/л, етанолу 0,4 об. %, етил-третбутилового ефіру 7,7 об. %, сірки 0,2 мг/кг (0,00002 мас. %); октанове число за дослідницьким методом 98,2; октанове число за моторним методом 89,1. Температура кінця перегонки 184,1 град, по Цельсію. Щільність продукта при 15 град Цельсію - 747,5 кг/м3 . Кількість продукта при 15 град. Цельсію - 34,067 тис. л. Використовується в якості палива», із застосуванням тарифної пільги (преференції) за кодом 410 - товари, що ввозяться в Україну та походять з країн ЄС згідно з Угодою про асоціацію між Україною з однієї сторони та Європейським Союзом, Європейським Співтовариством з атомної енергії, їх країнами членами - з іншої сторони.

На підтвердження задекларованої підприємством у графі 34 країни походження «EU» (Європейський Союз) митної декларації 25UA71U4, у графі 44 під кодом документу про походження товару « 0954» заявлений сертифікат з перевезення товару EUR.1 № PL/MF/AU 0332016 від 04.07.2025, виданий митним органом Республіки Польща експортеру «UNIMOT PALIWA sp. z o.o. ul. Swierklanska 2A, 47-120 Zawadzkie Polska».

За результатами митного контролю зазначених товарів, у зв`язку з наявністю інформації про експортера - компанії «UNIMOT Paliwa Sp.Z.о.о.» (Польща) у Реєстрі товарів, походження яких не підтверджено за результатами перевірок, проведених митними органами зарубіжних країн за запитами митниць Держмитслужби у встановленими Угодами про вільну торгівлю або законом порядку.

З огляду на вищевикладене, посадовими особами Енергетичної митниці за результатом розгляду митної декларації 25UA71U4 було оформлено картку відмови від 01.10.2025 №UA903050/2025/002468 з метою застосування механізму призупинення надання преференційного режиму у відповідності до пункту 4 статті 34 Доповнення І до Конвенції (Закон України від 17.12.2024 №4148-ІХ).

Імпортером ТОВ «АНДІ ЛТД» здійснено випуск у вільний обіг товару (розмитнення) за сплати ввізного мита в розмірі 10% від фактурної вартості партії бензину А98 на грошову суму, що складає 94 819,79 грн.

20.10.2025 року ТОВ «Анді ЛТД» подано до Державної митної служби України скаргу №20/10/25-1-Юр.В, в якій представник позивача просив:

скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA903050/2025/002468 від 01.10.2025 року;

зобов`язати Енергетичну митницю прийняти нове рішення, яким відновити режим вільної торгівлі для товару за кодом 2710 12 49 01 згідно із УКТ ЗЕД, оформленого за митною декларацією типу ІМ 40 ДТ №25UA73U2 від 01.10.2025 року;

застосувати наслідки поновлення режиму вільної торгівлі та відновити преференційну ставку мита до товару за митною декларацією ІМ 40 ДТ №25UA73U2 від 01.10.2025 року;

повернути надміру сплачені грошові кошти у розмірі 94 819, 79 грн. за митною ІМ 40 ДТ № 25UA73U2 від 01.10.2025 року.

Відповідно до положень статей 33 та 34 Доповнення І до Конвенції, пункту 3 частини першої статті 265 Митного кодексу України, Державна митна служба України залишила скаргу ТОВ «АНДІ ЛТД» №20/10/25-1-Юр.В від 20.10.2025 (вх. Держмитслужби №30717/13/1 від 24.10.2025) - без задоволення, картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA903050/2025/002468 від 01.10.2025 року - без змін.

Рішення Державної митної служби України № 15/15-03-01/13/6256 від 29.10.2025 року про розгляд скарги ТОВ «АНДІ ЛТД» в судовому порядку не оскаржувалось.

Товариство з обмеженою відповідальністю «АНДІ ЛТД» вважає протиправною та такою, що підлягає скасуванню, картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA903050/2025/002468 від 01.10.2025 року, оскільки до митного оформлення надано всі необхідні документи про товар за кодом 2710 12 49 01 згідно із УКТЗЕД «Легкі дистиляти, бензини моторні: Benzyna РВ 98 EN 228 із вмістом: свинцю менше 0,0025 г/л, етанолу 0,4 об.%, етил-третбутилового ефіру 7,7 об.%, сірки 0,2 мг/кг (0,00002 мас.%)», його характеристики, надано відомості, які відповідають товаросупроводжувальним документам, достовірність яких підтверджено сертифікатом якості товару, у зв`язку з чим представник позивача звернувся до суду з цим позовом.

Вирішуючи позовні вимоги по суті, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Митний кодексу України визначає засади організації та здійснення митної справи в Україні, регулює економічні, організаційні, правові, кадрові та соціальні аспекти діяльності митної служби України, спрямований на забезпечення захисту економічних інтересів України, створення сприятливих умов для розвитку її економіки, захисту прав та інтересів суб`єктів підприємницької діяльності та громадян, а також забезпечення додержання законодавства України з питань митної справи.

