Справа № 500/6032/25
Суддя: Подлісна Ірина Миколаївна
Дата ухвалення: 2026-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/6032/25

23 лютого 2026 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Подлісної І.М. розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі-позивач, ОСОБА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (далі - Відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі - Відповідач 2), в якому просить:

- визнати протиправним дії Головного управління Пенсійного фонду України у Одеській області та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Одеській області № 31 від 12 серпня 2025 року про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Одеській області зарахувати до спеціального трудового стажу ОСОБА_1 період роботи за посадою тракториста, з 01 січня 1991 року по 17 червня 2004 року згідно довідки сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Дружба» від 30 липня 2025 року № 34, з 01 серпня 2006 по 05 листопада 2009 року, з 19 березня 2010 року по 06 грудня 2010 року, з 04 квітня 2011 року по 31 жовтня 2014 року, з 20 березня 2015 року по 23 лютого 2024 року згідно довідки ТОВ Поділля-Агро від 31 липня 2025 року № 02/07, та періоди роботи на посаді тракториста згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 від 20 січня 2004 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області призначити та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 3 частини 2 статті 114 статті Закону України від 09 липня 2003 року №1058-IV « Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», починаючи з дати звернення за пенсією 21 липня 2025 року.

В обґрунтування позовної заяви зазначає, що позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, до якої додав відповідні документи на підтвердження страхового стажу.

За принципом екстериторіальності структурним підрозділом для прийняття рішення за результатами поданої заяви визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області №31 від 28 липня 2025 року позивачу відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу. Разом з тим, зазначено, що страховий стаж особи становить 35 років 03 місяці 24 дні, пільговий стаж на посаді тракториста-машиніста у сільському господарстві - 16 років 0 місяців 4 дні.

04 серпня 2025 року позивач повторно звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, до якої додав відповідні документи на підтвердження страхового стажу, в тому числі подав уточнюючі довідки.

За принципом екстериторіальності структурним підрозділом для прийняття рішення за результатами поданої заяви визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №31 від 12 серпня 2025 року позивачу відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу.

Позивач вважає таку відмову відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області протиправною та підлягає скасуванню.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 22.10.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за вказаним позовом та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Представник Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області подав до суду 04.11.2025 відзив на позовну заяву. Свою позицію аргументує тим, що за результатами розгляду документів до страхового стажу не зараховано: період з 01.02.2024 по 23.02.2024, оскільки в індивідуальних відомостях про застраховану особу форми ОК-5 відсутні нараховані та сплачені страхові внески до Пенсійного фонду України.

До пільгового стажу заявника не зараховано періоди:

- 01 січня 1991 по 17 червня 2004 згідно довідки Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Дружба» від 30.07.2025 № 34, оскільки у пільговій довідці зазначене посилання на пункт «в» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», що не відповідає Додатку №5 (необхідно вказати у пільговій довідці посилання на пункт 3 частини 2 статті 114 Закону);

- з 01 серпня 2006 по 05 листопада 2009 року, з 19 березня 2010 року по 06 грудня 2010 року, з 04 квітня 2011 року по 31 жовтня 2014 року, з 20 березня 2015 року по 23 лютого 2024 року, згідно довідки ТОВ «Поділля-Агро» від 31.07.2025 №02/07, оскільки у пільговій довідці зазначене посилання на пункт «в» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», що не відповідає Додатку №5 (необхідно зазначити у пільговій довідці посилання на пункт 3 частини 2 статті 114 Закону).

Водночас зазначає, що у трудовій книжці НОМЕР_1 від 20.01.2004 посада тракторист не відповідає вказаним у пільгових довідках «тракторист-машиніст».

Отже, у позивача відсутнє право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно з пунктом 3 частини другої статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу.

З огляду на викладене, просить в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Представник Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, у відзиві від 04.11.2025 щодо позовних вимог заперечував проти їхнього задоволення.

Ухвалою суду від 23.12.2025 продовжено строк розгляду справи на 2 місяці.

Інших заяв по суті справи від сторін не надходило. Сторони скористались своїм правом щодо подачі заяв по суті справи.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини та дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , досягнувши віку 55 років, 21 липня 2025 року, звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, до якої додав відповідні документи на підтвердження страхового стажу.

