Справа № 160/36652/25
Суддя: Юрков Едуард Олегович
Дата ухвалення: 2026-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіЮркова Е.О.
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у місті Дніпро адміністративну справу за позовом Селянського (фермерського) господарства "Ольгине" до Магдалинівської селищної ради Самарівського району Дніпропетровської області про визнання противоправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-
25 грудня 2025 року Селянське (фермерське) господарство "Ольгине" через систему "Електронний Суд" звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Магдалинівської селищної ради Самарівського району Дніпропетровської області з вимогами:
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.12.2025 року відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд останньої за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Справа розглянута в межах строку розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, встановленого статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України - в межах шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що Селянське (фермерське) господарство "Ольгине" зареєстровано у встановленому законом порядку 30.04.2002 року, керівником СФГ "Ольгине" є ОСОБА_1 .
Відповідно до державного акта на право постійного користування землею серія ІІІ-ДП №010945 від 19.11.2001 року, який було зареєстровано в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за МД № 710, ОСОБА_1 на підставі рішення голови Магдалинівської районної ради народних депутатів Магдалинівського району Дніпропетровської області від 16.10.2001 року № 223-р надано в постійне користування земельна ділянка площею 53,600 га, розташована на території Почино-Софіївської сільської ради, для ведення фермерського господарства. Вказана земельна ділянка складається із сільськогосподарських угідь 49,200 га та земель під будівлями, лісами та іншими угіддями 4,400 га.
Судом встановлено, що 27.05.2025 року головою СФГ «ОЛЬГИНЕ» ОСОБА_1 було подано до Магдалинівської селищної ради заяву про продаж земельної ділянки, наданої в постійне користування для ведення фермерського господарства, що належить на праві постійного користування.
Рішенням Магдалинівської селищної ради Самарівського району Дніпропетровської області від 25 червня 2025 року №4799-52/VІІІ відмовлено СФГ «ОЛЬГИНЕ» у продажі земельної ділянки сільськогосподарського призначення комунальної власності, з цільовим призначенням, згідно КВЦПЗ - 01.02, для ведення фермерського господарства, площею 47,7321 га, кадастровий номер :05:002:0285, яка знаходиться за межами населених пунктів Почино-Софіївського старостинського округу Магдалинівської селищної ради, Самарівського району Дніпропетровської області за ціною, що дорівнює нормативній грошовій оцінці, у зв`язку з неподанням документів, необхідних для прийняття рішення щодо продажу такої земельної ділянки, а саме: відсутні матеріали, які б підтверджували зміну площі земельної ділянки з 53,600 га на 47,7321 га.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами (частина перша статті 3 Земельного кодексу України).

Частиною 1 статті 127 Земельного кодексу України передбачено, що органи державної влади, Рада міністрів Автономної Республіки Крим та органи місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, здійснюють продаж земельних ділянок державної чи комунальної власності або передають їх у користування (оренду, суперфіцій, емфітевзис) громадянам, юридичним особам та іноземним державам на підставах та в порядку, встановлених цим Кодексом.

Продаж земельних ділянок державної чи комунальної власності та набуття прав користування ними (оренди, суперфіцію, емфітевзису), а також передача акціонерним товариством, товариством з обмеженою відповідальністю, 100 відсотків акцій (часток) у статутному капіталі якого належать державі, яке утворилося шляхом перетворення державного підприємства, в суборенду земельних ділянок державної власності, що були передані зазначеним господарським товариствам в оренду відповідно до статті 120-1 цього Кодексу, здійснюються на конкурентних засадах (на земельних торгах у формі електронного аукціону) у випадках та порядку, встановлених главою 21 цього Кодексу (частина 2 статті 127 Земельного кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 128 Земельного кодексу України продаж громадянам і юридичним особам земельних ділянок державної (крім земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти, які підлягають приватизації) та комунальної власності для потреб, визначених цим Кодексом, провадиться місцевими державними адміністраціями, Радою міністрів Автономної Республіки Крим або органами місцевого самоврядування в межах їх повноважень.

Згідно з частиною 2 вказаної статті, громадяни та юридичні особи, зацікавлені у придбанні земельних ділянок у власність, подають заяву до відповідного органу виконавчої влади або сільської, селищної, міської ради чи державного органу приватизації. У заяві зазначаються місце розташування земельної ділянки, її цільове призначення, розміри та площа, а також згода на укладення договору про оплату авансового внеску в рахунок оплати ціни земельної ділянки.