Відповідно до ст.1 Митного кодексу України законодавство України з питань митної справи складається з Конституції України, цього Кодексу, інших законів України, що регулюють питання, зазначені у статті 7 цього Кодексу, з міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також з нормативно-правових актів, виданих на основі та на виконання цього Кодексу та інших законодавчих актів.

Відносини, пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються цим Кодексом, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування.

Відповідно до ч.1 ст.318 Митного кодексу України митному контролю підлягають усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України.

Митний контроль сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку (п.24 ч.1 ст.4 Митного кодексу України).

Згідно з ч.ч.2-3 ст.318 Митного кодексу України митний контроль здійснюється виключно митними органами відповідно до цього Кодексу та інших законів України. Митний контроль передбачає виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань митної справи.

Положеннями статті 272 Митного кодексу України передбачено, що ввізне мито встановлюється на товари, що ввозяться на митну територію України. Встановлення нових та зміна діючих ставок ввізного мита, визначених Митним тарифом України, здійснюються Верховною Радою України шляхом прийняття законів України.

Відповідно до ч.ч.4-5 ст.280 Митного кодексу України ввізне мито на товари, митне оформлення яких здійснюється в порядку, встановленому для підприємств, нараховується за ставками, встановленими Митним тарифом України.

Ввізне мито є диференційованим щодо товарів, що походять з держав, які спільно з Україною входять до митних союзів або утворюють з нею зони вільної торгівлі. У разі встановлення будь-якого спеціального преференційного митного режиму згідно з міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовуються преференційні ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України.

До товарів, що походять з України або з держав - членів Світової організації торгівлі, або з держав, з якими Україна уклала двосторонні або регіональні угоди щодо режиму найбільшого сприяння, застосовуються пільгові ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України, якщо інше не встановлено законом.

До товарів, які випускаються у вільний обіг на митній території України відповідно до частини 6 статті 75 цього Кодексу, застосовуються знижені ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України, якщо інше не визначено законом.

До решти товарів застосовуються повні ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України.

Частинами 1-3 ст.36 Митного кодексу України передбачено, що країна походження товару визначається з метою оподаткування товарів, що переміщуються через митний кордон України, застосування до них заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, заборон та/або обмежень щодо переміщення через митний кордон України, а також забезпечення обліку цих товарів у статистиці зовнішньої торгівлі.

Країною походження товару вважається країна, в якій товар був повністю вироблений або підданий достатній переробці відповідно до критеріїв, встановлених цим Кодексом.

Під країною походження товару можуть розумітися група країн, митні союзи країн, регіон чи частина країни, якщо є необхідність їх виділення з метою визначення походження товару.

За змістом ст.41 Митного кодексу України документами, що підтверджують країну походження товару, є сертифікат про походження товару або засвідчена декларація про походження товару, або декларація про походження товару, або сертифікат про регіональне найменування товару.

Країна походження товару заявляється (декларується) митному органу шляхом зазначення назви країни походження товару та відомостей про документи, що підтверджують походження товару, у митній декларації, крім випадків, якщо обов`язкове подання оригіналу такого документа для цілей визначення країни походження товару передбачено законами України або міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Сертифікат про походження товару - це документ, який однозначно свідчить про країну походження товару і виданий компетентним органом цієї країни або країни вивезення, якщо у країні вивезення сертифікат видається на підставі сертифіката, виданого компетентним органом у країні походження товару.

Декларація про походження товару це письмова заява про країну походження товару, зроблена у зв`язку з вивезенням товару виробником, продавцем, експортером (постачальником) або іншою компетентною особою на комерційному рахунку чи будь-якому іншому документі, що стосується товару.

Додатковими відомостями про країну походження товару є відомості, що містяться в товарних накладних, пакувальних листах, відвантажувальних специфікаціях, сертифікатах (відповідності, якості, фітосанітарних, ветеринарних тощо), митній декларації країни експорту, паспортах, технічній документації, висновках-експертизах відповідних органів, інших матеріалах, що можуть бути використані для підтвердження країни походження товару.

Згідно ч.1 ст.281 Митного кодексу України допускається встановлення тарифних пільг (тарифних преференцій) щодо ставок Митного тарифу України у вигляді звільнення від оподаткування ввізним митом, зниження ставок ввізного мита або встановлення тарифних квот відповідно до законодавства України та для ввезення товарів, що походять з держав, з якими укладено відповідні міжнародні договори.

Законом України «Про ратифікацію Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони» від 16.09.2014 №1678-VII ратифіковано Угоду про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони.

Відповідно до статті 25 частини 1 глави 1 розділу ІV Угоди про асоціацію сторони поступово створюють зону вільної торгівлі протягом перехідного періоду, що не перевищує 10 років починаючи з дати набрання чинності цією Угодою-1, відповідно до положень цієї Угоди та відповідно до Статті XXIV Генеральної угоди про тарифи та торгівлю 1994 року.

