Справа № 480/429/26
Суддя: І.Г. Шевченко
Дата ухвалення: 2026-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

25 лютого 2026 року Справа № 480/429/26

Cуддя Сумського окружного адміністративного суду Шевченко І.Г., розглянувши матеріали позову Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення коштів,

В С Т А Н О В И В:

До Сумського окружного адміністративного суду в системі Електронний суд 24.01.2026 звернулася Військова частина НОМЕР_1 з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Військової частини НОМЕР_1 на загальну суму 7 110 грн. 89 коп. (сім тис. сто десять грн. 89 коп.).

Вказана позовна заява зареєстрована відділом документального забезпечення суду 26.01.2026.

У порядку ч.3 ст.171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судом до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи було направлено запит щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача, відповідь на який надійшла 05.02.2026.

Ухвалою суду від 09.02.2026 позовну заяву залишено без руху у зв`язку із пропуском строку звернення до суду та встановлено позивачу 10-денний строк для усунення недоліків шляхом подання до суду заяви про поновлення строку на звернення з позовом до суду із зазначенням у ній підстав та наданням доказів поважності його пропуску.

Так, вказану ухвалу отримано Військовою частиною НОМЕР_1 в системі Електронний суд 12.02.2026, що підтверджується відповідною довідкою доставку електронного листа. Тобто, з урахуванням ч.ч.1,6 ст.120 КАС України, представник позивача у строк до 23.02.2026 право усунути зазначені в ухвалі суду від 09.02.2026, недоліки.

На виконання вимог вказаної ухвали у встановлений строк представник Військової частини НОМЕР_1 подав до суду клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до суду, що мотивоване безпосереднім залученням особового складу Військової частини НОМЕР_1 до виконання бойових завдань в умовах воєнного стану, а також із труднощами документообігу та доступу до юридичної допомоги, у зв`язку з чим ускладнюється процес підготовки до здійснення претензійно-позовної роботи.

Також вказав, що запровадження на всій території країни воєнного стану, ведення противником безперервних бойових дій починаючи з 22.02.2022 та виконання Військовою частиною НОМЕР_1 заходів протидії країні агресору на різних напрямках фронту та ротація особового складу, є об`єктивними обставинами, які на період військового стану унеможливлюють дотримання процесуальних строків на подачу позовної заяви.

Крім того, представник Військової частини НОМЕР_1 у клопотанні також вказав, що вимоги про стягнення безпідставно набутого грошового забезпечення військовослужбовцем підпадають під: ст. 257 Цивільного Кодексу України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки та відповідно до ч. 4 ст. 263 Цивільного Кодексу України, перебіг позовної давності зупиняється: якщо позивач або відповідач перебуває у складі Збройних Сил України або в інших створених відповідно до закону військових формуваннях, що переведені на воєнний стан.

Надаючи правову оцінку вказаним доводам, суд зазначає наступне.

Згідно ч.1 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Серед іншого представник позивача у поданому клопотанні про поновлення строку звернення посилається на те, що до спірних відносин слід застосовувати ст.257 Цивільного Кодексу України та ч.4 ст.263 Цивільного кодексу України.

Так, згідно ст.257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, а п.4 ч.1 ст.263 Цивільного кодексу України визначено, що перебіг позовної давності зупиняється, зокрема, якщо позивач або відповідач перебуває у складі Збройних Сил України або в інших створених відповідно до закону військових формуваннях, що переведені на воєнний стан.

Втім, спори, пов`язані з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби, зокрема, й питаннями відповідальності за рішення, дії чи бездіяльність на відповідній посаді, що призвели до завдання шкоди/збитків, навіть якщо притягнення її до відповідальності шляхом подання відповідного позову про стягнення такої шкоди/збитків відбувається після її звільнення з державної служби - підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства (вказану правову позицію викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.12.2018 у справі № 818/1688/16, від 12.12.2018 у справі №804/285/16).

Відтак посилання представника позивача на застосування Цивільного кодексу України до спірних відносин є необґрунтованим.

Згідно із преамбулою Закону України Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі від 03.10.2019 №160-ІХ (далі Закон №160-ІХ) цей Закон визначає підстави та порядок притягнення військовослужбовців та деяких інших осіб до матеріальної відповідальності за шкоду, завдану державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, а також грошовим коштам, під час виконання ними службових обов`язків.

Верховний Суд у постанові від 18.01.2024 у справі № 520/11225/23 вказав, що за змістом положень Закону №160-ІХ особа може бути притягнута до матеріальної відповідальності протягом трьох років з дня виявлення завданої шкоди, про що командир (начальник) видає відповідний наказ. Однак, термін у три роки передбачений саме для притягнення особи до відповідальності. Водночас відшкодування завданої шкоди - у разі, якщо рішення про притягнення до матеріальної відповідальності особи не прийнято до її звільнення зі служби - здійснюється у судовому порядку. При цьому Закон №160-ІХ не визначає строки звернення до суду щодо відшкодування такої шкоди. За таких умов, при визначенні строку звернення суб`єкта владних повноважень до суду з позовом про відшкодування завданої шкоди застосуванню підлягають відповідні норми КАС України.

