Справа № 240/10879/24
Суддя: Матохнюк Д.Б.
Дата ухвалення: 2026-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/10879/24 Головуючий суддя 1-ої інстанції - Єфіменко О.В.

Суддя-доповідач - Матохнюк Д.Б.

25 лютого 2026 року м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Матохнюка Д.Б.

суддів: Граб Л.С. Сторчака В. Ю. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 18 квітня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (ГУ ПФУ в Житомирській області), Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (ГУ ПФУ в Харківській області) в якому просив:

-визнати протиправними та скасувати рішення ГУ ПФУ у Харківській області про відмову в призначенні йому пенсії за віком на пільгових умовах;

- зобов`язати ГУ ПФУ у Житомирській області повторно розглянути заяву позивача від 12.02.2024, зарахувавши до пільгового стажу періоди роботи згідно трудової книжки на посаді "тракториста":

- в колгоспі імені "Ленінського комсомолу" з 15.08.1987 по 17.11.1987;

- в СТОВ "Промінь" з 01.02.1990 по 19.11.2002 роки;

- в ТОВ "Ємільчине-льон" з 03.08.2004 по 30.09.2004;

- в ПСП "Восток-Запад":

з 01.10.2004 по 30.10.2004; з 15.04.2005 по 06.12.2005; з 21.06.2006 по 31.10.2008; з 19.03.2009 по 15.10.2009; з 30.03.2010 по 11.11.2010; з 18.03.2011 по 14.11.2011; з 19.03.2012 по 07.12.2012; з 12.03.2013 по 22.11.2013; з 01.04.2014 по 24.11.2014; з 01.04.2015 по 12.11.2015; з 22.03.2016 по 28.11.2016; з 06.03.2017 по 01.11.2017; з 14.03.2018 по 14.11.2018; з 12.03.2019 по 28.10.2019; з 25.02.2020 по 15.01.2021; з 02.02.2021 по 30.11.2021; 04.04.2022 по 11.01.2024 (по день отримання права на пенсію);

- з врахуванням вищевказаних періодів пенсію призначити з дня отримання права на пенсію, тобто з 11.01.2024.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 18 квітня 2025 року позовні вимоги задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення №41 від 20.02.2024 Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах, відповідно до п.3 ч.2 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Житомирській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 12.02.2024, зарахувавши до пільгового стажу періоди роботи згідно трудової книжки на посаді "тракториста":

- в колгоспі імені "Ленінського комсомолу" з 15.08.1987 по 17.11.1987;

- в СТОВ "Промінь" з 01.02.1990 по 19.11.2002;

- в ТОВ "Ємільчине-льон" з 03.08.2004 по 30.09.2004;

- в ПСП "Восток-Запад":

з 01.10.2004 по 30.10.2004; з 15.04.2005 по 06.12.2005; з 21.06.2006 по 31.10.2008; з 19.03.2009 по 15.10.2009; з 30.03.2010 по 11.11.2010; з 18.03.2011 по 14.11.2011; з 19.03.2012 по 07.12.2012; з 12.03.2013 по 22.11.2013; з 01.04.2014 по 24.11.2014; з 01.04.2015 по 12.11.2015; з 22.03.2016 по 28.11.2016; з 06.03.2017 по 01.11.2017; з 14.03.2018 по 14.11.2018; з 12.03.2019 по 28.10.2019; з 25.02.2020 по 15.01.2021; з 02.02.2021 по 30.11.2021; 04.04.2022 по 11.01.2024 (по день отримання права на пенсію).

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з судовим рішенням ГУ ПФУ в Житомирській області подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 10.01.2024 ОСОБА_1 після досягнення 55 років, звернувся до Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до п.3 ч.2 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003 (Закон №1058-IV).

Після реєстрації заяви позивача та сканування копій документів засобами програмного забезпечення Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області розглянуло подану заяву за принципом екстериторіальності.