Відповідно до частини 1 статті 26 глави 1 розділу ІV Угоди про асоціацію положення цієї Глави застосовуються до торгівлі товарами-2, що походять з територій Сторін. Для цілей цієї Глави «походження» означає, що товар підпадає під правила походження, викладені в Протоколі I до цієї Угоди («Щодо визначення концепції «походження товарів» і методів адміністративного співробітництва»).

Таким чином, Угода про асоціацію з ЄС передбачає обов`язок України застосовувати преференційне мито до товарів, що походять з території інших сторін.

Відповідно до Закону України від 08.11.2017 №2187-VIII Україна приєдналася до Регіональної конвенції про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження, яка набрала чинності для України 01.02.2018.

Як визначено у статті 1 Рішення підкомітету Україна - ЄС з питань митного співробітництва від 21.11.2018 року №1/2018 про заміну Протоколу I «Щодо визначення концепції «походження товарів» і методів адміністративного співробітництва» до Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони, Протокол І до Угоди про асоціацію замінено текстом, викладеним у Додатку до цього Рішення.

Статтею 1 Протоколу І щодо визначення концепції «походження товарів» і методів адміністративного співробітництва (додаток до Рішення №1/2018) встановлено, що з метою імплементації цієї Угоди застосовуються Доповнення I і відповідні положення Доповнення II до Регіональної конвенції про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження.

Таким чином, для визначення правил «походження товарів» на момент виникнення спірних правовідносин застосуванню підлягали відповідні положення Регіональної конвенції.

За змістом статті 15 розділу V Доповнення І до Регіональної конвенції товари, що походять з однієї з Договірних Сторін, і ввозяться в інші Договірні Сторони, підпадають під дію цієї Угоди за умови подання одного з таких документів, що підтверджують походження:

(a) сертифікат з перевезення товару EUR.1, зразок якого наведений у Додатку III а;

(b) сертифікат з перевезення товару EUR-MED, зразок якого наведений у Додатку III b;

(c) у випадках, вказаних у Статті 21(1), декларація (надалі іменуватиметься «декларацією походження» або «декларацією походження EUR-MED»), надана експортером до інвойсу, повідомлення про доставку чи будь-якого іншого комерційного документа, який описує розглядувані товари достатньо детально для того, щоб їх можна було ідентифікувати. Текст декларації походження наведений у Додатку IV a і b.

Незважаючи на положення пункту 1 товари, що походять з певної країни в розумінні цієї Конвенції, підпадають під положення відповідних угод без необхідності подання будь-яких підтверджень походження, вказаних у пункті 1 цієї Статті.

Статтею 23 Доповнення І до Регіональної конвенції визначено, що підтвердження про походження є дійсним протягом чотирьох місяців з дати видачі в Договірній стороні-експортері та у зазначений період має бути подане до митних органів країни імпорту.

Підтвердження про походження, що подаються до митних органів Договірної сторони імпортера пізніше кінцевої дати подання, вказаної в пункті 1 цієї Статті, можуть бути прийняті з метою застосування преференційного режиму, якщо вони не були подані до встановленої кінцевої дати через виняткові обставини.

В інших випадках несвоєчасного подання митні органи Договірної сторони-імпортера можуть прийняти підтвердження походження, якщо імпортовані товари були представлені раніше вказаної кінцевої дати.

При цьому згідно з приписами статті 32 Протоколу І митні органи держав-членів Європейського Союзу і України повинні надавати один одному через Європейську комісію зразки відбитків штампів, використовуваних у їхніх митних службах для видачі сертифікатів з перевезення товару EUR.1 і адреси митних органів, які відповідають за перевірку цих сертифікатів і декларацій інвойс.

З метою забезпечення правильного застосування цього Протоколу Європейський Союз і Україна повинні допомагати один одному через компетентні митні адміністрації у перевірці достовірності сертифікатів з перевезення товару EUR.1 або декларацій інвойс та правильності інформації, що міститься в цих документах.

Відповідно до статті 33 Протоколу І подальші перевірки підтверджень походження мають здійснюватись у довільному порядку або тоді, коли митні органи країни імпорту мають обґрунтовані сумніви в достовірності таких документів, статусі походження відповідних товарів або виконанні інших вимог цього Протоколу. З метою реалізації положень пункту 1 цієї статті митні органи країни імпорту повинні повернути сертифікат з перевезення товару EUR.1 та інвойс, якщо він була поданий, декларацію інвойс або копії цих документів митним органам країни експорту, вказавши, якщо це доречно, причини запиту.

Будь-які отримані документи й інформація, що вказують на недостовірність інформації, наведеної в підтвердженні походження, повинні бути передані на підтримку запита про перевірку. Перевірка має бути здійснена митними органами країни експорту.

Для виконання цього завдання вони мають право вимагати будь-яких доказів і здійснювати будь-яку перевірку рахунків експортера та інші перевірки, які вважатимуть належними.