За принципом екстериторіальності структурним підрозділом для прийняття рішення за результатами поданої заяви визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області №31 від 28 липня 2025 року позивачу відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу. Разом з тим, зазначено, що страховий стаж особи становить 35 років 03 місяці 24 дні, пільговий стаж на посаді тракториста-машиніста у сільському господарстві - 16 років 0 місяців 4 дні.

04 серпня 2025 року позивач повторно звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, до якої додав відповідні документи на підтвердження страхового стажу, в тому числі подав уточнюючі довідки.

За принципом екстериторіальності структурним підрозділом для прийняття рішення за результатами поданої заяви визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №31 від 12 серпня 2025 року позивачу відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу.

Згідно даного рішення страховий стаж заявника 34 роки 06 місяців 11 днів, пільговий стаж відсутній. За доданими документами до страхового стажу не зараховано період з 01.02.2024 по 23.02.2024 року оскільки в індивідуальних відомостях про застраховану особу форми ОК-5 відсутні нараховані та сплачені страхові внески до Пенсійного фонду України.

До пільгового стажу заявника не зараховано періоди :

- з 01 січня 1991 року по 17 червня 2004 року згідно довідки сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Дружба» від 30 липня 2025 року № 34, оскільки в пільгові довідці зазначене посилання на п.в статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення, що не відповідає Додатку №5 (необхідно вказати у пільговій довідці посилання на п.3 ч.2 ст.114 Закону);

- з 01 серпня 2006 по 05 листопада 2009 року , з 19 березня 2010 по 06 грудня 2010, з 04 квітня 2011 по 31 жовтня 2014 року, з 20 березня 2015по 23 лютого 2024 року згідно довідки ТОВ Поділля-Агро від 31 липня 2025 року № 02/07, оскільки у пільговій довідці зазначене посилання на пункт в статті 13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення, що не відповідає Додатку №5(необхідно вказати у пільговій довідці посилання на п.3 ч.2 ст.114 Закону).

Також зазначено, що у трудовій книжці НОМЕР_1 від 20 січня 2004 року посада тракторист не відповідає вказаним у пільгових довідках - тракторист-машиніст.

Позивач не погоджується з такими діями та рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, вважає їх протиправними та такими, що порушують його право на соціальний захист.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує частину другу статті 19 Конституції України, відповідно до якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Призначення, виплата та перерахунок призначеної пенсії регулюється Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003 (далі - Закон № 1058-IV) та Законом України від 05.11.1991 № 1788«Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788-XII)

Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій від 03.10.2017 № 2148-VIII, який набрав чинності 11.10.2017 (далі Закон №2148-VIII), Закон №1058-IV доповнено розділом XIV-1 Пенсійне забезпечення окремих категорій громадян. Цей розділ включає статті 114-115.

Згідно з пунктом 3 частини другої статті 114 Закону №1058-IV на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи трактористи-машиністи, безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - чоловіки після досягнення 55 років і при загальному стажі роботи не менше 30 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі.

Аналогічні умови призначення пенсії трактористам-машиністам на пільгових умовах визначені пунктом «в» частини першої статті 13 Закону №1788-XII.

Як слідує з оскаржуваного рішення, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області відмовило позивачу у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу.

При цьому спірними є питання незарахування окремих періодів роботи як до загального страхового стажу, так і до спеціального.

Порядок призначення пенсій на пільгових умовах трактористам-машиністам роз`яснено у листі Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 №7. Так, до трактористів-машиністів, безпосередньо зайнятих у виробництві сільгосппродукції, належать працівники, які оформлені на роботу трактористами-машиністами, мають відповідні посвідчення, постійно зайняті на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах протягом повного сезону сільгоспробіт в рослинництві та тваринництві. Трактористам-машиністам, які відпрацювали повний польовий період на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах, весь рік роботи зараховується до стажу, який дає право на пільгове пенсійне забезпечення, і в тому випадку, якщо в міжпольовий або міжсезонний період вони виконували інші роботи на стаціонарних і причіпних установках та агрегатах, з ремонту сільськогосподарської техніки, на тваринницьких фермах тощо. Віднесення господарства до сільгосппідприємств, трактористи-машиністи яких мають право на пільгову пенсію, здійснюється відповідно до класифікатора галузей народного господарства. До сільськогосподарських належать підприємства, які виробляють продукцію рослинництва і тваринництва. Трактористи-машиністи допоміжних сільських господарств, які не мають самостійного балансу і знаходяться в складі промислових, будівельних та інших підприємств і організацій, мають право на пільгову пенсію при виконанні умов, передбачених наведених вище умов. Трактористам-машиністам, постійно зайнятим на причіпних і стаціонарних установках і агрегатах, пенсії призначаються на загальних підставах.

