Справа № 520/4036/24
Суддя: Мороко А.С.
Дата ухвалення: 2026-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

02 березня 2026 року № 520/4036/24

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Мороко А.С., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - відповідач, ІНФОРМАЦІЯ_2 ), в якому просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність керівника ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо не розгляду та ненадання відповіді на адвокатський запит №2101023 від 21 січня 2024 року про надання відповіді, інформації та документів в інтересах громадянина ОСОБА_2 у відповідності до вимог статті 20, 24 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність";

- зобов`язати керівника ІНФОРМАЦІЯ_3 розглянути по суті та надати письмову відповідь адвокату Тимботі Олексію Олексійовичу на адвокатський запит №2101023 від 21 січня 2024 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачем допущено протиправну бездіяльність щодо не розгляду та ненадання відповіді на його адвокатський запит №2101023 від 21 січня 2024 року про надання відповіді, інформації та документів в інтересах громадянина ОСОБА_2 у відповідності до вимог статті 20, 24 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність". Зазначені обставини зумовили звернення позивача до суду з даним позовом.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду (головуючий суддя Полях Н.А.) від 22.02.2024 клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору на підставі п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене провадження у вказаній справі.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому вказує, що позовні вимоги є необґрунтованими та недоведеними, оскільки після отримання запиту позивача відповідно до вимог діючого законодавства центром останній було розглянуто по суті порушених питань та в межах встановлених строків за вих. 574 від 25.01.2024 року засобами поштового зв`язку за результатами розгляду позивачу надано відповідь. З 23.01.2024 року по час подання до суду відзиву на позов будь-яких повідомлень, заяв, запитів від позивача щодо неотримання відповіді на вказаний адвокатський запит до відповідача не надходило. З ухвали суду від 22.02.2024 року відповідачу стало відомо, що позивачем не було отримано відповіді на вказаний адвокатський запит, що стало предметом позову, у зв`язку з чим було надано повторну відповідь від 05.01.2024 року вих. 1389, яку було направлено 06.03.2024 року засобами поштового зв`язку, рекомендованим листом. Також відповідачем 07.03.2024 року рекомендованим листом засобами поштового зв`язку повторно направлено позивачу завірену належним чином копію відповіді від 05.03.2024 року вих.№1389.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду (головуючий суддя Полях Н.А.) від 21.03.2024 закрито провадження по адміністративній справі відповідно до п.8 ч.1 ст. 238 КАС України.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 13.06.2024 у справі № 520/4036/24, апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Ухвалу Харківського кружного адміністративного суду від 21.03.2024 по справі № 520/4036/24 скасовано. Справу № 520/4036/24 направлено до Харківського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду (головуючий суддя Мороко А.С.) прийнято справу до розгляду та продовжено розгляд справи.

Положеннями ч.1 ст.257 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

Згідно ч.2 ст.257 Кодексу адміністративного судочинства України: за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду.

Дослідивши наявні матеріали справи, суд зазначає наступне.

Позивач ОСОБА_1 згідно відомостей Єдиного реєстру адвокатів України здійснює адвокатську діяльність індивідуально.

22 січня 2024 року позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 в інтересах громадянина ОСОБА_2 з адвокатським запитом №2101023 щодо надання інформації та копій документів відносно громадянина ОСОБА_2 з його особової справи.