Якщо митні органи країни імпорту вирішують призупинити надання преференційного режиму для товарів, щодо яких здійснюється перевірка, до надходження результатів цієї перевірки, вони повинні запропонувати імпортерові позбавитися товару з уживанням будь-яких запобіжних заходів, які вважатимуться необхідними.

Митні органи, на запит яких була здійснена перевірка, мають бути повідомлені про її результати якомога раніше.

Ці результати повинні чітко вказувати на те, чи є перевірені документи достовірними та чи розглядувані товари можуть бути визнані такими, що походять з Європейського Союзу або України і відповідають іншим вимогам цього Протоколу.

Якщо у випадку обґрунтованих сумнівів відповідь на запит про перевірку не надійшла протягом десяти місяців з дати подання цього запита, або якщо відповідь не містить достатньої інформації для визначення достовірності розглядуваного документа або справжнього походження товарів, митні органи, що подали запит, повинні за відсутності виняткових обставин відмовити у наданні права на преференції.

Виходячи з аналізу вищевказаних норм, слідує висновок, що основними документами, що свідчать про країну походження товару для надання товару режиму вільної торгівлі, є сертифікат про походження товару, виданий уповноваженим органом держави вивезення, відповідно до її національного законодавства, та/або декларація походження, надана експортером до інвойсу.

При цьому наявність у контролюючого органу сумнівів щодо наданих декларантом документів на підтвердження заявленої ним країни походження товару є лише обставиною для перевірки таких документів та не може бути беззаперечною підставою для відмови у застосуванні преференційної ставки мита.

Подання суб`єктами ЗЕД документів про походження товару з метою підтвердження преференційного режиму відповідно до статті 301 МК України не є підставою (причиною) для здійснення перевірки цих документів без обґрунтованих сумнівів щодо достовірності документів про походження товару.

Суд враховує, що застосування преференційного режиму під час митного оформлення товарів шляхом надання пільги (за кодом 410) у вигляді звільнення від сплати ввізного мита на товари, що ввозяться на територію України суб`єктами господарювання, здійснюється в рамках Доповнення І «Визначення поняття «походження товарів» і методів адміністративного співробітництва» до Регіональної конвенції про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами - членами, з іншої сторони, ратифікованої Законом України від 16.09.2014 №1678-VII.

Частиною 1 статті 16 Доповнення І Угоди передбачено, що сертифікат з перевезення товару EUR.1 або EUR-MED має бути виданий митними органами Договірної сторони-експортера на письмову заявку експортера або, під відповідальність експортера, його уповноваженим представником, а відповідно до частини 3 цієї статті, експортер, який подає заявку про видачу сертифіката з перевезення товару EUR.1 або EUR-MED, повинен бути готовим у будь-який час на вимогу митних органів Договірної сторони-експортера, у якій видається сертифікат з перевезення товару EUR.1 або EUR-MED, надати всі належні документи на підтвердження статусу походження розглядуваних товарів, а також виконання інших умов цієї Конвенції.

Відповідно до ч.1 ст.45 Митного кодексу України у разі виникнення сумнівів з приводу дійсності документів про походження товару чи достовірності відомостей, що в них містяться, включаючи відомості про країну походження товару, орган доходів і зборів може звернутися до компетентного органу, що видав документ, або до компетентних організацій країни, зазначеної як країна походження товару, із запитом про проведення перевірки цих документів про походження товару чи надання додаткових відомостей.

Частиною 4 ст.45 Митного кодексу України визначено, що у випадках, визначених цією статтею, товар вважається таким, що походить з відповідної країни, з моменту отримання митними органами належним чином оформлених документів про походження товару або затребуваних ними додаткових відомостей.

У частині першій статті 32 доповнення І «Щодо визначення концепції «походження товарів» і методів адміністративного співробітництва" до Регіональної конвенції про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження встановлено, що подальші перевірки підтверджень походження мають здійснюватися у довільному порядку або тоді, коли митні органи Договірної сторони-імпортера мають обґрунтовані сумніви в достовірності таких документів, статусі походження відповідних товарів або виконанні інших вимог цієї Конвенції.

Подальші перевірки підтверджень походження мають здійснюватися у довільному порядку або тоді, коли митні органи Договірної сторони - імпортера мають обґрунтовані сумніви в достовірності таких документів, статусі походження відповідних товарів або виконанні інших вимог цієї Конвенції.

Перевірка має бути здійснена митними органами Договірної сторони - експортера.

Для виконання цього завдання вони мають право вимагати будь-яких доказів і здійснювати будь-яку перевірку рахунків експортера та інші перевірки, які вважатимуть належними.

Якщо митні органи Договірної сторони імпортера вирішують призупинити надання преференційного режиму для товарів, щодо яких здійснюється перевірка, до надходження результатів цієї перевірки, імпортеру пропонується видача продукції із застосуванням будь-яких запобіжних заходів, які вважатимуться необхідними.

