Справа № 380/6006/25
Суддя: Судова-Хомюк Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2026-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2026 рокуЛьвівСправа № 380/6006/25 пров. № А/857/47597/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Судової-Хомюк Н.М.,

суддів Глушка І.В., Затолочного В.С.,

розглянувши у порядку письмового провадження в місті Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2025 року у справі № 380/6006/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

суддя в 1-й інстанції Гулик А.Г.,

час ухвалення рішення не зазначено,

місце ухвалення рішення - м. Львів,

дата складання повного тексту рішення не зазначено,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі також позивач) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, у якій просить суд:

- визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 90 % грошового утримання судді Львівського апеляційного суду.

Позовні вимоги обґрунтовані такими аргументами: позивач звернувся до відповідача із заявою про проведення відповідного перерахунку та виплати належного йому щомісячного довічного грошового утримання судді. Позивач зазначає, що має стаж роботи становить 40 років, а тому відповідно до частини третьої статті 142 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» розмір довічного грошового утримання має становити 90 відсотків грошового утримання судді Львівського апеляційного суду.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2025 року позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо неналежного розгляду заяви ОСОБА_1 від 27.02.2025.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області розглянути заяву ОСОБА_1 від 27.02.2025 та прийняти за наслідками її розгляду відповідне рішення.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено повністю.

Не погодившись із вказаним рішенням, його оскаржив відповідач, покликаючись на те, що рішення є незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що листом від 17.03.2025 № 5514-5078/3-52/8-1300/25 надіслано позивачу відповідь на звернення, яким повідомлено, що немає підстав проводити перерахунок пенсії в розмірі 90% суддівської винагороди. Відповідно до частини першої статті 44 Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058-IV), заява про призначення (перерахунок, поновлення тощо) пенсії або про її відстрочення та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері праці та соціальної політики, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально. Частина п`ята статті 45 Закону № 1058-IV визначає, що документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок, поновлення тощо) або про відмову в призначенні (перерахунку, поновленні тощо) пенсії. Постановою правління Пенсійного фонду України, який є центральним органом виконавчої влади, 25.11.2005 за № 22-1 затверджений Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону № 1058-IV, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846 (далі Порядок № 22). Відповідно до пункту 4.1 Порядку № 22-1 заяви, що подаються особами відповідно до Порядку № 22-1, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію (форма заяви передбачена додатком 1 Порядку № 22-1). Однак відповідна заява за формою згідно з додатком 1 до Порядку № 22-1 про перерахунок пенсії позивача в електронному журналі звернень ІКІС ПФУ: Підсистемі «Звернення» не зареєстрована. Відповідно, рішення про відмову Головним управлінням не приймалось, отже, дії Головного управління не можуть бути предметом оскарження в суді, як такі, що є передчасними. Тобто, незалежно від наявності права особи на пенсію, існує обов`язкова процедура прийняття рішення Пенсійним органом.

Позивач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, відповідно до частини 4 статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Враховуючи те, що апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні), суд вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження відповідно до положень пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що позивач, вважаючи, що має право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у розмірі 90% грошового утримання судді Львівського апеляційного суду, який працює на відповідній посаді, звернувся до відповідача із заявою від 27.02.2025 про проведення відповідного перерахунку та виплати належного йому щомісячного довічного грошового утримання судді.

Відповідач листом від 17.03.2025 № 5514-5078/3-52/8-1300/25 надав позивачу відповідь на звернення, у якій зазначив, що немає підстав проводити перерахунок пенсії в розмірі 90% суддівської винагороди.

