Справа № 440/14057/24
Суддя: Єзеров А.А.
Дата ухвалення: 2026-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у відкритті касаційного провадження

25 лютого 2026 року

м. Київ

справа №440/14057/24

адміністративне провадження № К/990/2041/26

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Єзерова А.А., суддів Кравчука В.М., Чиркіна С.М.,

перевіривши касаційну скаргу Полтавської обласної військової адміністрації на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 29.05.2025 та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 19.11.2025 у справі № 440/14057/24 за позовом першого заступника керівника Решетилівської окружної прокуратури до Полтавської обласної військової адміністрації, про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

У грудні 2024 року заступник керівника Решетилівської окружної прокуратури (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Полтавської обласної військової адміністрації (далі - відповідач), в якому просив:

визнати протиправною бездіяльність Полтавської обласної військової адміністрації щодо незабезпечення ліквідації несанкціонованого сміттєзвалища розташованого за межами населених пунктів поблизу с. Бродщина на території Кобеляцької територіальної громади;

зобов`язати Полтавську обласну військову адміністрацію забезпечити ліквідацію несанкціонованого сміттєзвалища розташованого за межами населеного пункту с. Бродщина Полтавського району Полтавської області на земельній ділянці площею 0,82 га з географічними координатами 49.0455686, 34.579931, яка відповідно до даних Державного земельного кадастру є несформованою;

визнати протиправною бездіяльність Полтавської обласної військової адміністрації щодо незабезпечення ліквідації несанкціонованого сміттєзвалища розташованого за межами населених пунктів поблизу с. Красне на території Кобеляцької територіальної громади;

зобов`язати Полтавську обласну військову адміністрацію забезпечити ліквідацію несанкціонованого сміттєзвалища розташованого за межами населеного пункту с. Красне Полтавського району Полтавської області на земельній ділянці площею 0,174 га з географічними координатами 49.0712063, 34.2574250, яка відповідно до даних Державного земельного кадастру є несформованою;

визнати протиправною бездіяльність Полтавської обласної військової адміністрації щодо незабезпечення ліквідації несанкціонованого сміттєзвалища розташованого за межами населених пунктів поблизу с. Колісниківка на території Кобеляцької територіальної громади;

зобов`язати Полтавську обласну військову адміністрацію забезпечити ліквідацію несанкціонованого сміттєзвалища розташованого за межами населеного пункту с. Колісниківка Полтавського району Полтавської області на земельній ділянці площею 1,014 га з географічними координатами 49.1982065, 34.2139142, яка відповідно до даних Державного земельного кадастру є несформованою;

визнати протиправною бездіяльність Полтавської обласної військової адміністрації щодо незабезпечення ліквідації несанкціонованого сміттєзвалища розташованого за межами населених пунктів поблизу с. Сухинівка на території Кобеляцької територіальної громади;

зобов`язати Полтавську обласну військову адміністрацію забезпечити ліквідацію несанкціонованого сміттєзвалища розташованого за межами населеного пункту с. Сухинівка Полтавського району Полтавської області на земельній ділянці площею 0,056 га з географічними координатами 49.1280693, 34.3049945, яка відповідно до даних Державного земельного кадастру є несформованою;

визнати протиправною бездіяльність Полтавської обласної військової адміністрації щодо незабезпечення ліквідації несанкціонованого сміттєзвалища розташованого за межами населених пунктів поблизу с. Лісне на території Кобеляцької територіальної громади;

зобов`язати Полтавську обласну військову адміністрацію забезпечити ліквідацію несанкціонованого сміттєзвалища розташованого за межами населеного пункту с. Лісне Полтавського району Полтавської області на земельній ділянці площею 0,336 га з географічними координатами 49.134934, 34.264938, яка відповідно до даних Державного земельного кадастру є несформованою;

визнати протиправною бездіяльність Полтавської обласної військової адміністрації щодо незабезпечення ліквідації несанкціонованого сміттєзвалища розташованого за межами населених пунктів поблизу с. Василівка на території Кобеляцької територіальної громади;