Таким чином, головними умовами для призначення позивачу пенсії за віком на пільгових умовах є досягнення відповідного віку (55 років); наявність страхового стажу станом на 01.04.2015 не менше 25 років (при невиконанні цієї умови, станом на дату звернення не менше 30 років); виконання робіт упродовж 20 років на посаді тракториста-машиніста, який безпосередньо зайнятий у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства. Невиконання хоча б однієї із цих умов не дає підстав для призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Періоди, з яких складається страховий стаж, визначені в статті 24 Закону №1058-IV, відповідно до якої страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (частина перша статті 24).

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (частина друга статті 24 Закону №1058-IV).

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина четверта статті 24 Закону №1058-IV).

У законодавстві, що діяло раніше (до 01.01.2004), зокрема, у статті 56 Закону №1788- XII передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Як встановлено статтею 62 Закону №1788-XII, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до статті 62 Закону №1788-XII постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (надалі Порядок №637).

Пунктами 1, 2 Порядку №637 передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про стаж роботи не збереглися, підтвердження стажу роботи здійснюється органами Пенсійного фонду України на підставі показань свідків.

Особливості підтвердження трудового стажу окремих категорій працівників визначені пунктом 20 Порядку №637, згідно з яким у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального стажу роботи приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці повинно бути вказано періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, в тому числі виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/ або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій. Додатково в довідці наводяться такі відомості: стосовно трактористів-машиністів підприємств сільського господарства (в тому числі колгоспів) - про безпосередню зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції.

Отже, трудова книжка є основним документом, що підтверджує стаж роботи, однак у разі відсутності у ній відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах (для тракториста-машиніста - про безпосередню участь у виробництві сільськогосподарської продукції), особа, яка звертається за призначенням пенсії, повинна надати уточнюючу довідку про підтвердження пільгового трудового стажу відповідно до пункту 20 Порядку №637.

Надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Предметом доказування у цій справі є наявність обставин, які підтверджують факт роботи позивача у спірний період саме трактористом (трактористом-машиністом), тобто за професією і виконуваною роботою, що дає право на пенсію на пільгових умовах відповідно до пункту 3 частини другої статті 114 Закону №1058-IV, а також підстави для зарахування періоду 01 лютого 2024 по 23 лютого 2024 року до загального страхового стажу при наявності недоліків у записах трудової книжки за цей період.

Як видно з матеріалів справи, згідно записів трудової книжки ОСОБА_1 , 1970 року народження, серії НОМЕР_1 від 20 січня 2004 року містяться такі відомості про роботу:

01.06.1986 року - прийнятий на роботу в тракторну бригаду колгоспу дружба (наказ № 7 від 04.06.1986 р.

14.12.1988 по 22.11.1990 - служба в армії (воєнний білет № 5199856).

17.06.2004 звільнений з роботи згідно поданої заяви по ст. 38 КЗпП України.

Також, згідно відомостей про роботу (стор.4-6) містяться записи про те, що в період з 1991 по 2004 рік ОСОБА_1 працював трактористом на тракторній бригаді.

23.02.2004 прийнятий на посаду тракториста в орендне господарство «Поділля», на підставі трудової угоди № 21 від 23 лютого 2004 року.

20 січня 2006 року прийнятий трактористом орендного господарства «Поділля».

31 липня 2006 року звільнений з роботи в зв`язку з переведенням в ТзОВ «Поділля - Агро» по п. 5 ст. 36 КЗпП України.

01 серпня 2008 року прийнятий на роботу трактористом.

05 листопада 2009 року звільнений з роботи по п.1 ст. 36 КЗпП України (за згодою сторін).