Не погоджуючись з такими діями відповідача, позивач звернувся з відповідним позовом до суду.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що лист від 17.03.2025 № 5514-5078/3-52/8-1300/25 не є рішенням про призначення (перерахунок, поновлення тощо) або про відмову в призначенні (перерахунку, поновленні тощо) пенсії. Тому відсутні підстави для задоволення позовної вимоги про визнання протиправною відмови Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці слід відмовити. Разом з тим, необхідно визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо неналежного розгляду заяви позивача від 27.02.2025 про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та зобов`язати відповідача розглянути заяву позивача від 27.02.2025, прийнявши за наслідками її розгляду відповідне рішення.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно зі статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно зі статтею 12 Європейської соціальної хартії (переглянутої) 1996 року держава зобов`язана підтримувати функціонування системи соціального забезпечення, її задовільний рівень, докладати зусиль для її поступового посилення.

Судді, який вийшов у відставку, виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом № 1058-IV або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання на умовах Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» (далі також - Закон № 1402-VIII та інших чинних нормативно-правових актів.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України та частини другої статті 2 КАС України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини третьої статті 142 Закону № 1402-VIII щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Апелянт зазначає, що відповідно до частини першої статті 44 Закону № 1058-ІV, заява про призначення (перерахунок, поновлення тощо) пенсії або про її відстрочення та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері праці та соціальної політики, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Частина п`ята статті 45 Закону № 1058-ІV визначає, що документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок, поновлення тощо) або про відмову в призначенні (перерахунку, поновленні тощо) пенсії.

Відповідно до пункту 4.1 Порядку № 22-1 заяви, що подаються особами відповідно до Порядку № 22-1, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію (форма заяви передбачена додатком 1 Порядку № 22-1).

Водночас, апелянт звертає увагу на те, що відповідна заява за формою згідно з додатком 1 до Порядку № 22-1 про перерахунок пенсії позивача в електронному журналі звернень ІКІС ПФУ: Підсистемі «Звернення» не зареєстрована.

Суд першої інстанції вірно врахував, що позивач, вважаючи наявним у нього права на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у розмірі 90% грошового утримання судді Львівського апеляційного суду, який працює на відповідній посаді, звернувся до відповідача із заявою про проведення відповідного перерахунку та виплати належного йому щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Апеляційний суд погоджується з тим, що відповідач не заперечує факт звернення позивача із заявою про перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці.

Разом з тим, частиною п`ятою статті 45 Закону № 1058-ІV визначено, що документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок, поновлення тощо) або про відмову в призначенні (перерахунку, поновленні тощо) пенсії.

Суд першої інстанції вірно зазначив у спірному рішенні, що лист від 17.03.2025 № 5514-5078/3-52/8-1300/25 не є рішенням про призначення (перерахунок, поновлення тощо) або про відмову в призначенні (перерахунку, поновленні тощо) пенсії і, відповідно, правомірно відмовив у задоволенні позовної вимоги про визнання протиправною відмови Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці слід.

При цьому, з врахуванням обставин справи, суд першої інстанції обґрунтовано визнав протиправною бездіяльність відповідача щодо неналежного розгляду заяви позивача від 27.02.2025 про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, правомірно відхиливши твердження позивача щодо наявності у нього необхідного стажу, оскільки відповідач не розглядав та не вирішував питання щодо визначення стажу роботи на посаді судді, який дає право на встановлення щомісячного довічного грошового утримання судді у розмірі 90 відсотків грошового утримання судді Львівського апеляційного суду.

Обираючи ефективний спосіб захисту порушеного права позивача, суд першої інстанції вірно зобов`язав відповідача розглянути заяву позивача від 27.02.2025 та прийняти за наслідками її розгляду відповідне рішення.

Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити частково.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статті 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги докази, наявні в матеріалах справи, апеляційний суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню саме у спосіб, визначений судом першої інстанції.

Колегія суддів також вважає за доцільне зауважити, що у пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Згідно з пунктом 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Відповідно до статті 139 КАС України судові витрати стягненню зі сторін не підлягають.

Керуючись ст. 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області залишити без задоволення.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2025 року у справі № 380/6006/25 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Н. М. Судова-Хомюк
судді І. В. Глушко
В. С. Затолочний