За результатами розгляду заяви прийнято рішення №41 від 20.02.2024 про відмову у призначенні пенсії з підстав відсутності необхідного пільгового стажу роботи

При цьому, пенсійним органом не зараховано до страхового стажу позивача період його трудової діяльності до пільгового стажу періодів роботи на посаді тракториста:

- в СТОВ "Промінь" з 15.08.1987 по 15.11.1987, з 01.02.1990 по 1994, з 1995 по грудень 2000 року, згідно з архівними довідками №67, №68 від 07.02.2024, які видані Комунальною установою "Трудовий архів" Ємільчинської селищної ради Житомирської області, оскільки відсутнє рішення комісії регіонального органу Пенсійного фонду України щодо підтвердження стажу роботи або про відмову в його підтверджені;

- в ПСП "Восток-Запад" з 01.10.2004 по 30.10.2004, з 15.04.2005 по 06.12.2005, з 21.06.2006 по 31.10.2008, 19.03.2009 по 15.10.2009, з 30.03.2010 по 11.11.2010, з 18.03.2011 по 14.11.2011, з 19.03.2012 по 07.12.2012, з 12.03.2013 по 22.11.2013, 01.04.2014 по 24.11.2014, 01.04.2015 по 12.11.2015, з 22.03.2016 по 28.11.2016, з 06.03.2017 по 01.11.2017, з 14.03.2018 по 14.11.2018, з 12.03.2019 по 28.10.2019, з 25.02.2020 по 15.01.2021, з 02.01.2021 по 30.11.2021, з 04.04.2022 по теперішній час, оскільки посада в довідці не відповідає пп. 3. п.2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (тракторист-машиніст), а також в довідці відсутнє посилання на норми Закону, відповідно до якого призначається пенсія та така не затверджена підписом в повному складі уповноважених осіб. Крім того відсутні правові документи щодо надання повноважень затверджувати таку довідку директору Леоніду Ващенку в особі бухгалтера та начальника відділу кадрів.

Вказані обставини слугували підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

За результатами встановлених обставин судом першої інстанції зроблено висновок щодо обґрунтованості позовних вимог частково.

Колегія суддів погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Так, ст. 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначає Закон України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 року № 1058-IV (Закон № 1058-IV).

Згідно ч. 1 ст. 8 Закону № 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Згідно ч. 1 ст. 9 Закону №1058-IV відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно ст. ст. 44, 45 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.

Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Відповідно до абз. 3 ч. 3 ст. 114 Закону №1058-IV чоловікам, які працюють трактористами-машиністами і безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі.

За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, страхового стажу:

з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 25 років 6 місяців;

з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 26 років;

з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26 років 6 місяців;

з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 27 років;

з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 27 років 6 місяців;

з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 28 років;

з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 28 років 6 місяців;

з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 29 років;

з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 29 років 6 місяців

Однією із обов`язкових умов для призначення пенсії є підтвердження особою відповідного страхового стажу.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону №1058-IV страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (ч. 2 ст. 24 Закону №1058-IV).

Частиною 4 ст. 24 Закону №1058-IV передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

У законодавстві, що діяло до 01.01.2004 року, зокрема, у ст. 56 Закону №1788-XII передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Так, ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.74 №162, Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58 та Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Мінпраці та соцполітики №259/34/5 від 08.06.2001 року, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12 серпня 1993 року затверджений Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (Порядок).

Пунктом 1 Порядку встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до п. 3 Порядку, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до пункту 18 Порядку, за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Пунктом 20 Порядку передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Тобто, аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Крім того, Інструкцією від 20.07.74 №162 та Інструкцією від 29 липня 1993 року № 58, про порядок ведення трудових книжок працівників, що діяли на період спірних періодів роботи позивача унормовано, що до трудової книжки вносяться: відомості про працівника- прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

Крім того, відповідно до статей 3, 48 Примірного статуту колгоспників, прийнятого ІІІ Всесоюзним з`їздом колгоспників 27.11.1969, затвердженого постановою ЦК КПРС і Ради Міністрів СРСР від 28.11.1969, громадяни СРСР приймались в члени колгоспу на підставі заяви, яка розглядалася спочатку правлінням колгоспу, після чого прийом у члени колгоспу проводиться загальними зборами колгоспників за поданням правління. Допускається залучення на роботу за трудовими договорами фахівців та інших працівників з боку лише в тих випадках, коли в колгоспі немає відповідних фахівців або коли сільськогосподарські та інші роботи не можуть бути виконані в необхідні терміни силами колгоспників (стаття 24 Примірного статуту 1969 року).