До заяви додаються:

а) документ, що посвідчує право користування земельною ділянкою (у разі його наявності), та документи, що посвідчують право власності на нерухоме майно (будівлі та споруди), розташоване на цій земельній ділянці (у разі наявності на земельній ділянці будівель, споруд);

б) копія установчих документів для юридичної особи, а для громадянина - копія документа, що посвідчує особу.

г) копія свідоцтва про реєстрацію постійного представництва з правом ведення господарської діяльності на території України - для юридичних осіб, створених та зареєстрованих відповідно до законодавства іноземної держави.

Орган державної влади, Рада міністрів Автономної Республіки Крим або орган місцевого самоврядування у місячний строк розглядає заяву і приймає рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (якщо такий проект відсутній) та/або про проведення експертної грошової оцінки земельної ділянки чи про відмову в продажу із зазначенням обґрунтованих причин відмови (частина 3 статті 128 Земельного кодексу України).

Частиною 5 статті 128 Земельного кодексу України визначені підстави для відмови в продажу земельної ділянки, а саме:

а) неподання документів, необхідних для прийняття рішення щодо продажу такої земельної ділянки;

б) виявлення недостовірних відомостей у поданих документах;

в) якщо щодо суб`єкта підприємницької діяльності порушена справа про банкрутство або припинення його діяльності;

г) встановлена цим Кодексом заборона на передачу земельної ділянки у приватну власність;

ґ) відмова від укладення договору про оплату авансового внеску в рахунок оплати ціни земельної ділянки.

Пунктом 6-1 Перехідних положень Земельного кодексу України визначено, що громадяни України, яким належить право постійного користування, право довічного успадкованого володіння земельною ділянкою державної чи комунальної власності, а також юридичні особи, яким на момент набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відновлення системи оформлення прав оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення та удосконалення законодавства щодо охорони земель" належало право постійного користування земельними ділянками державної чи комунальної власності, та які відповідно до статті 92 цього Кодексу не можуть набувати земельні ділянки на праві постійного користування, орендарі земельних ділянок, які набули право оренди земельних ділянок для ведення селянського (фермерського) господарства шляхом переоформлення права постійного користування щодо зазначених земельних ділянок до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Земельного кодексу України щодо проведення земельних торгів", мають право на купівлю таких земельних ділянок без проведення земельних торгів. Купівля земельних ділянок відповідно до цього пункту здійснюється за ціною, що дорівнює: нормативній грошовій оцінці земельної ділянки - для земель сільськогосподарського призначення; експертній грошовій оцінці земельної ділянки - для земель несільськогосподарського призначення.

У разі купівлі земельної ділянки її покупець має право на розстрочення платежу зі сплати ціни земельної ділянки з рівним річним платежем з урахуванням індексу інфляції, за умови встановлення заборони на продаж або інше відчуження та надання у користування земельної ділянки (крім надання у користування фермерському господарству земельних ділянок, які знаходяться у власності членів такого фермерського господарства, що є покупцями такої земельної ділянки) до повного розрахунку покупця за договором купівлі-продажу.

Так, судом встановлено, що спірне рішення прийнято на підставі неподання документів, необхідних для прийняття рішення щодо продажу такої земельної ділянки (пункт а частини 5 статті 128 Земельного кодексу України).

Відповідачем у спірному рішенні зазначено про відсутність матеріалів, які б підтверджували зміну площі земельної ділянки з 53,600 га на 47,7321 га.

Як вже судом встановлено, відповідно до державного акта на право постійного користування землею серія ІІІ-ДП №010945 від 19.11.2001 року, який було зареєстровано в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за МД № 710, ОСОБА_1 на підставі рішення голови Магдалинівської районної ради народних депутатів Магдалинівського району Дніпропетровської області від 16.10.2001 року № 223-р надано в постійне користування земельна ділянка площею 53,600 га, розташована на території Почино-Софіївської сільської ради, для ведення фермерського господарства. Вказана земельна ділянка складається із сільськогосподарських угідь 49,200 га та земель під будівлями, лісами та іншими угіддями 4,400 га.