Митні органи, на запит яких була здійснена перевірка, мають бути якнайшвидше повідомлені про її результати. Ці результати повинні чітко вказувати на те, чи є перевірені документи достовірними та чи розглядувані товари можуть бути визнані такими, що походять з однієї з Договірних Сторін і відповідають іншим вимогам цієї Конвенції.

Відповідно до вимог частин 1, 2 статті 48 Митного кодексу України митний орган відмовляє у випуску товару, якщо цей товар походить з країни, товари якої заборонені до переміщення через митний кордон України згідно із законодавством України. Товари, походження яких достовірно не встановлено, випускаються митним органом у вільний обіг на митній території України за умови сплати ввізного мита за повними ставками Митного тарифу України.

Згідно ч.4 ст.48 Митного кодексу України до товарів застосовується (відновлюється) режим найбільшого сприяння за умови одержання митним органом не пізніше ніж через 365 днів від дня здійснення митного оформлення цих товарів належним чином оформленого відповідного документа про їх походження.

Суд також враховує презумпцію добросовісності платника податків, яка неодноразово підтверджувалася висновками Верховного Суду, зокрема, постановою Верховного Суду від 27.04.2022 у справі №200/5932/19-а, згідно з якою при вирішенні податкових спорів презюмується економічна виправданість дій платника податків, що мають своїм наслідком отримання податкової вигоди, а також достовірність відомостей у його бухгалтерській та податковій звітності. Недобросовісність платника має бути встановлена безумовними та однозначно розтлумаченими доказами.

Щодо твердження про те, що Енергетичною митницею вжито усіх необхідних заходів щодо перевірки підтвердження про походження товару відповідно до вимог Конвенції, суд зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що у жовтні 2025 року Державною митною службою України скеровано запит, надісланий Енергетичною митницею згідно із листа за №7.6-2/15-02/4/4367 від 14.10.2025 року «Щодо проведення перевірки документів про походження товарів» про проведення перевірки достовірності сертифікатів з перевезення товару ЕUR1, складених уповноваженими органами Польща, в тому числі сертифікату від 04.07.2025 року за № PL/MF/AU 0332016.

Необхідність проведення перевірки обґрунтована виникненням сумнівів щодо преференційного статусу товарів, зазначених у документах про походження, а також їх відповідність вимогам статей 33 та 34 Доповнення I до Регіональної Конвенції, враховуючи те, що під час митного оформлення за допомогою АСМО «ІНСПЕКТОР» згенеровано картку відмови за №UА903050/2025/002468 від 01.10.2025 року та встановлено, що по експортеру «UNIMOT PALIWA Sp.Z.о.о.» уповноваженими органом Польща не підтверджено преференційне походження вживаних транспортних засобів.

Відтак, суб`єкту ЗЕД надано картку відмови та призупинено надання тарифних преференцій до отримання результатів перевірки.

Станом на дату подання Енергетичною митницею відзиву на позовну заяву, судом вбачається, що запиту з питань проведення перевірки документів про походження товарів щодо сертифікату з перевезення (походження) товару EUR.1 №PL/MF/AU 0332016 від 04.07.2025 року» за №7.6-2/15-02/4/4367 від 14.10.2025 року та відповіді на вказаний вище запит, не долучено до матеріалів справи.

Тоді як, ТОВ «Анді ЛТД» для підтвердження преференційного походження імпортованого товару - бензину А98 надано Енергетичній митниці сертифікат з перевезення (походження) товару EUR.1 №PL/MF/AU 0332016 від 04.07.2025 року, складений уповноваженим експортером UNIMOT PALIWA Sp.Z.о.о. (Польща), в якому зазначено, що країною походження товару, який ввозиться на митну територію України за поданою митною декларацією, є Європейський Союз (ЕU).

З сертифікату відповідності щодо преференційного походження імпортованого товару (бензину А98) форми EЦR.1 №PL/MF/AU 0332016 від 04.07.2025 року вбачається, що найменування та місцезнаходженням виробника є - бензин А 98, держава: Федеративна Республіка Німеччина.

При цьому, фактичною підставою для прийняття оскаржуваної картки є наявність у митного органу обґрунтованого сумніву щодо походження задекларованого товару з території ЄС, як необхідної умови для надання преференції зі сплати ввізного мита, а правовою підставою положення статті 34 Доповнення I до Регіональної Конвенції про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження (Закон України №2187-VIII від 08.11.2017 року).

Обґрунтований сумнів виник з тих підстав, що на направлений раніше митними органами України запит митними органами країни експортера не підтверджено преференційне походження товарів експортера (Польща).

Однак, суд критично оцінює вказану позицію відповідача, оскільки вона не стосуються безпосередньо спірної ситуації щодо митного оформлення товару - бензин А98.

