Справа № 751/3528/25
Суддя: Собків Ярослав Мар'янович
Дата ухвалення: 2026-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 751/3528/25 Суддя (судді) першої інстанції: Деркач О.Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2026 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Собківа Я.М.,

суддів: Сорочка Є.О., Чаку Є.В.,

за участю секретаря: Смолко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, без фіксації судового процесу, в порядку ч. 4 ст. 229 КАС України, апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції на рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 28 травня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання дій неправомірними, скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі та стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Новозаводського районного суду м. Чернігова з позовом до Департаменту патрульної поліції, в якому просив:

- скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА №4463707 від 09.04.2025 року та закриття провадження у справі;

- зобов`язати відповідача повернути сплачену ним 11.04.2025 року суму штрафу у розмірі 680 грн за постановою №4463707 від 09.04.2025 року;

- визнати протиправними дії поліцейського взводу 1 роти 1 ГУПП в Чернігівській області ДПП рядового поліції Волохи М.Г. по складанню акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу BMW 316 і, днз НОМЕР_1 від 09.04.2025 року;

- стягнути з відповідача на його користь витрати по оплаті послуг евакуатора в сумі 4 200,00 грн та 360,00 грн плати за зберігання на спеціальному майданчику транспортного засобу BMW 316 і, днз НОМЕР_1 за три доби;

- стягнути понесені судові витрати.

Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 28 травня 2025 року позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії поліцейського взводу 1 роти 1 БУПП в Чернігівській області ДПП рядового поліції Волоха Максима Геннадійовича щодо складання акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу BMW 316 і, державний номерний знак НОМЕР_1 від 09.04.2025 року.

Стягнуто з Департаменту патрульної поліції () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) витрати по оплаті послуг евакуатора в сумі 4 200,00 грн та 360,00 грн плати за зберігання на спеціальному майданчику транспортного засобу BMW 316 і, державний номерний знак НОМЕР_1 за три доби, що разом становить 4560 (чотири тисячі п`ятсот шістдесят) грн. 00 коп.

Стягнуто з Департаменту патрульної поліції () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) понесені судові витрати, а саме: сплачений судовий збір в розмірі 968,00 грн та витрати на правничу допомогу в розмірі 4000,00 грн, що разом становить 4 968 (чотири тисячі дев`ятсот шістдесят вісім) грн 00 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення Новозаводським районним судом м. Чернігова норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення в частині задоволення позовних вимог та прийняти в цій частині нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи, що особиста участь сторін в судовому засіданні не обов`язкова, колегія суддів визнала можливим проводити розгляд справи за відсутності сторін.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №4463707 від 09.04.2025 року, винесеною поліцейським 1 взводу 1 роти1 батальйону УПП в Чернігівській області капралом поліції Губко В.А., 09.04.2025 року о 17 год. 08 хв. в м. Чернігові по вул. Льобецька, 165, громадянин ОСОБА_1 , керував транспортним засобом BMW 316 і, днз НОМЕР_1 та здійснив зупинку транспортного засобу ближче 10 метрів від виїзду прилеглої території, чим суттєво перешкоджав іншим учасникам дорожнього руху, чим порушив п. 15.9 «и» ПДР України (порушення зупинок ближче 10 м від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місті), внаслідок чого вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 122 КУпАП. На ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 680 грн, який позивач сплатив 11.04.2025, що підтверджується копією квитанції від 11.04.2025 року №9675-3535-0247-4772.

Як вбачається із матеріалів справи, попередньо позивача було зупинено, в зв`язку з тим, що ОСОБА_1 , 09.04.2025 року в місті Чернігові по вул. Льобецька, 165, керуючи транспортним засобом BMW 316 і, днз НОМЕР_1 , перевозив дитину зростом до 150 см, без дитячої утримуючої системи Buster, що дає змогу пристебнути дитину за допомогою ременів безпеки передбачених конструкцією цього транспортного засобу, чим порушив п.21.11.б) ПДР, внаслідок чого відносно останнього було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі ЕНА №4463241 від 09.04.2025 року, за ч.10 ст.121 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн. Даний факт позивачем не оскаржується, а тому додаткову обґрунтуванню не підлягає.