З наявної в матеріалах справи копії вказаного адвокатського запиту вбачається, що в останньому позивач вказав, що на підставі договору про надання правової допомоги від 19 січня 2024 року 19/08-024 ним здійснюється захист прав і інтересів громадянина України ОСОБА_2 , ІПН НОМЕР_3 щодо захисту його прав при мобілізації та проходження військової служби. Також вказано, що громадянин ОСОБА_2 обліковується на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_3 та в січні 2024 року проходив Військово-лікарську комісію при ІНФОРМАЦІЯ_3 , йому була виписана повістка на відправку №1435 на 22.02.2024. Під час проходження ОСОБА_2 військово-лікарської комісії на його думку посадовими особами ВЛК були порушені його права та до висновків ВЛК не включено ряд захворювань наявних в нього. У зв`язку із вказаним на підставі ст.20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», позивач звернувся до відповідача щодо надання на його адресу інформації з особової справи громадянина ОСОБА_2 та належним чином завірені копії наступних документів: копію Витягу з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо призову та направлення для проходження військової служби під час мобілізації військовозобов`язаного ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з витягом Додатку №5 до Наказу; копію направлення громадянина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на проходження Військово-лікарської комісії; копію картки обстеження та медичного огляду громадянина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , відповідно до Додатку 13 про Положення про військово-лікарську експертизу в збройних силах України; копiю довідки військово-лікарської комісії проведеного медичного огляду громадянина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , до Додатку 4 до Положення про військово-лікарську експертизу в ЗСУ. У вказаному адвокатському запити позивач вказав, що витребувана інформація не є конфіденційною (з обмеженим доступом), а відповідь просив надати нарочно та засобами поштового зв`язку. В якості додатків до вказаного адвокатського запиту було долучено посвідчені копії ордера та свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю; копія військового квитка громадянина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Адвокатський запит №2101023 разом із вказаними документами було направлено да ІНФОРМАЦІЯ_3 засобами поштового зв`язку, що підтверджено відповідною накладною поштового відправлення №359, фіскальним чеком та описом поштового вкладення №359.

Згідно Рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення №3359, наданого ПрАТ «Укрпошта», адвокатський запит разом із підтверджуючими документами були отримані посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_3 23 січня 2024 року.

У позовній заяві позивачем вказано, що 30.01.2024 року він особисто в прийомний день звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_3 за відповіддю, але до приміщення ІНФОРМАЦІЯ_5 його допущено не було, після чого вийшов оперативний черговий, який повідомив, що в його керівництва та юридичної служби багато іншої роботи та відповідь ніхто давати не збирається.

Відтак, позивачем у позовній заяві вказано, що жодної відповіді по суті адвокатського запиту №2101023 від 21 січня 2024 року на момент подання позову, відповідач для позивача взагалі ніякої не надав, що свідчить на користь того, що керівник ІНФОРМАЦІЯ_3 допустив протиправну бездіяльність щодо не розгляду та ненадання відповіді на адвокатський запит №2101023 від 21 січня 2024 року щодо надання інформації та документів в інтересах громадянина ОСОБА_2 у відповідності до вимог статті 20, 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» та відповідно до вимог наказу Міністерства оборони №755 від 28.12.2016 року «Про затвердження інструкції про організацію розгляду звернень та проведення особистого прийому громадян у Міністерстві оборони України та збройних силах України».

В рамках розгляду справи встановлено, що відповідач, обґрунтовуючи власну правову позицію послався на обставини того, що в межах встановлених строків за вих. 574 від 25.01.2024 року засобами поштового зв`язку за результатами розгляду вказаного адвокатського запиту позивачу надано відповідь, в якій вказано, що наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо призову на військову службу гр. ОСОБА_2 не створювався, у зв`язку з неприбуттям гр. ОСОБА_2 у визначену дату та час (відповідно до особисто отриманого призивного документа - повістка), до місця призову за мобілізацією для подальшого направлення до Збройних Сил України для проходження військової служби. Також вказано, що гр. ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 22.09.2023 року було направлено на медичний огляд військово-лікарською комісією, 22.09.2023 року гр. ОСОБА_2 видано, разом з направленням, картку обстеження та медичного огляду № 581/3 від 22.09.2023 року. Водночас вказано, що результати військово-лікарської комісії щодо медичного огляду гр. ОСОБА_2 оформленні в Довідці військово-лікарської комісії, для отримання якої останньому необхідно особисто з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_3 та отримати під особистий підпис. З приводу інших питань (надання копій зазначених документів) вказано, що Законом України «Про захист персональних даних» встановлено, що поширення персональних даних передбачає дії щодо передачі відомостей про фізичну особу за згодою суб`єкта персональних даних. При цьому вказано, що Законом України «Про інформацію» визначено, що інформацією з обмеженим доступом е конфіденційна. Конфіденційною є інформація про фізичну особу, інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою. Конфіденційна інформація може поширюватися за бажанням (згодою відповідної особи у визначеному нею порядку. Водночас, із посиланням на рішення Ради адвокатів від 03.07.2021 № 53 «Про затвердження роз`яснення щодо вимог адвокатських запитів» зазначено, що конфіденційною є інформація про фізичну особу, а також інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб`єктів владних повноважень. Конфіденційна інформація може поширюватися за бажанням (згодою) відповідної особи у визначеному нею порядку відповідно до передбачених нею умов, а також в інших випадках, визначених законом. Отримання конфіденційної інформації шляхом направлення адвокатського запиту можливе у разі долучення до адвокатського запиту інших документів, як надають право адвокату на отримання такої інформації. Враховуючи зазначене вказано, що питання щодо поширення конфіденційної інформації, стосовно ОСОБА_2 буде розглянуто після отримання відповідної згоди, від останнього. В якості додатку до вказаної відповіді зазначено завірену копію направлення на військово-лікарську комісію від 22.09.2023 року.