Так, відповідно до частин 2, 5 статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень.

Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Як встановлено судом з матеріалів доданого до позову висновку службового розслідування від 09.08.2025 №04.4/1236/25-СР, за фактом самовільного залишення 26.07.2025 місця тимчасової дислокації підрозділу інспектором прикордонної служби 3 категорії ОСОБА_1 , комісія по проведенню службового розвідування дійшла висновку про підтвердження факту самовільного залишення 26.07.2025 місця тимчасової дислокації підрозділу ( АДРЕСА_1 ) інспектора прикордонної служби 3 категорії - номер обслуги першої групи протитанкових ракетних комплексів протитанкового відділення третього відділу прикордонної служби (тип С) першої прикордонної комендатури швидкого реагування НОМЕР_2 мобільного прикордонного загону старшим сержантом ОСОБА_1 .

У зв`язку з чим у вказаному вище висновку комісія серед іншого пропонує відділу юридичного забезпечення, після порушення кримінального провадження за ч. 5 ст. 407 Кримінального Кодексу України «самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем, а також нез`явлення його вчасно на службу без поважних причин, вчинені в бойовій обстановці, а так само ті самі дії тривалістю понад три доби, вчинені в умовах воєнного стану», по військовослужбовцю старшого сержанта ОСОБА_1 підготувати документи для стягнення суми збитків, завданих державі в особі НОМЕР_2 мобільного прикордонного загону Державної прикордонної служби України у розмірі 7 110,89 грн., а саме: 5 007,00 грн. - грошове забезпечення (перераховане на картковий рахунок); 914,99 грн - компенсація ПДФО; 76,25 грн. - військовий збір; 1 112,65 грн. - нарахований та сплачений Єдиний соціальний внесок.

Висновок був затверджений наказом начальника НОМЕР_2 мобільного прикордонного загону від 14.08.2025, про що вказує сам позивач у позові. Тобто ще станом на 14.08.2025 позивачу було відомо про обставини та розмір нанесених збитків відповідачем державі.

Вказані обставини представником Військової частини НОМЕР_1 у клопотанні про поновлення строку звернення до суду не заперечувалися. Втім з цим позовом до суду Військова частина НОМЕР_1 звернулася лише 24.01.2026, тобто із пропуском строку звернення, встановленого КАС України.

Поряд з цим представник в обґрунтування поданого ним клопотання серед іншого посилається на безпосереднє залучення особового складу Військової частини НОМЕР_1 до виконання бойових завдань в умовах воєнного стану, а також труднощі документообігу та доступу до юридичної допомоги, у зв`язку з чим ускладнюється процес підготовки до здійснення претензійно-позовної роботи. Також вказує, що запровадження на всій території країни воєнного стану, ведення противником безперервних бойових дій починаючи з 22.02.2022 та виконання Військовою частиною НОМЕР_1 заходів протидії країні агресору на різних напрямках фронту та ротація особового складу, є об`єктивними обставинами, які на період військового стану унеможливлюють дотримання процесуальних строків на подачу позовної заяви.

Дійсно Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 Про введення воєнного стану в Україні у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п.20 ч.1 ст.106 Конституції України, Закону України Про правовий режим воєнного стану постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

У подальшому, Указами Президента України воєнний стан неодноразово продовжувався. Станом на момент вирішення питання про дотримання позивачем строку звернення до суду з цим позовом воєнний стан в Україні триває.

Суд погоджується, що введення воєнного стану, безумовно, є поважною причиною пропуску процесуального строку, оскільки впливає на життєдіяльність в державі в цілому.

При цьому Верховний Суд у постанові від 29.09.2022 у справі №500/1912/22 вказав, що сам факт запровадження воєнного стану в Україні, без обґрунтування неможливості звернення до суду саме позивачем у встановлені строки, у зв`язку із запровадження такого, не може безумовно вважатись поважною причиною для безумовного поновлення цих строків.

Між пропуском процесуального строку і введенням воєнного стану повинен бути безпосередній, прямий, причинний зв`язок та поновлення строку на подання позовної заяви до суду у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку, виходячи з доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку, щодо того, яким саме чином запроваджені обмеження перешкоджали своєчасно звернутися з позовом до суду.

Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеними у постановах від 22 вересня 2022 року у справі №140/13772/21, від 09 лютого 2023 року у справі №240/44132/21.