24.11.2009 - 18-03.2010 Підволочиський центр зайнятості.

19.03.2010 прийнятий на роботу на посаду тракторист.

06.12.2010 звільнений по ст.36 п.1 КЗпПУ.

14.12.2010-03.04.2011 Підволочиський центр зайнятості.

04.04.2011 - прийнятий на роботу на посаду тракториста.

31.10.2014 - звільнений з роботи по ст. 36 п. 1 КЗпПУ.

10.11.2014- 19-03-2015 - Підволочиський центр зайнятості.

20.03.2015 прийнятий на роботу на посаду тракториста.

23.02.2024 - звільнений з займаної посади за згодою сторін.

Усі записи засвідчені підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства.

Порядок ведення трудових книжок у вказаний період роботи позивача було врегульовано Інструкцією про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях, від 20.06.1974 №162, затвердженою постановою Держкомпраці СРСР (у редакції постанови Держкомпраці СРСР від 02.08.1985 №252; далі - Інструкція №162), у якій вказано, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника; трудові книжки ведуться на всіх робітників і службовців державних, кооперативних та громадських підприємств, установ та організацій, які пропрацювали понад 5 днів, у тому числі на сезонних та тимчасових працівників, а також на позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню (пункт 1.1 глави 1 Інструкції №162).

Відповідно до пунктів 2.2, 2.3 глави 2 Інструкції №162 заповнення трудової книжки вперше здійснюється адміністрацією підприємства у присутності працівника не пізніше тижневого терміну від часу прийому на роботу. У трудову книжку вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про роботу: прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження та заохочення:

нагородження орденами та медалями, присвоєння почесних звань; заохочення за успіхи у роботі, що застосовуються трудовим колективом, а також нагородження та заохочення, передбачені правилами внутрішнього трудового розпорядку та статутами про дисципліну; інші заохочення відповідно до чинного законодавства; відомості про відкриття, на які видано дипломи, про використані винаходи та раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди. Стягнення до трудової книжки не записуються. Всі записи в трудовій книжці про прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу чи звільнення, а також про нагородження та заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого терміну, а при звільненні - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

У разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів (пункт 4.1 глави 4 Інструкції № 162).

Обов`язок щодо внесення достовірних та правильних записів до трудової книжки працівника покладається саме на власника підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган. Недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, якій належить трудова книжка, а отже, й не може впливати на її особисті права.

Суд вважає, що позивач не несе відповідальності за заповнення трудової книжки, оскільки записи у його трудову книжку вносяться відповідальним працівником підприємства, а не особисто позивачем, більше того, недоліки її заповнення не є підставою вважати про відсутність трудового стажу в позивача за спірний період.

Такий правовий висновок щодо застосування норм права наведений у постанові Верховного Суду від 06.02.2018 у справі №677/277/17.

Окрім того, судом встановлено, що записи в трудовій книжці повністю підтверджуються зібраними та поданими відповідачам документами, зокрема:

- у відповідності до довідки № 32 від 21 липня 2025 року ОСОБА_1 працював в СГ ТОВ «Дружба» з 01.01.1991 р. трактористом с/г виробництва по 17.06.2004 (наказ №39 від 17.06.2004 і був безпосередньо зайнятий у виробництві сільськогосподарської продукції протягом повного польового періоді в рослинництві. Зазначені періоди зараховуються до стажу роботи, який дає право на пільгове пенсійне забезпечення згідно п.3 ст.2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Довідка видана на підставі книг обліку протоколів та наказів за 1991-2004 роки та книг обліку по заробітній платі за 1991-2004 роки для пред`явлення в органи Пенсійного фонду України.

- у відповідності до довідки № 33 від 28 липня 2025 року ОСОБА_1 працював трактористом у рослинництві на польових роботах і за ним були закріплені трактори ЮМЗ-6, Т-150;

- довідкою № 31 від 25 червня 2025 року про заробітну плату, виданою на підставі книг обліку розрахунків по оплаті праці с. Поділля Тернопільського району Тернопільської області у відповідності до якої ОСОБА_1 , тракторист, отримував заробітну плату в період з 1991 по 1995 рік.