В якості доказу направлення вказаної відповіді позивача відповідачем до суду подано копію журналу реєстрації документів Мобілізаційного відділення ІНФОРМАЦІЯ_6 , розпочатого 25.01.2024 року.

Також судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_7 надав повторну відповідь від 05.03.2024 року вих.№1389 на адвокатський запит №210123 від 21 січня 2024 року, в інтересах громадянина ОСОБА_2 , від адвоката Тимбота О.О., яку направлено 06.03.2024 року засобами поштового зв`язку (ПрАТ «Укрпошта»), рекомендованим листом, а 07.03.2024 року ІНФОРМАЦІЯ_7 рекомендованим листом, засобами поштового зв`язку (ПрАТ «Укрпошта») повторно направлено позивачу, завірену належним чином, копію відповіді від 05.03.2024 року вих.№1389.

У поданій до суду відповіді на відзив позивачем підтверджено отримання повторної відповіді відповідача його адвокатський запит №210123 від 21 січня 2024 року, в інтересах громадянина ОСОБА_2 , проте вказано, що предметом спору є надання відповіді, інформації та копій документів, які запитувані ним у вказаному адвокатському запиті, проте на його адресу лише 05.03.2024 року було надано належним чином завірену копію відповіді вих. №1389 на зазначений адвокатський запит, а копії документів та інформація, які були запитувані та які є предметом спору, позивачу не було надано у п`ятиденний строк, передбачений ст.ст. 20, 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» в повному обсязі.

Надаючи оцінку заявленим позовним вимогам, суд зазначає наступне.

Згідно із пп. 1, 2, 9 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 05.07.2012 року № 5076-VI (далі - Закон № 5076) адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом; адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту; представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Відповідно до положень ч.ч.1, 3 ст.4 Закону № 5076 адвокатська діяльність здійснюється на принципах верховенства права, законності, незалежності, конфіденційності та уникнення конфлікту інтересів.

Адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об`єднання (організаційні форми адвокатської діяльності).

Згідно із ст. 20 Закону № 5076 під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правової допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правової допомоги, зокрема: 1) звертатися з адвокатськими запитами, у тому числі щодо отримання копій документів, до органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, підприємств, установ, організацій, громадських об`єднань, а також до фізичних осіб (за згодою таких фізичних осіб); 2) представляти і захищати права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб у суді, органах державної влади та органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності, громадських об`єднаннях, перед громадянами, посадовими і службовими особами, до повноважень яких належить вирішення відповідних питань в Україні та за її межами; 3) ознайомлюватися на підприємствах, в установах і організаціях з необхідними для адвокатської діяльності документами та матеріалами, крім тих, що містять інформацію з обмеженим доступом; 4) складати заяви, скарги, клопотання, інші правові документи та подавати їх у встановленому законом порядку; 5) доповідати клопотання та скарги на прийомі в посадових і службових осіб та відповідно до закону одержувати від них письмові мотивовані відповіді на ці клопотання і скарги; 6) бути присутнім під час розгляду своїх клопотань і скарг на засіданнях колегіальних органів та давати пояснення щодо суті клопотань і скарг; 7) збирати відомості про факти, що можуть бути використані як докази, в установленому законом порядку запитувати, отримувати і вилучати речі, документи, їх копії, ознайомлюватися з ними та опитувати осіб за їх згодою; 8) застосовувати технічні засоби, у тому числі для копіювання матеріалів справи, в якій адвокат здійснює захист, представництво або надає інші види правової допомоги, фіксувати процесуальні дії, в яких він бере участь, а також хід судового засідання в порядку, передбаченому законом; 9) посвідчувати копії документів у справах, які він веде, крім випадків, якщо законом установлено інший обов`язковий спосіб посвідчення копій документів; 10) одержувати письмові висновки фахівців, експертів з питань, що потребують спеціальних знань; 11) користуватися іншими правами, передбаченими цим Законом та іншими законами.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 26 Закону № 5076 адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