Відповідно до частини другої статті 9 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в умовах воєнного стану Кабінет Міністрів України, інші органи державної влади, військове командування, військові адміністрації, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування здійснюють повноваження, надані їм Конституцією України, цим та іншими законами України.

Поряд з цим представник позивача на підтвердження своїх доводів з приводу безпосереднього залучення особового складу Військової частини НОМЕР_1 (юридична адреса: Черкаська область) до виконання бойових завдань в умовах воєнного стану, наявності труднощів документообігу та доступу до юридичної допомоги, що ускладнило процес підготовки до здійснення претензійно-позовної роботи, не надав жодного доказу. При цьому звернення з цим позовом до суду більше ніж через 5 місяців (після 14.08.2025, коли позивачу було відомо про обставини та розмір нанесених збитків відповідачем державі) свідчить про надмірне зволікання позивачем у виконанні своїх процесуальних обов`язків.

Водночас, неналежна організація процесу щодо зверненням з позовною заявою до суду з боку відповідальних осіб, виникнення організаційних складнощів у суб`єкта владних повноважень для своєчасного подання позовної заяви є суто суб`єктивною причиною, а негативні наслідки, які настали у зв`язку з такою причиною, є певною мірою відповідальністю за неналежне виконання своїх процесуальних обов`язків, які для усіх учасників справи мають бути рівними.

Позивач, що діє від імені держави, як суб`єкт владних повноважень, не може та не повинен намагатись отримати вигоду від організаційних складнощів, які склались у нього на поточний день, шляхом уникнення або зволікання виконання ним своїх процесуальних обов`язків.

Вказані висновки узгоджуються з позицією Верховного Суду у постанові від 03.11.2022 у справі №560/15534/21, від 26.09.2022 року у справі №560/403/22, від 22.12.2022 року у справі №380/19423/21 та від 18.01.2023 року у справі №200/7384/19-а, від .

Крім того, суд звертає увагу, що відповідно до ст. 99 Закону України "Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України" від 24.03.1999 № 548 - XIV помічник командира бригади з правової роботи (юрисконсульт бригади) у мирний і воєнний час відповідає за організацію і стан правової роботи в бригаді. Помічник командира бригади з правової роботи (юрисконсульт бригади) підпорядковується командирові бригади. З питань організації правової роботи помічник командира бригади з правової роботи (юрисконсульт бригади) керується вказівками юридичної служби вищого рівня. Під час збройного конфлікту помічник командира бригади з правової роботи (юрисконсульт бригади) виконує обов`язки юридичного радника командира бригади. Юридичний радник командира бригади під час збройного конфлікту надає консультації командуванню щодо дотримання норм міжнародного гуманітарного права, правил застосування сили та щодо проведення інструктажу особового складу з їх виконання.

З указаних вище норм законодавства вбачається, що офіцери юридичної групи як у мирний, так і у воєнний час відповідають за організацію і стан правової роботи, безпосередньо не стримують ворога на лінії зіткнення та до їх обов`язків не входить забезпечення підрозділів життєво необхідними речами (зброєю, боєприпасами, продуктами харчування, ПММ), що дає можливість виконувати функціональні обов`язки, зокрема, подавати позовні заяви.

Також суд зауважує, що Указ Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 стосується лише введення воєнного стану в Україні, будь-яких змін щодо строків розгляду справ, інших процесуальних строків вказаний указ не містить, зміни в частині процесуальних строків до КАС України не вносились.

За таких обставин посилання позивача в обґрунтування пропуску строку звернення до суду на ускладнений процес претензійно-позовної роботи через залучення особового складу Військової частини НОМЕР_1 до виконання бойових завдань в умовах воєнного стану суд визнає необґрунтованими, а тому не приймає їх до уваги.

Таким чином, суд зазначає, що доводи, викладені представником позивача у клопотанні про поновлення строку звернення до суду, є безпідставними, а відтак, зазначені у клопотанні підстави не можуть бути розцінені поважними, що унеможливлює поновлення строку звернення судом.

Будь-яких інших заяв/клопотань у порядку усунення недоліків позовної заяви позивачем, станом на сьогодні, не подано.

Відтак, суд дійшов висновку, що Військовою частиною НОМЕР_1 пропущено строк звернення з цим позовом до суду без поважних причин.

Відповідно до частини першої статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Відповідно до п.1 ч.4 ст.169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк. Суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків (ч.5 ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України).

З урахуванням наведеного вище, вбачається необхідним позовну заяву повернути позивачу.

Роз`яснити позивачу, що відповідно до ч.8 ст.169 Кодексу адміністративного судочинства України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Керуючись ст.ст. 169, 248, 256, 293-295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Позовну заяву Військова частина НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення коштів - повернути позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня прийняття ухвали.

Суддя І.Г. Шевченко