- у відповідності до довідки № 34 від 30 липня 2025 року, виданої на підставі книг обліку трудового стажу і заробітку за 1991-2004 роки, ОСОБА_1 з 01 січня 1991 року по 17 червня 2004 року працював трактористом-машиністом і був безпосередньо зайнятий у виробництві с/г продукції на протязі повного польового періоду в рослинництві;

- у відповідності до довідки № 01/07 - ОСОБА_1 працював в ТзОВ «Поділля- Агро» з 01 серпня 2006 року по 05 листопада 2009 року, з 19 березня 2010 року по 6 грудня 2010 року, з 04 квітня 2011 року по 31 жовтня 2014 року, з 20 березня 2015 року по 23 лютого 2014 року трактористом-машиністом і був безпосередньо зайнятий у виробництві с/г продукції на протязі повного польового періоду в рослинництві;

- у відповідності до довідки ТЕР -02/416 від 18.07.2025 року ОСОБА_1 працював трактористом орендного господарства «Поділля» з 20 січня 2006 року по 31 липня 2006 року.

Таким чином, період роботи позивача на посаді тракториста підтверджений записами як у трудовій книзі, так і іншими документами.

Перевірка достовірності виданих документів покладається на пенсійний орган, а сумніви останнього щодо обґрунтованості їх видачі, самі по собі, не можуть бути підставою для відмови у призначенні пільгової пенсії. Даного висновку дійшов Верховний Суд у Постанові від 21.11.2018р. у справі №672/914/16-а.

Окрім того, слід зазначити, що уточнюючі довідки підприємств необхідні для підтвердження спеціального трудового стажу у тих випадках, коли в трудовій книжці, що є основним документом щодо стажу особи, відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах. В даному випадку Відповідач безпідставно не взяв до уваги трудову книжку позивача, де вказано періоди роботи позивача та жодним чином не довів правомірність своїх дій щодо неврахування спірного періоду роботи при розгляді заяви Позивача про призначення пенсії.

Такий самий висновок міститься у Постанові Верховного Суду від 31.10.2018р. у справі №227/2353/17.

Органи, що призначають пенсію мають право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Слід зазначити, що таке право не повинно нівелювати обов`язок пенсійного органу щодо установлення права особи на одержання пенсії на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів, як це визначено п.4.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 за N 22 наявність сумнівів щодо некоректних записів в трудовій книжці із сторони відповідача може бути лише підставою для перевірки, в ході якої має бути встановлено обставини, які перешкоджають зарахуванню періоду роботи до стажу. Відсутність підприємства за місцезнаходженням, а так само і відсутність документів по цьому підприємству на зберіганні в архівних установах, не може нівелювати відомості трудової книжки, оформлені належним чином, та позбавляти особу права на належне пенсійне забезпечення з урахуванням набутого трудового стажу.

Відповідна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 06.03.2018р. у справі № 127/9055/17.

Також, зважаючи на наведені вище норми пенсійного законодавства право на пенсію за віком на пільгових умовах мають незалежно від місця останньої роботи трактористи-машиністи безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства.

При цьому єдина назва професії тракторист-машиніст, запроваджена в 1961 році, яка охоплює такі професії: бульдозерист, бульдозерист-скреперист, грейдерист; комбайнер; машиніст дощувальної установки, змонтованої на базі трактора; машиніст скрепера, скреперист; машиніст чаєзбиральної машини; машиніст екскаватора; машиніст-водій льонозбиральної машини, самохідної широкозахватної сінокосарки; механік-комбайнер, тракторист, тракторист-бульдозерист. До числа трактористів-машиністів, безпосередньо зайнятих у виробництві сільгосппродукції, віднесено працівників, прийнятих на роботу трактористами-машиністами, які мають про це відповідні посвідчення. Для призначення пенсії на пільгових умовах марка трактора, на якому працює тракторист-машиніст, значення не має.

Згідно із "Загальносоюзного класифікатора професій робітників, посад службовців і тарифних розрядів 186016", затвердженого постановою Державного комітету СРСР по стандартах від 27.08.1986 № 016, введеного в дію з 01.01.1987 та класифікатора професій ДК 003:2010 на зміну ДК 003:2005, затвердженого та введеного в дію наказом Держспоживстандарту України від 28.07.2010 № 327, чинного на теперішній час, окремі з зазначених вище професій відсутні, а міститься професійна назва роботи - тракторист-машиніст сільськогосподарського виробництва.