За приписами ст. 12 Закону № 5076 особі, яка склала присягу адвоката України, радою адвокатів регіону у день складення присяги безоплатно видаються свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю та посвідчення адвоката України.

Свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю і посвідчення адвоката України не обмежуються віком особи та є безстроковими.

Згідно з ч. 1 ст.17 Закону № 5076 Рада адвокатів України забезпечує ведення Єдиного реєстру адвокатів України з метою збирання, зберігання, обліку та надання достовірної інформації про чисельність і персональний склад адвокатів України, адвокатів іноземних держав, які відповідно до цього Закону набули права на заняття адвокатською діяльністю в Україні, про обрані адвокатами організаційні форми адвокатської діяльності. Внесення відомостей до Єдиного реєстру адвокатів України здійснюється радами адвокатів регіонів та Радою адвокатів України.

Відповідно до правових висновків, викладених Верховним Судом в постановах від 6 липня 2019 року у справі № 855/229/19, від 26 вересня 2019 року у справі № 910/3845/19 особа адвоката підтверджується посвідченням адвоката України та свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю.

Згідно із приписами ч. 1 ст.24 Закону № 5076 адвокатський запит - письмове звернення адвоката до органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності та підпорядкування, громадських об`єднань про надання інформації, копій документів, необхідних адвокату для надання правової допомоги клієнту.

До адвокатського запиту додаються посвідчені адвокатом копії свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, ордера або доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги. Вимагати від адвоката подання разом з адвокатським запитом інших документів забороняється.

Положеннями ч. 2 ст.24 Закону № 5076 визначено, що орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи, керівники підприємств, установ, організацій, громадських об`єднань, яким направлено адвокатський запит, зобов`язані не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту надати адвокату відповідну інформацію, копії документів, крім інформації з обмеженим доступом і копій документів, в яких міститься інформація з обмеженим доступом.

Приписами ст. 32 Конституції України визначено, що ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Конституційним Судом України в рішенні від 20.01.2012 року № 2-рп/2012 викладено висновки стосовно того, що інформацією про особисте та сімейне життя особи (персональними даними) є будь-які відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована, а саме: національність, освіта, сімейний стан, релігійні переконання, стан здоров`я, матеріальний стан, адреса, дата і місце народження, місце проживання та перебування тощо, дані про особисті майнові та немайнові відносини цієї особи з іншими особами, зокрема членами сім`ї, а також відомості про події та явища, що відбувалися або відбуваються у побутовому, інтимному, товариському, професійному, діловому та інших сферах життя особи, за винятком даних стосовно виконання повноважень особою, яка займає посаду, пов`язану зі здійсненням функцій держави або органів місцевого самоврядування. Така інформація про фізичну особу та членів її сім`ї є конфіденційною і може бути поширена тільки за їх згодою, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Відповідно до ч.1 ст.6 Закону України «Про доступ до публічної інформації» від 13.01.2011 року №2939-VI (далі - Закон №2939-VI) інформацією з обмеженим доступом є: 1) конфіденційна інформація; 2) таємна інформація; 3) службова інформація.

Частиною 2 статті 6 Закону №2939-VІ встановлено, що обмеження доступу до інформації здійснюється відповідно до закону при дотриманні сукупності таких вимог: 1) виключно в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи кримінальним правопорушенням, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя; 2) розголошення інформації може завдати істотної шкоди цим інтересам; 3) шкода від оприлюднення такої інформації переважає суспільний інтерес в її отриманні.

Відповідно до положень ч.3 ст.6 Закону №2939-VІ інформація з обмеженим доступом має надаватися розпорядником інформації, якщо він правомірно оприлюднив її раніше.

Згідно із ч.4 ст.6 Закону №2939-VІ інформація з обмеженим доступом має надаватися розпорядником інформації, якщо немає законних підстав для обмеження у доступі до такої інформації, які існували раніше.