Також, в той же день відносно позивача було складено протокол про адміністративне правопорушення, серії ЕПР1 №295538 від 09.04.2025 року, за вчинення адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законом порядку на місці зупинки, за допомогою приладу Драгер ФRLM-0316, результат позитивний 0,23% проміле.

В подальшому, в порядку ст.265-2 КУпАП, 09.04.2025 року поліцейським взводу 1 роти 1 БУПП в Чернігівській області ДПП рядовим поліції Волохом М.В. складено Акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу BMW 316 і, днз НОМЕР_1 , який був доставлений автомобілем-евакуатором на спеціальний майданчик за адресою: місто Чернігів, провул. Вокзальний,17.

Спірний Акт був складений за відсутності позивача, про що свідчить його копія яка наявна у матеріалах справи. Інформація про відмову ОСОБА_1 від підпису даного Акту відсутня.

Позивач поніс витрати по оплаті послуг евакуатора в розмірі 4200,00 грн та плати за зберігання транспортного засобу BMW 316 і, днз НОМЕР_1 на спеціальному майданчику за три доби в розмірі 360 грн, які останній сплатив 10.04.2025 року та 11.04.2025 року, що підтверджується платіжними інструкціями №0.9.1 та №4В7Р-72С1-13РВ-2СК8.

Не погоджуючись з оскаржуваними діями відповідача, позивач звернувся з даним позовом до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.

Суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні дійшов висновків про те, що дії поліцейського взводу 1 роти 1 БУПП в Чернігівській області ДПП рядового поліції Волоха М.Г. щодо складання акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу BMW 316 і, державний номерний знак НОМЕР_1 від 09.04.2025 року є неправомірними.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 14 Закону України "Про дорожній рух" від 30.06.1993 року № 3353-XII передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Учасники дорожнього руху зобов`язані, у тому числі, знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух, не створювати перешкод для проїзду спеціалізованого санітарного транспорту бригад екстреної (швидкої) медичної допомоги, який рухається з включеними проблисковим маячком та спеціальним звуковим сигналом та інше.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306.

Згідно п. 1.1 Правил дорожнього руху ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Пунктом 1.3 вказаних Правил закріплено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно п. 1.9 Правил дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Частиною 3 статті 122 КУпАП встановлена відповідальність у вигляді штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху.

Суб`єктом правопорушення в цій статті є особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, а в разі вчинення передбачених частинами першою - третьою цієї статті правопорушень у виді перевищення обмеження швидкості руху транспортних засобів, проїзду на заборонний сигнал регулювання дорожнього руху, порушення правил зупинки, стоянки, а також установленої для транспортних засобів заборони рухатися смугою для маршрутних транспортних засобів, тротуарами чи пішохідними доріжками, виїзду на смугу зустрічного руху, якщо зазначене правопорушення зафіксовано в автоматичному режимі, а також у разі порушення правил зупинки, стоянки транспортних засобів, якщо зазначене правопорушення зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), - відповідальна особа, зазначена у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України. У разі внесення змін до постанови про накладення адміністративного стягнення з підстав, встановлених абзацом третім частини першої статті 279-3 цього Кодексу, суб`єктом цього правопорушення може бути особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, зафіксованого в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису).

Згідно ч.1 статті 14-2 КУпАП адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (за допомогою технічних засобів, що дають змогу здійснювати фотозйомку або відеозапис та функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно- телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

Відповідно до ст. 265-4 КУпАП тимчасове затримання транспортного засобу інспектором з паркування здійснюється шляхом доставки для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку за допомогою спеціального автомобіля - евакуатора і дозволяється виключно у випадках, встановлених цією статтею. При тимчасовому затриманні транспортного засобу складається акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, форма якого затверджується Кабінетом Міністрів України. У разі фіксації обставин тимчасового затримання транспортного засобу в режимі фотозйомки (відеозапису) таке затримання відбувається без присутності понятих.