Згідно з даними Державного земельного кадастру про земельну ділянку станом на 24.12.2025 року, на праві постійного користування СФГ "Ольгине" належить земельна ділянка за кадастровим номером :05:002:0285 площею 47,7321 га., власником якої є Магдалинівська селищна рада. Відповідно до даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, вказана земельна ділянка за кадастровим номером :05:002:0285 площею 47,7321 га належить на праві постійного користування СФГ "Ольгине" на підставі державного акта на право постійного користування землею серія ІІІ-ДП №010945 від 19.11.2001 року.

При цьому судом встановлено, що рішенням тринадцятої сесії восьмого скликання Магдалинівської селищної ради № 2412-13/VIII від 21.12.2021 року «Про реєстрацію права комунальної власності на земельні ділянки» зареєстровано у Державному реєстрі речових прав право комунальної власності Магдалинівської селищної ради зокрема земельну ділянку площею 47,7321 га, кадастровий номер :05:002:0285, з цільовим призначенням (01.17) земельні ділянки запасу (земельні ділянки, які не надані у власність або користування громадянами чи юридичними особами).

В подальшому, право постійного користування земельною ділянкою площею 47,7321 га, кадастровий номер :05:002:0285 було зареєстровано за СФГ "Ольгине" рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №76467325 від 06.12.2024 року, що підтверджено витягом з Державного реєстру речових прав станом на 24.02.2025 року.

Також судом встановлено, що дані з державного акта на право постійного користування землею серія ІІІ-ДП №010945 від 19.11.2001 року щодо плану зовнішніх меж земелекористування та дані з витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 24.12.2025 р. № НВ-025 щодо кадастрового плану земельної ділянки відрізняються, а саме: земельна ділянка за формою (за координатами поворотних точок) є схожою, проте розміри є різними:

- згідно з державним актом на право постійного користування землею серія ІІІ-ДП №010945 від 19.11.2001 року розміри: А-Б: 128.6 та 395.7, Б-В: 471.8, В-Д: 493.3, Д-Е: 890.0, Е-А: 513.6 та 704.1;

- згідно з витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 24.12.2025 р. № НВ-025 розміри: А-Б: 485.27, Б-Д: 958.54, Д-Е: 768.04, Е-А: 150.95 та 204.01, 60.03, 27.48 та 688.33.

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 заявою від 12.03.2025 року, яка засвідчена приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Буцьких О.О. (зареєстровано в реєстрі за №379) підтвердив згоду на зменшення площі земельної ділянки за кадастровим номером :05:002:0285, категорія земель землі сільськогосподарського призначення, вид цільового призначення 01.02 для ведення фермерського господарства, що розташована на території Почино-Софіївської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області, яка була надана ОСОБА_1 для створення СФГ "Ольгине", згідно Державного акту на право постійного користування землею серія ІІІ-ДП №010945 від 19.11.2001 року, з 53,600 га, з яких рілля 49,200 га до 47,7321 га (рілля).

Судом встановлено, що листом Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області № 82/309-24 від 18.01.2024 року повідомлено ОСОБА_1 , що земельна ділянка з кадастровим номером :05:002:0285 площею 47,7321 га зареєстрована в Державному земельному кадастрі 20.11.2013 року на підставі технічної документації із землеустрою щодо проведення інвентаризації земель сільськогосподарського призначення державної форми власності.

Так, формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру (частина 1 статті 79-1 Земельного кодексу України).

Формування земельних ділянок здійснюється: шляхом інвентаризації земель у випадках, передбачених законом (частина 2 статті 79-1 Земельного кодексу України).

Частиною 3 статті 79-1 Земельного кодексу України визначено, що сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі.

За приписами пункту 4 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою КМУ від 17.10.2012 р. № 1051, ведення Державного земельного кадастру здійснює Держгеокадастр та його територіальні органи.

Держателем Державного земельного кадастру є Держгеокадастр.

Функції адміністратора Державного земельного кадастру виконує визначене Держгеокадастром за погодженням з Мінекономіки державне підприємство або державна установа, що належить до сфери управління Держгеокадастру.

Отже, на позивача, так само як і на ОСОБА_1 не може бути перекладена відповідальність за дії, вчинені з метою та на виконання вимог про проведення інвентаризації землі, а також державної реєстрації у Державному земельному кадастрі земельної ділянки.