Приписами ч.8 ст.6 Закону №2939-VІ визначено, що обмеженню доступу підлягає інформація, а не документ. Якщо документ містить інформацію з обмеженим доступом, для ознайомлення надається інформація, доступ до якої необмежений.

Під час розгляду справи встановлено доводи позивача стосовно того, що запитувана ним інформація не є конфіденційною, проте враховуючи норми діючого законодавства, слід дійти висновку про помилковість вказаних доводів позивача.

Відповідно до ст.7 Закону №2939-VI конфіденційна інформація - інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб`єктів владних повноважень, та яка може поширюватися у визначеному ними порядку за їхнім бажанням відповідно до передбачених ними умов. Не може бути віднесена до конфіденційної інформація, зазначена в першій і другій статті 13 цього Закону.

Розпорядники інформації, визначені частиною першої статті 13 цього Закону, які володіють конфіденційною інформацією, можуть поширювати її лише за згодою осіб, які обмежили доступ до інформації, а за відсутності такої згоди - лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Згідно із ч.1 ст.22 Закону №2939-VI розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках:

1) розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит;

2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону;

3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком;

4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п`ятою статті 19 цього Закону.

З аналізу викладених вище норм слід дійти висновку про те, що право особи на інформацію є одним з її основних конституційних прав та передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів, при цьому, вказану інформацію має право отримати адвокат цієї особи шляхом направлення адвокатського запиту до відповідних органів державної влади.

Таким чином, право особи (зокрема, якій надається правова допомога адвокатом) на отримання інформації є складовою її конституційного права та не може бути обмежене.

Зазначена позиція суду відповідає висновкам Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 08.04.2020 року у справі №826/7244/18.

Приписами Закону України «Про захист персональних даних» від 01.06.2010 за № 2297-VI (далі - Закон № 2297) визначено, що володільці, розпорядники персональних даних та треті особи зобов`язані забезпечити захист цих даних від випадкових втрати або знищення, від незаконної обробки, у тому числі незаконного знищення чи доступу до персональних даних.

За приписами ст. 2 Закону № 2297-VI база персональних даних - іменована сукупність упорядкованих персональних даних в електронній формі та/або у формі картотек персональних даних; обробка персональних даних - будь-яка дія або сукупність дій, таких як збирання, реєстрація, накопичення, зберігання, адаптування, зміна, поновлення, використання і поширення (розповсюдження, реалізація, передача), знеособлення, знищення персональних даних, у тому числі з використанням інформаційних (автоматизованих) систем; персональні дані - відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована; згода суб`єкта персональних даних - добровільне волевиявлення фізичної особи (за умови її поінформованості) щодо надання дозволу на обробку її персональних даних відповідно до сформульованої мети їх обробки, висловлене у письмовій формі або у формі, що дає змогу зробити висновок про надання згоди. У сфері електронної комерції згода суб`єкта персональних даних може бути надана під час реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції шляхом проставлення відмітки про надання дозволу на обробку своїх персональних даних відповідно до сформульованої мети їх обробки, за умови, що така система не створює можливостей для обробки персональних даних до моменту проставлення відмітки.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст.5 Закону № 2297-VI об`єктами захисту є персональні дані.

Персональні дані можуть бути віднесені до конфіденційної інформації про особу законом або відповідною особою. Не є конфіденційною інформацією персональні дані, що стосуються здійснення особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, посадових або службових повноважень.

Положеннями ч.ч.1, 2 ст. 11 Закону № 2657-XII визначено, що інформація про фізичну особу (персональні дані) - відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована.

Не допускаються збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та захисту прав людини. До конфіденційної інформації про фізичну особу належать, зокрема, дані про її національність, освіту, сімейний стан, релігійні переконання, стан здоров`я, а також адреса, дата і місце народження.

Кожному забезпечується вільний доступ до інформації, яка стосується його особисто, крім випадків, передбачених законом.

Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову та бюджетну політику, під час здійснення повноважень щодо верифікації та моніторингу державних виплат не потребує згоди фізичних осіб на отримання та обробку персональних даних.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст.21 Закону № 2657-XII інформацією з обмеженим доступом є конфіденційна, таємна та службова інформація.