Як убачається із наявних в матеріалах справи доказів, позивач працював за професією тракториста, що охоплюється визначенням посади «тракторист-машиніст», а також був безпосередньо зайнятим у виробництві сільськогосподарської продукції, так як працював у сільськогосподарському підприємстві. А тому усі спірні періоди його роботи за професією тракториста слід зарахувати до пільгового стажу.

Суд вважає, що зі свого боку позивач вчинив всі необхідні дії для підтвердження періодів роботи ним трактористом, а відтак не може нести тягар відповідальності за бездіяльність роботодавця чи формування роботодавцем відповідних первинних документів та їх здачі на зберігання до архіву.

Таким чином відмова відповідача у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах тягне за собою порушення конституційних прав та гарантій Позивача, зокрема його права на пенсійне забезпечення, у зв`язку з чим потребує належного соціального захисту.

З огляду на встановлені обставини справи та наведені норми закону, якими регулюються спірні відносини, суд вважає, що належним способом захисту прав позивача буде визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області за №31 від 12 серпня 2025 року про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії; зарахування до трудового стажу період роботи позивача за посадою тракториста в періоди з 01 січня 1991 року по 17 червня 2004 року згідно довідки сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Дружба» від 30 липня 2025 року № 34, з 01 серпня 2006 року по 05 листопада 2009 року, з 19 березня 2010 року по 06 грудня 2010 року, з 04 квітня 2011 року по 31 жовтня 2014 року, з 20 березня 2015 року по 23 лютого 2024 року згідно довідки ТОВ Поділля-Агро від 31 липня 2025 року № 02/07, та періоди роботи на посаді тракториста згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 від 20 січня 2004 року.

Щодо позовної вимоги в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області призначити і виплатити ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 3 частини 2 статті 114 статті Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», починаючи з дати звернення за пенсією 21 липня 2025 року, то суд зазначає таке.

Відповідно до частини четвертої статті 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях, аналізуючи національні системи правового захисту на предмет дотримання права на ефективність внутрішніх механізмів в аспекті забезпечення гарантій, визначених ст.13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, вказував, що для того, щоб бути ефективним, засіб захисту має бути незалежним від будь-якої вжитої на розсуд державних органів дії, бути безпосередньо доступним для тих, кого він стосується (див. рішення від 06.09.2005 р. у справі "Гурепка проти України" (Оигерка V. Пкгаіпе), заява №61406/00, п.59); спроможним запобігти виникненню або продовженню стверджуваному порушенню чи надати належне відшкодування за будь-яке порушення, яке вже мало місце (див. рішення від 26.10.2000 р. у справі «Кудла проти Польщі» (Кікіїа V. Роїапсі), заява №30210/96, п.158) (п.29 рішення Європейського суду з прав людини від 16.08.2013 р. у справі "Гарнага проти України", заява № 20390/07).

Ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав. Таким чином, обираючи спосіб захисту порушеного права, суд зобов`язаний враховувати положення статті 13 Конвенції стосовно права на ефективний засіб юридичного захисту, під яким слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів (наслідків), дає найбільший ефект, забезпечує поновлення порушеного права та є адекватним наявним обставинам.

У постанові від 11 лютого 2020 року у справі № 0940/2394/18 Верховний Суд сформулював такий висновок: у разі, якщо суб`єкт владних повноважень використав надане йому законом право на прийняття певного рішення за наслідками звернення особи, але останнє визнане судом протиправним з огляду на його невідповідність чинному законодавству, при цьому суб`єкт звернення дотримав усіх визначених законом умов, то суд вправі зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти певне рішення.

Якщо ж таким суб`єктом на момент прийняття рішення не перевірено дотримання відповідним заявником усіх визначених законом умов або при прийнятті такого рішення суб`єкт дійсно має дискреційні повноваження, то суд повинен зобов`язати суб`єкта владних повноважень до прийняття рішення з урахуванням оцінки суду.