Щодо відсутності у відповідача та третьої особи доказів, які б свідчили, що поданий сертифікат з перевезення (походження) товару EUR.1 №PL/MF/AU 0332016 від 04.07.2025 року є таким, що не підтверджує факти походження товару, суд виходить з наступного.

Сертифікат про походження товару - це документ, який однозначно свідчить про країну походження товару і виданий компетентним органом. У вказаному сертифікаті зазначено, що країною походження товару, який ввозиться на митну територію України за поданою митною декларацією, є Європейський Союз (ЕU).

З сертифікату відповідності щодо преференційного походження імпортованого товару (бензину А98) форми ЕUR1 №PL/MF/AU 0332016 від 04.07.2025 року вбачається, що найменування та місцезнаходженням виробника є - бензин А98, держава: Федеративна Республіка Німеччина.

За таких обставин, сертифікат з перевезення товару є офіційним документом, у відповідності до якого настають чітко визначені законом юридичні наслідки, а саме надання декларанту преференції зі сплати ввізного мита.

Відтак, спростування зафіксованого в такому документі факту преференційного походження товару може здійснюватися уповноваженим суб`єктом владних повноважень виключно в порядку та у спосіб, що визначені нормами міжнародного договору та національного законодавства.

При цьому, одного лише сумніву в достовірності сертифікату є недостатньо для прийняття митним органом рішення про відмову у митному оформленні випуску товару із наданням преференції.

Відповідно до норм статті 33 Протоколу 1 до Угоди результати перевірки щодо підтвердження походження товару можуть бути підставою для відмови у наданні платнику податків права на преференції, що також підтверджується висновками, викладеними у постанові Верховного Суду у справі №260/2805/20 від 11.04.2022 року.

У разі не підтвердження преференційного походження товару за наслідками перевірки, проведеної митними органами країни експорту, у контролюючого органу країни експорту виникають правові підстави для проведення перевірки з питань правомірності застосування господарюючим суб`єктом преференції по сплаті ввізного мита «410» під час здійснення імпорту товару на митну територію України та визначення за її результатами розміру грошового зобов`язання зі сплати мита, яке такий суб`єкт зобов`язаний сплатити у зв`язку із преференційним розмитнення товару за відсутності права на преференцію внаслідок подальшого не підтвердження походження товару.

З огляду на викладене, суд доходить висновку, що міжнародним договором передбачено чіткий алгоритм дій митного органу у випадку виникнення сумнівів з приводу дійсності документів про походження товару чи достовірності відомостей, що в них містяться, включаючи відомості про країну походження товару.

При цьому, відповідно до статті 33 Протоколу 1 до Угоди саме результати перевірки підтверджень походження товару є підставою для відмови у наданні платнику податків права на преференції.

Разом з тим, з матеріалів справи встановлено відсутність доказів на підтвердження того, що товар, імпортований позивачем, не є товаром походження з Європейського Союзу (Федеративна Республіка Німеччина).

Також, у матеріалах справи відсутні докази надання компетентним органом Республіки Польща Державній митній службі України відповіді на запит останньої, якою автентичність сертифіката з перевезення товару EUR.1 №PL/MF/AU 0332016 від 04.07.2025 року не підтверджена.

Відтак, під час митного оформлення товару, імпортованого позивачем, в Енергетичної митниці були відсутні підстави вважати, що походження такого товару з Європейського Союзу є не підтвердженим, оскільки на момент митного оформлення Енергетичній митниці позивачем було надано повний пакет документів, у тому числі, сертифікат з перевезення товару EUR.1 №PL/MF/AU 0332016 від 04.07.2025 року, на підтвердження походження товару з Європейського Союзу та відповідно наявність підстав для застосування преференційної ставки ввізного мита.

Суд також критично оцінює посилання Державної митної служби України в рішенні №15/15-03-01/13/6256 від 29.10.2025 року про розгляд скарги ТОВ «АНДІ ЛТД» від 20.10.2025 року за № 20/10/25-1-Юр.В на те, що Держмитслужбою отримано відповідь щодо проведеної перевірки митними органами країн-членів ЄС (за попередні періоди) щодо достовірності документів про походження товарів, які були видані у країні відправлення експортеру UNIMOT PALIWA sp.zo.o., за результатом яких європейське походження заявлених в них товарів не було підтверджено, оскільки зазначена перевірка не стосується позивача, здійснена за попередні періоди, у той час як позивачем імпортовано товар 01.10.2025 року, а також ненадання Державною митною службою України відповідних доказів на підтвердження зазначених обставин, що ставить під сумнів реальність здійснення такої перевірки.