зобов`язати Полтавську обласну військову адміністрацію забезпечити ліквідацію несанкціонованого сміттєзвалища розташованого за межами населеного пункту с. Василівка Полтавського району Полтавської області на земельній ділянці площею 0,541 га з географічними координатами 49.166377, 34.2276327, яка відповідно до даних Державного земельного кадастру є несформованою;

визнати протиправною бездіяльність Полтавської обласної військової адміністрації щодо незабезпечення ліквідації несанкціонованого сміттєзвалища розташованого за межами населених пунктів поблизу с. Павлівка Кобеляцької територіальної громади;

зобов`язати Полтавську обласну військову адміністрацію забезпечити ліквідацію несанкціонованого сміттєзвалища розташованого за межами населеного пункту с. Павлівка Полтавського району Полтавської області на земельній ділянці площею 0,289 га з географічними координатами 49.0677900, 34.3449029, яка відповідно до даних Державного земельного кадастру є несформованою;

визнати протиправною бездіяльність Полтавської обласної військової адміністрації щодо незабезпечення ліквідації несанкціонованого сміттєзвалища розташованого за межами населених пунктів поблизу с. Канави Кобеляцької територіальної громади;

зобов`язати Полтавську обласну військову адміністрацію забезпечити ліквідацію несанкціонованого сміттєзвалища розташованого за межами населеного пункту с. Канави Полтавського району Полтавської області на земельній ділянці площею 0,386 га з географічними координатами 49.0963902, 34.4843043, яка відповідно до даних Державного земельного кадастру є несформованою;

визнати протиправною бездіяльність Полтавської обласної військової адміністрації щодо незабезпечення ліквідації несанкціонованого сміттєзвалища розташованого за межами населених пунктів поблизу с. Перегонівка Кобеляцької територіальної громади;

зобов`язати Полтавську обласну військову адміністрацію забезпечити ліквідацію несанкціонованого сміттєзвалища розташованого за межами населеного пункту с. Перегонівка Полтавського району Полтавської області на земельній ділянці площею 0,042 га з географічними координатами 49.0568568, 34.1442713, яка відповідно до даних Державного земельного кадастру є несформованою.

Полтавський окружний адміністративний суд рішенням від 29.05.2025, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 19.11.2025, позов задовольнив.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції та постановою суду апеляційної інстанції, відповідач 18.12.2025 оскаржив їх у касаційному порядку, просив скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Верховний Суд ухвалою від 26.12.2025 повернув касаційну скаргу відповідача на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 29.05.2025 та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 19.11.2025 у справі № 440/14057/25 згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України з підстав того, що у касаційній скарзі не викладені передбачені КАС України підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

13.01.2026 скаржник повторно звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 29.05.2025 та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 19.11.2025 у справі № 440/14057/25, разом з касаційною скаргою скаржник подав клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження.

Верховний Суд ухвалою від 28.01.2026 касаційну скаргу позивача залишив без руху та надав скаржнику строк на усунення недоліків касаційної скарги шляхом надання до суду заяви про усунення недоліків конкретизувавши підстави касаційного оскарження рішень судів попередніх інстанцій відповідно до частини четвертої статті 328 КАС України у взаємозв`язку із пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України з їх належним обґрунтуванням, а також надати обґрунтовану заяву про поновлення строку на касаційне оскарження.

09.02.2026 через систему «Електронний суд» до Верховного Суду на виконання вимог ухвали Верховного Суду від 28.01.2026 від скаржника надійшла заява, у якій скаржник уточнює підстави касаційної скарги та обґрунтовує підстави пропуску строку на касаційне оскарження.

Дослідивши зміст касаційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.

Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку на касаційне оскарження, скаржник зазначає, що вперше з касаційною скаргою він звернувся до Верховного Суду 18.12.2025, тобто в межах строку на касаційне оскарження, Верховний Суд ухвалою від 26.12.2025 повернув касаційну скаргу згідно пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України, вдруге звернувся з касаційною скаргою 13.01.2026, тобто без зайвих зволікань, упродовж розумного строку, не зловживаючи процесуальними правами скаржником продемонстровано добросовісне ставлення до реалізації ним права на касаційне оскарження й вжито усіх можливих та залежних від нього заходів з метою усунення недоліків касаційної скарги, які стали підставою для повернення вперше поданої касаційної скарги, у зв`язку з чим просить поновити строк на подання повторної касаційної скарги.

Одночасно, скаржник покликається як на поважні причини пропуску строку з повторним звернення до суду з касаційною скаргою, на технічні перешкоди, пов`язані з кібератаками, в підтвердження цього надає лист Полтавської обласної ради, щодо обмеження доступу до системи електронного документообігу АСКОД.

Відповідно до частини другої та третьої статті 329 КАС України учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на подання касаційної скарги також може бути поновлений у разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною п`ятою статті 333 цього Кодексу.

Ураховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про поновлення строку на касаційне оскарження.

Перевіривши відповідність вказаної касаційної скарги та доданих до неї документів вимогам статей 329, 330 КАС України, колегія суддів виходить з наступного.

У частині шостій статті 12 КАС України закріплений перелік справ, які для мети КАС України слід вважати справами незначної складності. Зокрема, положення пункту 3 частини шостої статті 12 КАС України передбачають, що для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

За правилами пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Буквальне тлумачення положень зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що процесуальний закон пов`язує можливість касаційного перегляду у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), тільки з тими юридичними фактами, вичерпний перелік яких викладений у підпунктах «а», «б», «в» та «г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України. Водночас обов`язок доведення наявності таких виняткових обставин покладається на особу, яка звертається до суду з касаційною скаргою.

Означені критерії прийнятності касаційної скарги встановлені задля можливості забезпечення Верховним Судом ключової мети касаційного перегляду - виправлення судових помилок та усунення недоліків судочинства, що призвели до порушення прав учасників справи. Тобто касаційний перегляд за своєю сутністю має екстраординарний характер і спрямований на забезпечення основоположних гарантій справедливого судового розгляду, які становлять зміст конституційного принципу верховенства права.

Доведення обставин, передбачених підпунктами «а» - «г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України та, відповідно, права на касаційне оскарження судових рішень у справах розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження, покладається на особу, яка подає касаційну скаргу.

Зі змісту касаційної скарги вбачається, що підставою для відкриття касаційного провадження відповідач зазначає підпункт «а» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України та вказує, що ця касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Твердження скаржника про те, що справа має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, не обґрунтоване обставинами, які б виділяли вимоги скаржника якимись особливими ознаками, завдяки чому їх можна було б виокремити в окрему групу, та не свідчать про наявність заінтересованості суспільства в результатах розгляду саме цієї справи, а має суб`єктивний характер.

Отже, наведені посилання скаржника на підпункт «а» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України мають загальний характер і не можуть вважатися винятковими.

Скаржник лише формально покликається на пункт 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, однак не зазначає конкретних підстав касаційного оскарження, та в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Оцінивши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку, що скаржником не доведено існування випадків, визначених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Скаржник у касаційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, не визначає, які саме норми матеріального права застосовані судами не правильно або які норми процесуального права було порушено судами, а лише зазначає про незгоду із судовими рішеннями попередніх інстанцій у цій справі.

Одночасно, як на підставу відкриття касаційного провадження, скаржник покликається на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України.

Однак, скаржник, не конкретизує, який, на його думку, правовий висновок має бути висловлений у цій справі та який висновок відсутній у рішеннях Верховного Суду та які відповідні норми права необхідно застосовувати, на думку, скаржника, а також не обґрунтував необхідність такого висновку у взаємозв`язку з посиланням на обставини справи, які можливо, на думку скаржника, мають певну своєрідність.