Тимчасове затримання транспортного засобу шляхом доставки для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку здійснюється у разі вчинення порушення, передбаченого частинами третьою та сьомою статті 122 (порушення правил зупинки, стоянки в межах відповідного населеного пункту), частиною першою статті 152-1 цього Кодексу, у випадках, передбачених частиною третьою цієї статті, а так само у разі вчинення порушень, передбачених частинами другою та восьмою статті 152-1 цього Кодексу.

Вказані норми свідчать про те, що за вчинення адміністративних правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху, зокрема, у разі порушення вимог зупинки транспортних засобів особи підлягають адміністративній відповідальності.

При цьому, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів (п.1 статті 247 КУпАП).

Згідно статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Таким чином, фактичні дані, на основі яких встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, встановлюються, зокрема, показаннями технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, іншими визначеними законодавством доказами.

Судом апеляційної інстанції переглянуто відеозапис з нагрудної камери інспектора поліції долученого до матеріалів справи та встановлено, що 09.04.2025 року підставою зупинки працівниками поліції автомобіля BMW 316 і, днз НОМЕР_1 , під керуванням позивача, стало те, що останній перевозив дитину з порушенням п.21.11 б) ПДР. На законну вимогу працівників поліції позивач здійснив зупинку транспортного засобу за адресою м.Чернігів, вул.Любецька, 165, ближче 10 м від виїзду з прилеглої території, безпосередньо на виїзді з прилеглої території, чим порушив вимогу п.15.9 и) ПДР. Даний факт також, підтверджується наданими позивачем до позовної заяви фотоматеріалами.

Пунктом 15.9 розд. 15 ПДР встановлені випадки, коли зупинка транспортного засобу забороняється.

Згідно з п.п. «и» п. 15.9 розд. 15 ПДР зупинка забороняється, зокрема: ближче 10 м від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду.

Відповідно до пп. «з» п. 2 частини 3 ст. 265-4 КУпАП для цілей цього Кодексу розміщення транспортного засобу є таким, що суттєво перешкоджає дорожньому руху або створює загрозу безпеці руху, якщо транспортний засіб розташовано у заборонених Правилами дорожнього руху місцях зупинки або стоянки, а саме ближче 10 метрів від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду.

Таким чином, матеріали вказаної адміністративної справи містять належні докази для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, за частиною 3 статті 122 КУпАП, а тому оскаржувана постанова є законною та не підлягає скасуванню, відповідно в цій частині позовних вимог необхідно відмовити.

Щодо евакуації транспортного засобу на спеціальний штраф майданчик, колегія суддів зазначає наступне.

Правові підстави тимчасового затримання транспортних засобів та їх зберігання визначають Кодекс України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) та Порядок тимчасового затримання інспекторами з паркування транспортних засобів та їх зберігання, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 14.11.2018 року № 990 (далі - Порядок № 990) (додаток 2).

Відповідно до ст.265-4 КУпАП тимчасове затримання транспортного засобу інспектором з паркування здійснюється шляхом доставки для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку за допомогою спеціального автомобіля - евакуатора і дозволяється виключно у випадках, встановлених цією статтею.

Тимчасове затримання транспортного засобу шляхом доставки для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку здійснюється у разі вчинення порушення, передбаченого частинами третьою та шостою статті 122 (порушення правил зупинки, стоянки в межах відповідного населеного пункту), частиною першою статті 152-1 цього Кодексу, у випадках, передбачених частиною третьою цієї статті, а так само у разі вчинення порушень, передбачених частинами другою та восьмою статті 152-1 цього Кодексу.