Таким чином, суд зауважує, що відповідачем помилково зобов`язано позивача сплатити ввізне мито у розмірі 10% фактурної вартості імпортованого товару, за відсутності офіційного документу, яким підтверджено, що наданий сертифікат з перевезення товару EUR.1 №PL/MF/AU 0332016 від 04.07.2025 року - не є автентичним.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про необхідність визнати протиправною та скасувати складену Енергетичною митницею картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA903050/2025/002468 від 01.10.2025 року, як наслідок, з метою поновлення порушеного права, суд вбачає за необхідне зобов`язати Енергетичну митницю () відновити режим вільної торгівлі для товару за кодом 2710 12 49 01 згідно із УКТЗЕД «Легкі дистиляти, бензини моторні: Benzyna РВ 98 EN 228 із вмістом: свинцю менше 0,0025 г/л, етанолу 0,4 об.%, етил-третбутилового ефіру 7,7 об.%, сірки 0,2 мг/кг (0,00002 мас.%)», оформленого товариством з обмеженою відповідальністю «АНДІ ЛТД» () за митною декларацією типу ІМ-40-ДТ № 25UA73U2 від 01.10.2025 року.

Суд враховує положення Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява №65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (Заява №63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Відповідно до частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини 1 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Згідно частини 2 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованих правових підстав для задоволення адміністративного позову.

Щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Згідно з частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до частини 1 статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Судом встановлено, що позивачем при зверненні до адміністративного суду із позовною заявою сплачено суму судового збору у розмірі 6056 грн., що документально підтверджується платіжною інструкцією АТ "ВСТ-банк" №10492 від 12.12.2025 року.

А отже, суд приходить до висновку про стягнення на користь Енергетичної митниці () на користь товариства з обмеженою відповідальністю «АНДІ ЛТД» () судових витрат зі сплати судового збору в розмірі 6056 грн.

Щодо розподілу судових витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, у розмірі 30000,00 грн., суд виходить з наступного.

Статтею 132 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено вичерпний перелік видів судових витрат.

Так, згідно з частиною 1 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, крім іншого, витрати на професійну правничу допомогу та витрати по підготовці справи до розгляду.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини.

Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Згідно з частинами 1-7 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Аналіз наведених положень процесуального законодавства дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

На підтвердження наданих послуг адвокатом до суду надано:

- копію договору про надання правової допомоги №0106 від 01.06.2025 року;

- копію посвідчення адвоката Миджин Галини Євгенівни;

- копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ДП №4385 від 05.07.2019 року Миджин Галини Євгенівни;

- копію ордеру серії АЕ №1444643 від 14.11.2025 року;

- копію акту приймання-передачі наданих послуг №0106 на загальну суму 30000 грн.;

- копію детального опису робіт (наданих послуг) виконаних адвокатським бюро та здійснених ним витрат для надання правової допомоги згідно з Договором про надання правової допомоги №0106 від 01.06.2025 року до акту приймання-передачі наданих послуг правової допомоги №0106 від 04.12.2025 року.

Як вбачається з наданих позивачем документів, витрати на професійну правову допомогу в цій справі позивачем та його представником оцінено в розмірі 30 000,00 грн.

Відповідно до частини 7 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

05.01.2026 року на адресу суду від представника Енергетичної митниці надійшло клопотання, в якому представник відповідача просить зменшити розмір судових витрат понесених на професійну правничу допомогу (30 000 грн.) по справі №160/36056/25.

В обґрунтування клопотання представник відповідача зазначив, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина 5 статті 134 КАС України).

Відповідно до частини 6 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 7 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідно до частини 9 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають

значення для справи, тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Вирішуючи питання про розподіл витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову.

Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. (Постанова Верховного Суду від 24.03.2020 року по справі №520/6161/19).

У постанові Верховного Суду в справі №922/2685/19 визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

З урахуванням викладеного, представник відповідача просить зменшити розмір витрат на професійну правову допомогу заявлену представником позивача в розмірі 30 000 грн.

Станом на дату прийняття рішення по справі від представника третьої особи заперечень на стягнення витрат на правничу допомогу не надходило.

З урахуванням наданих доказів, суд приходить до висновку, що понесені витрати позивача на правову допомогу адвоката є завищеними, а розмір витрат не співмірним зі складністю справи та часом, витраченим адвокатом на виконання робіт, а тому суд вважає за необхідне стягнути на користь Енергетичної митниці () на користь товариства з обмеженою відповідальністю «АНДІ ЛТД» () судові витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, в розмірі 6500,00 грн.

Щодо розподілу судових витрат, пов`язаних із залученням перекладача, у розмірі 8283,00 грн., суд виходить з наступного.

Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України до витрат, пов`язаних з розглядом справи належать, зокрема, витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз.

Відповідно до статті 137 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, перекладача чи експерта встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

Розмір витрат на оплату робіт (послуг) залученого стороною спеціаліста, перекладача чи експерта має бути співмірним із складністю відповідної роботи (послуг), її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт (надання послуг).