До того ж, Верховний Суд наголошує, що у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України треба зазначати, щодо яких саме правовідносин Верховний Суд ще не сформував правового висновку, а не абстрактно на це покликатися.

Також посилаючись на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України, скаржником не зазначено: 1) які саме норми матеріального та/або процесуального права необхідно застосувати для формування вказаного вище висновку; 2) за результатами розгляду касаційної скарги, який саме висновок має бути сформований Верховним Судом з урахуванням зазначених нею норм матеріального та/або процесуального права.

Тож, саме по собі посилання на відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, за відсутності мотивованих аргументів неправильного застосування певної норми права, не є підставою для відкриття касаційного провадження.

Також, слід зауважити, що правові висновки Верховний Суд формулює лише щодо конкретно визначених правовідносин, а не висновок, який на думку скаржника буде підставою для відкриття касаційного провадження.

Однак, у цілому у касаційній скарзі лише викладено обставини, які стали підставою для прийняття спірних у цій справі рішень, з абстрактним зазначенням, що судами попередніх інстанцій рішення ухвалені з порушенням норм матеріального права, що не є належним правовим обґрунтуванням підстави касаційного оскарження судових рішень, передбаченої пунктом 3 частини четвертої статті 328 КАС України.

З огляду на викладене, Суд вважає, що скаржником не доведено наявність підстав касаційного оскарження судових рішень, передбачених пунктом 3 частини четвертої статті 328 КАС України.

Скаржник в касаційній скарзі фактично зазначає про необхідність здійснити переоцінку встановлених судом у справі обставин, а також надати перевагу одним доказам над іншими, що виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції згідно з положеннями частини другої статті 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Враховуючи викладені вимоги КАС України, для можливості відкриття провадження у справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження, у касаційній скарзі скаржник має обґрунтовано зазначити випадки, вказані у підпунктах «а»-«г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України у взаємозв`язку із підставами визначеними пунктами 1-4 частини четвертої статті 328 КАС України.

Верховний Суд звертає увагу на те, що можливість відкриття касаційного провадження у справах розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження залежить виключно від обставин конкретної справи: її значення для формування єдиної правозастосовчої практики; неможливості спростування особою, яка подає касаційну скаргу, обставин, встановлених оскаржуваним судовим рішенням, при розгляді іншої справи; значного суспільного інтересу справи чи її виняткового значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; помилкового віднесення судом справи до категорії справ незначної складності відповідно до підпунктів «а»-«г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Однак, скаржник у касаційній скарзі не визначає підстави касаційного оскарження, визначені підпунктів «а»-«г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Оцінивши доводи касаційної скарги та правове значення цієї справи для формування єдиної правозастосовчої практики, колегія суддів вважає, що ухвалені у цій справі судові рішення не впливають на кінцеве формування судової практики та не змінюють її.

Так, характер спірних правовідносин, предмет і категорія спору, коло учасників спірних правовідносин, правозастосовча практика, що склалася з приводу спорів цієї категорії, непоодинока кількість справ з подібними позовними вимогами, відсутність ознак, які роблять цю касаційну скаргу відмінною від інших, дають підстави вважати, що судові рішення, які ухвалені у цій справі, як у справі незначної складності, не оскаржуються у касаційному порядку.

Згідно до вимог пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З огляду на те, що касаційна скарга подана на судові рішення, які за законом не оскаржуються у касаційному порядку, у відкритті провадження за цією скаргою треба відмовити.

Керуючись статтями 12, 328, 333 КАС України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Клопотання Полтавської обласної військової адміністрації про поновлення строку на касаційне оскарження задовольнити.

Поновити Полтавській обласній військовій адміністрації строк на касаційне оскарження рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 29.05.2025 та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 19.11.2025 у справі № 440/14057/24.

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Полтавської обласної військової адміністрації на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 29.05.2025 та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 19.11.2025 у справі №440/14057/24.

Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження надіслати скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не оскаржується.

Суддя-доповідач А.А. Єзеров

Суддя В.М. Кравчук

Суддя С.М. Чиркін