Для цілей цього Кодексу розміщення транспортного засобу є таким, що суттєво перешкоджає дорожньому руху або створює загрозу безпеці руху, якщо транспортний засіб: 1) поставлено на проїзній частині у два і більше рядів; 2) розташовано у заборонених Правилами дорожнього руху місцях зупинки або стоянки, а саме: а) на залізничних переїздах; б) на трамвайних коліях; в) на естакадах, мостах, шляхопроводах і під ними, у тунелях; г) на пішохідних переходах і ближче 10 метрів до них з обох боків, крім випадків зупинки для надання переваги в русі; ґ) на перехрестях та ближче 10 метрів від краю перехрещуваної проїзної частини за відсутності на ній пішохідного переходу, за винятком зупинки для надання переваг в русі та зупинки проти бокового проїзду на Т-подібних перехрестях, де є суцільна лінія розмітки або розділювальна смуга; д) на проїзній частині, де відстань між суцільною лінією розмітки чи протилежним краєм проїзної частини і транспортним засобом, що зупинився, менше 3 метрів; е) ближче 30 метрів від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів, а за їх відсутності - ближче 30 метрів від дорожнього знака такої зупинки з обох боків; є) ближче 10 метрів від позначеного місця виконання дорожніх робіт і в зоні їх виконання; ж) у місцях, де буде неможливим зустрічний роз`їзд або об`їзд транспортного засобу, що зупинився; з) ближче 10 метрів від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду; и) розташовано на позначених відповідними дорожніми знаками та/або дорожньою розміткою місцях, призначених для паркування транспортних засобів, оснащених електричними двигунами (одним чи декількома); 3) своїм розташуванням робить неможливим рух інших транспортних засобів або створює перешкоду для руху пішоходів, у тому числі осіб з інвалідністю на спеціальних засобах пересування та пішоходів із дитячими колясками; 4) розташовано на виділеній смузі для руху громадського маршрутного транспорту; 5) розташовано на позначеній відповідними дорожніми знаками та/або дорожньою розміткою велодоріжці; 6) перешкоджає руху або роботі снігоприбирального та іншого технологічного комунального транспорту у разі запровадження надзвичайного стану або у разі оголошення окремої місцевості зоною надзвичайної екологічної ситуації; 7) порушує схему паркування транспортних засобів таким чином, що він блокує проїзд по двох або більше смугах руху.

Пунктом 3 Порядку № 990 визначено, що зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів здійснюється на спеціальних майданчиках чи стоянках Національної поліції, її територіальних (у тому числі міжрегіональних) органів, а також підприємств, установ та організацій, з якими територіальними (у тому числі міжрегіональними) органами Національної поліції укладено договори про надання послуг із зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів.

Відповідно до ст.265-4 КУпАП повернення транспортного засобу, затриманого шляхом доставки для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку, відповідальній особі, зазначеній у частині першій статті 142 цього Кодексу, або особі, яка ввезла транспортний засіб на територію України, або особі, яка керувала транспортним засобом на момент вчинення правопорушення, відбувається невідкладно за зверненням такої особи після сплати штрафу за вчинене правопорушення та оплати вартості послуг із транспортування та/або зберігання транспортного засобу.

Розмір плати за зберігання транспортного засобу на спеціальному майданчику (стоянці) встановлено спільним наказом МВС, Міністерства економічного розвитку і торгівлі України та Міністерства фінансів України від 10.10.2013 № 967/1218/869.

Отже, згідно пп. «г» п. 2 ч. 3 ст. 265-4 КУпАП, для цілей цього Кодексу розміщення транспортного засобу є таким, що суттєво перешкоджає дорожньому руху або створює загрозу безпеці руху, якщо транспортний засіб: 2) розташовано у заборонених Правилами дорожнього руху місцях зупинки або стоянки, а саме: з) ближче 10 метрів від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду.

При тимчасовому затриманні транспортного засобу місце розташування такого транспортного засобу має бути обов`язково зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису).