Конфіденційною є інформація про фізичну особу, інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб`єктів владних повноважень, а також інформація, визнана такою на підставі закону. Конфіденційна інформація може поширюватися за бажанням (згодою) відповідної особи у визначеному нею порядку відповідно до передбачених нею умов, якщо інше не встановлено законом.

Положеннями ч.ч.1, 2 ст.14 Закону № 2297-VI визначено, що поширення персональних даних передбачає дії щодо передачі відомостей про фізичну особу за згодою суб`єкта персональних даних.

Поширення персональних даних без згоди суб`єкта персональних даних або уповноваженої ним особи дозволяється у випадках, визначених законом, і лише (якщо це необхідно) в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Згідно із ч. 1 ст. 10 Закону № 2297-VI використання персональних даних передбачає будь-які дії володільця щодо обробки цих даних, дії щодо їх захисту, а також дії щодо надання часткового або повного права обробки персональних даних іншим суб`єктам відносин, пов`язаних із персональними даними, що здійснюються за згодою суб`єкта персональних даних чи відповідно до закону.

Відповідно до ч.ч.1-4 статті 16 Закону № 2297-VI порядок доступу до персональних даних третіх осіб визначається умовами згоди суб`єкта персональних даних на обробку цих даних, наданої володільцю персональних даних, або відповідно до вимог закону. Порядок доступу третіх осіб до персональних даних, які перебувають у володінні розпорядника публічної інформації, визначається Законом України "Про доступ до публічної інформації", крім даних, що отримує від інших органів центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову та бюджетну політику, під час здійснення верифікації та моніторингу державних виплат.

Доступ до персональних даних третій особі не надається, якщо зазначена особа відмовляється взяти на себе зобов`язання щодо забезпечення виконання вимог цього Закону або неспроможна їх забезпечити.

Суб`єкт відносин, пов`язаних з персональними даними, подає запит щодо доступу (далі - запит) до персональних даних володільцю персональних даних.

У запиті зазначаються: 1) прізвище, ім`я та по батькові, місце проживання (місце перебування) і реквізити документа, що посвідчує фізичну особу, яка подає запит (для фізичної особи - заявника); 2) найменування, місцезнаходження юридичної особи, яка подає запит, посада, прізвище, ім`я та по батькові особи, яка засвідчує запит; підтвердження того, що зміст запиту відповідає повноваженням юридичної особи (для юридичної особи - заявника); 3) прізвище, ім`я та по батькові, а також інші відомості, що дають змогу ідентифікувати фізичну особу, стосовно якої робиться запит; 4) відомості про базу персональних даних, стосовно якої подається запит, чи відомості про володільця чи розпорядника персональних даних; 5) перелік персональних даних, що запитуються; 6) мета та/або правові підстави для запиту.

За приписами ч. 1 статті 24 Закону № 2297-VI володільці, розпорядники персональних даних та треті особи зобов`язані забезпечити захист цих даних від випадкових втрати або знищення, від незаконної обробки, у тому числі незаконного знищення чи доступу до персональних даних.

У випадку, якщо адвокатом запитується інформація з обмеженим доступом, а саме, конфіденційна інформація про клієнта (персональні дані), адвокатський запит має відповідати вимогам, які передбачені Законом № 2297-VI та містити підтвердження його повноважень на отримання такої інформації, що передбачено статтями 6, 7, 8, 10, 14, 16, 24 Закону № 2297-VI.

На підтвердження таких повноважень адвоката може бути договір про надання правової допомоги, в пунктах якого мають міститись чітко визначені повноваження адвоката щодо отримання персональних даних клієнта, додаток до договору або письмове волевиявлення клієнта у вигляді згоди.

Необхідність підтвердження повноважень на отримання адвокатом інформації з обмеженим доступом обумовлена обов`язками володільця персональних даних забезпечити належний захист персональних даних від незаконного доступу до них, що передбачено статтями 10 та 24 Закону № 2297-VI.

Враховуючи викладене вище суд зазначає, що також, обсяг прав адвоката при наданні правової (правничої) допомоги може бути обмежений лише клієнтом, що узгоджується сторонами в договорі про надання правової допомоги та наданий обсяг прав зазначається в ордері (п.п.2, 9, 11, пп.12.8. п.12 Положення про ордер на надання правничої (правової) допомоги, затверджений рішенням Ради адвокатів України від 12.04.2019 року №41 (далі - Положення).