Таким чином, сукупність встановлених обставин та досліджених судом доказів вказує на те, що під час здійснення реєстрації в Державному земельному кадастрі 20.11.2013 року на підставі технічної документації із землеустрою щодо проведення інвентаризації земель сільськогосподарського призначення державної форми власності, отже після відповідної інвентаризації землі з кадастровим номером :05:002:0285 були встановлені межі та площа земельної ділянки з кадастровим номером :05:002:0285, що знаходиться на території Почино-Софіївської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області. За результатом таких дій площа земельної ділянки була визначена - 47,7321 га. Після відповідної інвентаризації землі з кадастровим номером :05:002:0285 така земельна ділянка рішенням тринадцятої сесії восьмого скликання Магдалинівської селищної ради № 2412-13/VIII від 21.12.2021 року «Про реєстрацію права комунальної власності на земельні ділянки» зареєстрована у Державному реєстрі речових прав право комунальної власності Магдалинівської селищної ради саме з визначеною площею земельної ділянки - 47,7321 га.

Отже, вище наведені докази підтверджують процес, в ході та за результатами якого площа земельної ділянки з кадастровим номером :05:002:0285, що знаходиться на території Почино-Софіївської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області, та на підставі державного акту на право постійного користування землею серія ІІІ-ДП №010945 від 19.11.2001 року на праві постійного користування належить ОСОБА_1 , була зменшена з 53,600 га, з яких рілля 49,200 га, до 47,7321 га.

При цьому, судом не встановлено, що така зміна площі земельної ділянки вчинена в результаті протиправних дій ОСОБА_1 або СФГ "Ольгине".

Як вже судом встановлено, рішенням тринадцятої сесії восьмого скликання Магдалинівської селищної ради № 2412-13/VIII від 21.12.2021 року «Про реєстрацію права комунальної власності на земельні ділянки» відповідачем погоджено, що площа земельної ділянки з кадастровим номером :05:002:0285 становить саме 47,7321 га.

Крім того, у клопотанні, поданому позивачем відповідно до пунктом 6-1 Перехідних положень Земельного кодексу України, а також у заяві про продаж земельної ділянки, наданої в постійне користування для ведення фермерського господарства, що належить на праві постійного користування, позивач просить надати право на придбання земельної ділянки з кадастровим номером :05:002:0285 саме з розміром 47,7321 га, а не більшим, який був визначений в державному акті на право постійного користування землею серія ІІІ-ДП №010945 від 19.11.2001 року, - 53,600 га.

На підставі викладеного, зважаючи на встановлені судом обставини, оскільки позивачем було подано до відповідача всі наявні в нього документи, які підтверджують зміну площі земельної ділянки з кадастровим номером :05:002:0285 з 53,600 га на 47,7321 га, рішення Магдалинівської селищної ради Самарівського району Дніпропетровської області від 25 червня 2025 року №4799-52/VІІІ відмовлено СФГ «ОЛЬГИНЕ» у продажі земельної ділянки сільськогосподарського призначення комунальної власності, з цільовим призначенням, згідно КВЦПЗ - 01.02, для ведення фермерського господарства, площею 47,7321 га, кадастровий номер :05:002:0285, є необґрунтованим та підлягає скасуванню.

Щодо вимог про зобов`язання Магдалинівську селищну раду Самарівського району Дніпропетровської області прийняти рішення про надання Селянському (фермерському) господарству «ОЛЬГИНЕ» дозволу на продаж земельної ділянки сільськогосподарського призначення за цільовим призначенням (01.02) земельні ділянки для ведення фермерського господарства, кадастровий номер :05:002:0285, площею 47,7321 га, що розташована на території Почино-Софіївської сільської ради Самарівського (бувшого Магдалинівського) району Дніпропетровської області, яка належить СФГ «ОЛЬГИНЕ» на праві постійного користування земельною ділянкою - суд зазначає наступне.

У відповідності до частини 3 статті 128 Земельного кодексу України орган державної влади, Рада міністрів Автономної Республіки Крим або орган місцевого самоврядування у місячний строк розглядає заяву і приймає рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (якщо такий проект відсутній) та/або про проведення експертної грошової оцінки земельної ділянки чи про відмову в продажу із зазначенням обґрунтованих причин відмови.