Отже, критеріями, які впливають на обрання судом способу захисту прав особи в межах вимог про зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії, є встановлення судом додержання суб`єктом звернення усіх передбачених законом умов для отримання позитивного результату та наявність у суб`єкта владних повноважень права діяти під час прийняття рішення на власний розсуд.

Суд зазначив, що такий підхід, встановлений процесуальним законодавством, є прийнятним не тільки під час розгляду вимог про протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень, але й у випадку розгляду вимог про зобов`язання відповідного суб`єкта вчинити певні дії після скасування його адміністративного акта.

Аналогічний підхід застосовано Верховним Судом у постанові від 22 вересня 2022 року у справі № 380/12913/21.

Разом з тим, в процесі розгляду справи судом не здійснювалась перевірка виконання позивачем всіх умов, необхідних для прийняття рішення органами пенсійного фонду про призначення йому пенсії за віком.

Відтак, в контексті розгляду цієї справи суд вважає, що належним та ефективним способом буде зобов`язання повторно розглянути заяву позивача про призначення йому пенсії за віком, з урахуванням висновків суду у цій справі.

Тому з метою належного та ефективного захисту порушеного права, слід зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву позивача про призначення йому пенсії за віком, відповідно до пункту 3 частини 2 статті 114 статті Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», починаючи з дати звернення за пенсією 21 липня 2025 року, з урахуванням висновків суду у даній справі.

Закріплений у частині першій статті 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини другої статті 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

За змістом частини першої статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають частковому задоволенню шляхом визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Одеській області № 31 від 12 серпня 2025 року про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Одеській області зарахувати до спеціального трудового стажу ОСОБА_1 період роботи за посадою тракториста, з 01 січня 1991 року по 17 червня 2004 року згідно довідки сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Дружба» від 30 липня 2025 року № 34, з 01 серпня 2006 року по 05 листопада 2009 року, з 19 березня 2010 року по 06 грудня 2010 року, з 04 квітня 2011 року по 31 жовтня 2014 року, з 20 березня 2015 року по 23 лютого 2024 року згідно довідки ТОВ Поділля-Агро від 31 липня 2025 року № 02/07, та періоди роботи на посаді тракториста згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 від 20 січня 2004 року та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення йому пенсії за віком, відповідно до пункту 3 частини 2 статті 114 статті Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», починаючи з дати звернення за пенсією 21 липня 2025 року, з урахуванням висновків суду у даній справі.

Згідно із частинами першою, третьою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

За подання позовної заяви до суду, позивачем було сплачено судовий збір у сумі 1211,20 грн, що підтверджується квитанцією від 17.10.2025.

Оскільки, суд позов задовольняє частково, то на користь позивача слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, сплачений судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог в сумі 605,60 грн.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Одеській області № 31 від 12 серпня 2025 року про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Одеській області зарахувати до спеціального трудового стажу ОСОБА_1 період роботи за посадою тракториста, з 01 січня 1991 року по 17 червня 2004 року згідно довідки сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Дружба» від 30 липня 2025 року № 34, з 01 серпня 2006 року по 05 листопада 2009 року, з 19 березня 2010 року по 06 грудня 2010 року, з 04 квітня 2011 року по 31 жовтня 2014 року, з 20 березня 2015 року по 23 лютого 2024 року згідно довідки ТОВ Поділля-Агро від 31 липня 2025 року № 02/07, та періоди роботи на посаді тракториста згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 від 20 січня 2004 року та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення йому пенсії за віком, відповідно до пункту 3 частини 2 статті 114 статті Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», починаючи з дати звернення за пенсією 21 липня 2025 року, з урахуванням висновків суду у даній справі.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Одеській області сплачений судовий збір в розмірі 605 грн (шістсот п`ять) 60 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 23 лютого 2026 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місцезнаходження/місце проживання: АДРЕСА_1 код ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_2 );

відповідач:

- Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження/місце проживання: майдан Волі, 3,м. Тернопіль,Тернопільський р-н, Тернопільська обл.,46001 код ЄДРПОУ/РНОКПП 14035769).

- Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (місцезнаходження/місце проживання: вул. Канатна, 83,м. Одеса,Одеський р-н, Одеська обл.,65012 ).

Головуючий суддя Подлісна І.М.