Повернення транспортного засобу, затриманого шляхом доставки для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку, відповідальній особі, зазначеній у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, або особі, яка ввезла транспортний засіб на територію України, або особі, яка керувала транспортним засобом на момент вчинення правопорушення, відбувається невідкладно за зверненням такої особи після сплати штрафу за вчинене правопорушення та оплати вартості послуг із транспортування та/або зберігання транспортного засобу.

У даному випадку, тимчасове затримання транспортного засобу, яке здійснюється шляхом доставки для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку, є наслідком вчинення правопорушником порушення позивачем, передбаченого частинами третьою та шостою статті 122 (порушення правил зупинки, стоянки в межах відповідного населеного пункту).

Вказане у сукупності з урахуванням всіх зібраних матеріалів, в достатній мірі підтверджує наявність в діях позивача ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статтею 122 КУпАП.

Також, відносно позивача було складено протокол про адміністративне правопорушення, серії ЕПР1 №295538 від 09.04.2025 року, за вчинення адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законом порядку на місці зупинки, за допомогою приладу Драгер ФRLM-0316, результат позитивний 0,23% проміле.

Протокол серії ЕПР1 №295538 від 09.04.2025 року направлено на розгляд у Новозаводський районний суд міста Чернігова (справа №751/3675/25).

У зв`язку з тим, що були виявлені у позивача ознаки алкогольного сп`яніння у результаті 0,23% проміле, у працівників поліції були підстави для відсторонення його від керування автомобілем у зв`язки зі складання протоколу серії ЕПР1 №295538 та в подальшому складання акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу.

Посилання в рішенні суду першої інстанції, що з відеофіксації вчиненого правопорушення вбачається, що на місці події перебував батько позивача, з відповідним посвідченням водія, який мав можливість і бажання перепаркувати транспортний засіб, проте інспектори поліції не надали можливості це зробити, причини відмови не повідомили колегія суддів зауважує, що в матеріалах справи відсутній диск із зазначеним змістом.

Таким чином, вимога позивача про визнання протиправними дій поліцейського взводу 1 роти 1 БУПП в Чернігівській області ДПП рядового поліції Волоха Максима Геннадійовича щодо складання акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу BMW 316 і, державний номерний знак НОМЕР_1 від 09.04.2025 року, а також самого тимчасового затримання цього транспортного засобу, задоволенню не підлягає.

При цьому, колегія суддів зауважує, що вимога про стягнення майнової шкоди у розмірі 4560 грн є похідною та задоволенню не підлягає.

Враховуючи викладене, колегія суддів висновує, що поліцейський взводу 1 роти 1 БУПП в Чернігівській області ДПП рядовий поліції Волоха Максима Геннадійовича щодо складання акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, який було доставлено для зберігання на спеціальний майданчик, діяв на підставі та у спосіб встановлений чинним законодавством, а тому підстави для задоволення позовних вимог в цій частині відсутні.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції не оскаржувалось в частині відмови у задоволенні позовних вимог, то в цій частині таке судове рішення не переглядається судом апеляційної інстанції.

Зазначене узгоджується з позицією, викладеною в п. 13.1 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України "Про судове рішення в адміністративній справі" від 20.05.2013 №7 , відповідно до якого у разі часткового оскарження судового рішення суд апеляційної інстанції в описовій частині свого рішення повинен зазначити, в якій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується, і при цьому не має права робити правові висновки щодо неоскарженої частини судового рішення.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Приписи п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 317 КАС України визначають, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при ухваленні рішення неповно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, а також неправильно застосовано норми матеріального права, що стали підставою для неправильного вирішення справи. У зв`язку з цим колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити повністю, а рішення суду першої інстанції - скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 271, 272, 286, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції - задовольнити повністю.

Рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 28 травня 2025 року - скасувати.

Прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання дій неправомірними, скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі та стягнення коштів - відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню не підлягає відповідно до ч. 3 ст. 272 КАС України.

Головуючий суддя Собків Я.М.

Суддя Сорочко Є.О.

Суддя Чаку Є.В.