Суд наголошує, що подання адвокатом адвокатського запиту, у зв`язку із наданням правової допомоги на підставі договору про надання правової допомоги, є професійним правом адвоката. При цьому, достатніми документами для підтвердження повноважень адвоката у разі направлення адвокатського запиту, зокрема, до суб`єкта владних повноважень, про надання інформації та документів, необхідних адвокату для надання правової допомоги клієнту, є ордер та копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю. У випадку наявності обмежень повноважень адвоката вказана інформація зазначається в ордері на надання правової допомоги.

Під час розгляду справи встановлено, підтверджено матеріалами справи та не спростовано доводами відповідача, що запитувана позивачем як адвокатом інформація стосувалася гр. ОСОБА_2 , якому останній надавав правову (правничу) допомогу, та його проходженням військово-лікарської комісії для проходження військової служби при здійсненні відповідачем мобілізації.

Водночас, до адвокатського запиту №2101023 від 21.01.2024 адвокат додав копії ордеру АХ №1168006 на надання правничої (правової) допомоги ОСОБА_2 на підставі договору про надання правової допомоги №19/01-024 від 19.01.2024 року у судах всіх інстанцій, будь-яких інших державних і недержавних установах, підрозділах ТЦК та СП України адвокатом Тимбота Олексієм Олексійовичем, в якому зазначено, що договором про надання правової (правничої) допомоги повноваження адвоката не обмежуються.

Доказів на спростування вказаного до суду під час розгляду справи подано не було.

Отже, ордер, який надавався до відповідача разом із адвокатським запитом, містив інформацію про те, що повноваження адвоката не обмежуються, а тому підстави для відмови у наданні інформації щодо ОСОБА_2 були відсутні. З огляду на вказане доводи відповідача стосовно правомірності відмови у наданні копій картки обстеження та медичного огляду ОСОБА_2 відповідно до Додатку 13 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України та довідки військово-лікарської комісії проведеного медичного огляду ОСОБА_2 відповідно до Додатку 4 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, на приписи Закону України «Про захист персональних даних» щодо поширення персональних про фізичну особу лише за згодою суб`єкта персональних даних, є необґрунтованим.

Запитувана позивачем як адвокатом інформація та копії документів запитана на підставі та у межах повноважень адвоката, у спосіб, що визначений законом, з використанням адвокатом своїх повноважень з метою, з якою ОСОБА_2 надав адвокату такі повноваження.

Враховуючи встановлені під час розгляду справи обставини, суд доходить висновку про наявність підстав для визнання протиправною бездіяльності керівника ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо здійснення належного розгляду адвокатського запиту №2101023 від 21 січня 2024 року про надання відповіді, інформації та документів в інтересах громадянина ОСОБА_2 у відповідності до вимог статті 20, 24 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Водночас, враховуючи встановлені порушення та фактичне не здійснення відповідачем належного розгляду адвокатського запиту позивача (в частині надання копій запитуваних документів), суд вважає, що належним способом захисту у спірному випадку є зобов`язати керівника ІНФОРМАЦІЯ_3 належним чином розглянути по суті та надати письмову відповідь адвокату Тимботі Олексію Олексійовичу на адвокатський запит №2101023 від 21 січня 2024 року.

Інші доводи та заперечення сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують.

Відповідно до положень ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо скарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частин 1 та 3 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

З урахуванням встановлених обставин, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Розподіл судових витрат не здійснюється відповідно до положень ст.139 КАС України, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору.

Керуючись ст. ст. 2, 6-10, 13, 14, 77, 139, 205, 242-246, 250, 255, 257-263, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність керівника ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо здійснення належного розгляду адвокатського запиту №2101023 від 21 січня 2024 року про надання відповіді, інформації та документів в інтересах громадянина ОСОБА_2 у відповідності до вимог статті 20, 24 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Зобов`язати керівника ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) належним чином розглянути по суті та надати письмову відповідь адвокату Тимботі Олексію Олексійовичу на адвокатський запит №2101023 від 21 січня 2024 року.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Мороко А.С.