Згідно з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 31.03.2020 у справі №160/7049/19 склад та розмір витрат, пов`язаних із залученням перекладача, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані документи, що свідчать про оплату витрат, пов`язаних із залученням перекладача, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Відсутність документального підтвердження витрат на залучення перекладача, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

З матеріалів справи вбачається, що за результатами наданих послуг ТОВ «АНДІ ЛТД», перекладачем здійснено офіційний переклад документів, викладених іноземною мовою, що включає:

1.Завірену копію належного офіційного перекладу документу, викладеного іноземною мовою (сертифікату якості №500001957/0 від 30.06.2025 року);

2. завірену копію належного офіційного перекладу документу, викладеного іноземною мовою (сертифікату якості № ОК 10413 R-OP 2 026 від 15.06.2025 року);

3. завірену копію належного офіційного перекладу документу, викладеного іноземною мовою (митної декларації на товар до сертифікату якості №OK 10413 (R-OP Q 026) від 15.06.2025 року);

4. завірену копію належного офіційного перекладу документу кладеного іноземною мовою (рахунку-проформи № ZZE/EZ/25/00208 від 27.06.2025 року);

5. завірену копію належного офіційного перекладу документу, викладеного іноземною мовою (рахунку-фактури №FE/NEX/25/00609 від 04.07.2025 року);

6. завірену копію належного офіційного перекладу документу, викладеного іноземною мовою (рахунку-фактури №FEK/NEX/25/00230 від 05.08.2025 року);

7. завірену копію належного офіційного перекладу документу, викладеного іноземною мовою (автотранспортної накладної №ZWE/EZ/25/00756 від 04.07.2025 року);

8. завірену копію належного офіційного перекладу документу, викладеного іноземною мовою (навантажувального документу №050298056А/А від 04.07.2025 року);

9. завірену копію належного офіційного перекладу іноземною мовою (сертифікату з перевезення (походження) товару форми EUR.1 № PL/MF/AU0332016 від 04.07.2025 року;

10. завірену копію належного офіційного перекладу документу, викладеного іноземною мовою (митної декларації країни відправлення №25PL335010001W10B2 від 04.07.2025).

11. завірені копії належного офіційного перекладу документів, викладених іноземною мовою (Лист вих.№15/15-03-01/11/5847 від 09.10.2025 року) до відповіді Державної митної служби України (Лист вих.№15/15-03-01/8.19/5875 від 10.10.2025 року) на адвокатський запит (Лист Вих. №03/10/25-2 від 03.10.2025 року);

12. завірені копії належного офіційного перекладу документів, викладених іноземною мовою, що підтверджують рух бензину РВ98 від виробника до термінала в Czechowice-Dziedzice компанії UNIMOT PALWA sp. z 0.0 - додатку до відповіді компанії UNIMOT Palwa sp. z о.0 (Лист вих.№w/n Warsaw від 14.10.2025 року).

Судом встановлено, що позивачем на підтвердження витрат на оплату послуг з перекладу документів в розмірі 8283,00 грн. до суду надано:

- копію договору про надання послуг письмового перекладу №33 від 03.12.2025 року;

- копію рахунку-фактури №622 від 03.12.2025 року до Договору про надання послуг письмового перекладу №33 від 03.12.2025 року;

- копію акту приймання передачі виконаних робіт (наданих послуг) №622 від 03.12.2025 року до Договору про надання послуг письмового перекладу №33 від 03.12.2025 року;

- копію платіжної інструкції АТ КБ «Приватбанк» №7645 від 04.12.2025 року.

Станом на дату прийняття рішення по справі від представника відповідача та третьої особи заперечень на стягнення витрат, пов`язаних із залученням перекладача, не надходило.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про необхідність стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Енергетичної митниці () на користь товариства з обмеженою відповідальністю «АНДІ ЛТД» () судові витрати, пов`язані з залученням перекладача, в розмірі 8283,00 грн.

Керуючись ст. ст. 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «АНДІ ЛТД» до Енергетичної митниці, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Державна митна служба України про визнання протиправною та скасування картки відмови, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати складену Енергетичною митницею картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA903050/2025/002468 від 01.10.2025 року.

Зобов`язати Енергетичну митницю () відновити режим вільної торгівлі для товару за кодом 2710 12 49 01 згідно із УКТЗЕД «Легкі дистиляти, бензини моторні: Benzyna РВ 98 EN 228 із вмістом: свинцю менше 0,0025 г/л, етанолу 0,4 об.%, етил-третбутилового ефіру 7,7 об.%, сірки 0,2 мг/кг (0,00002 мас.%)», оформленого товариством з обмеженою відповідальністю «АНДІ ЛТД» () за митною декларацією типу ІМ-40-ДТ № 25UA73U2 від 01.10.2025 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Енергетичної митниці () на користь товариства з обмеженою відповідальністю «АНДІ ЛТД» () судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 6056,00 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Енергетичної митниці () на користь товариства з обмеженою відповідальністю «АНДІ ЛТД» () судові витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, в розмірі 6500,00 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Енергетичної митниці () на користь товариства з обмеженою відповідальністю «АНДІ ЛТД» () судові витрати, пов`язані з залученням перекладача, в розмірі 8283,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України, до Третього апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.М. Олійник