Рішення Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевої державної адміністрації, сільської, селищної, міської ради про продаж земельної ділянки є підставою для укладання договору купівлі-продажу земельної ділянки (частина 6 статті 128 Земельного кодексу України).

Аналіз вказаних положень Земельного кодексу України дає підстави стверджувати, що під час розгляду заяви про продаж земельної ділянки і поданих документів відповідний орган орган місцевого самоврядування має виключну компетенцію у питаннях встановлення відповідності заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутності суперечностей між заявленими та зареєстрованими речовими правами на земельну ділянку.

Разом із тим, суд звертає увагу на те, що законодавець чітко передбачив підстави, порядок, строки, відповідну процедуру та підстави для прийняття рішення про надання дозволу або відмову в продажу земельної ділянки, які є вичерпними.

Згідно з Рекомендаціями Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

При цьому, на законодавчому рівні поняття "дискреційні повноваження" суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення.

Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

У разі наявності у суб`єкта владних повноважень законодавчо закріпленого права адміністративного розсуду при вчиненні дій/прийнятті рішення, та встановлення у судовому порядку факту протиправної поведінки відповідача, зобов`язання судом суб`єкта прийняти рішення конкретного змісту є втручанням у дискреційні повноваження.

Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Таким чином, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що з метою ефективного захисту прав позивача, слід зобов`язати Магдалинівську селищну раду Самарівського району Дніпропетровської області повторно розглянути заяву СФГ «ОЛЬГИНЕ» від 27.05.2025 року про продаж земельної ділянки, наданої в постійне користування для ведення фермерського господарства, що належить на праві постійного користування, та прийняти рішення з урахуванням висновків суду.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими, а вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до приписів ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з частиною першою ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу

Відповідно до частини другої ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Положеннями ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими, а вимоги такими, що підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Згідно із частиною 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позовної заяви до суду в розмірі 2422,40 грн., що документально підтверджується квитанцією № 4037-0970-3241-4262 від 24.12.2025 року.

Отже, сплачений позивачем судовий збір за подачу позовної заяви до суду в сумі 1211,20 грн. підлягає стягненню з Магдалинівської селищної ради Самарівського району Дніпропетровської області за рахунок бюджетних асигнувань.

Керуючись ст.ст.9, 72-77, 139, 242-243, 245-246, 258, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Селянського (фермерського) господарства "Ольгине" (вул. Центральна, буд. 1, с. Почино-Софіївка Самарівський р-н, Дніпропетровська обл., 51150; ІК в ) до Магдалинівської селищної ради Самарівського району Дніпропетровської області (вул. Центральна, буд. 46, с-ще Магдалинівка, Самарівський р-н, Дніпропетровська обл., 51100; ІК в ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Магдалинівської селищної ради Самарівського району Дніпропетровської області від 25.06.2025 року №4799-52/VІІІ, яким СФГ «ОЛЬГИНЕ» відмовлено у продажі земельної ділянки сільськогосподарського призначення комунальної власності, з цільовим призначенням, згідно КВЦПЗ - 01.02, для ведення фермерського господарства, площею 47,7321 га, кадастровий номер :05:002:0285, яка знаходиться за межами населених пунктів Почино-Софіївського старостинського округу Магдалинівської селищної ради, Самарівського району Дніпропетровської області.

Зобов`язати Магдалинівську селищну раду Самарівського району Дніпропетровської області повторно розглянути заяву СФГ «ОЛЬГИНЕ» від 27.05.2025 року про продаж земельної ділянки, наданої в постійне користування для ведення фермерського господарства, що належить на праві постійного користування, та прийняти рішення з урахуванням висновків суду.

Стягнути з Магдалинівської селищної ради Самарівського району Дніпропетровської області (вул. Центральна, буд. 46, с-ще Магдалинівка, Самарівський р-н, Дніпропетровська обл., 51100; ІК в ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь Селянського (фермерського) господарства "Ольгине" (вул. Центральна, буд. 1, с. Почино-Софіївка Самарівський р-н, Дніпропетровська обл., 51150; ІК в ) понесені позивачем судові витрати в сумі 1211,20 грн.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 26 лютого 2026 року.

Суддя Е.О. Юрков