Порядок ведення трудових книжок колгоспників врегульований Основними положеннями про порядок видачі та ведення трудових книжок колгоспників, які затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 № 310, та чинних на час розгляду справи (Основні Положення).

Відповідно до пунктів 1, 2 Основних Положень, трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів. Трудові книжки ведуться на всіх членів колгоспу з моменту їх вступу в члени колгоспу.

До трудової книжки колгоспника, зокрема, заносяться: відомості про колгоспника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про роботу: призначення на роботу, переведення на іншу роботу, закінчення роботи; відомості про трудову участь: прийнятий в колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, його виконання (пункт 5 Основних Положень).

Згідно з пунктом 6 Основних Положень, всі записи в трудовій книжці засвідчуються у всіх розділах за час роботи в колгоспі підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженої правлінням колгоспу особи та печаткою.

Також необхідно вказати на встановлений зразок трудової книжки колгоспника, відповідно до якого трудова книжка колгоспника містить окремі розділи: ІІІ "членство в колгоспі", де зазначаються відомості про прийом в члени колгоспу, припинення членства в колгоспі та причини такого припинення, відомості про документ, на підставі якого внесений запис; ІV "відомості про роботу" - відомості про прийом на роботу, переведення на іншу посаду, звільнення з роботи, із зазначенням причин та відомості про документ, на підставі якого внесений запис; V "трудова участь у громадському господарстві" - встановлений у колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, виконання річного мінімуму трудової участі, причини невиконання встановленого мінімум трудової участі, відомості про документ, на підставі якого внесений запис.

Відповідно до пункту 8 Основних Положень, трудові книжки зберігаються в правлінні колгоспу як бланки суворої звітності, а при припиненні членства в колгоспі видаються їх власникам на руки.

Отже, трудова діяльність членів колгоспів підтверджується трудовою книжкою колгоспника встановленого зразка, що є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів, та до якої вносяться відомості, зокрема про прийом на роботу, переведення на іншу посаду, звільнення з роботи, а також трудову участь у громадському господарстві (встановлений у колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, виконання річного мінімуму трудової участі, причини невиконання встановленого мінімуму трудової участі).

При цьому, трудової книжки колгоспника матеріали справи не містять. Позивач підтверджуючи свою трудову діяльність у оскаржуваний період долучив до матеріалів справи архівні довідки та трудову книжку серії НОМЕР_1 від 14.11.2007, яка містить записи про його трудову діяльність у спірний період на посаді "тракториста":

- у колгоспі імені "Ленінського комсомолу" с.Осівка реорганізованого в СТОВ "Промінь" с.Осівка, про що свідчать відповідні записи: №№2, 3 з 15.08.1987 (наказ №8 від 15.08.1987) по 15.11.1987 (наказ №11 від 17.11.1987); №№4 - 8 з 01.02.1990 (наказ №2 від 01.07.1990) по 19.11.2002 (наказ №11 від 19.11.2002);

- в ТОВ "Ємільчине-льон", про що свідчать записи №№15-16 з 03.08.2004 (наказ №58 від 01.10.2004 про прийняття на роботу трактористом по переведенню з ПСП "Восход-Запад" в ТОВ "Ємільчино-льон") по 30.09.2004 (наказ №34 від 30.09.2004);

- в ПСП "Восход-Захід" відповідно до записів: №№17-18 з 01.10.2004 (наказ №58 від 01.10.2004) по 30.10.2004 (наказом №64 від 01.11.2004 переведений на посаду охоронника підприємства); №№19-20 з 15.04.2005 (наказ №27 від15.05.2004) по 06.12.2005 (наказ №93 від 05.12.2005); №№23-24 з 21.06.2006 (наказ №48 від 21.06.2006) по 31.10.2008 (наказ №97 від 21.06.2008); №№27-28 з 19.03.2009 (наказ №24 від 19.03.2009) по 15.10.2009 (наказ №71 від 15.10.2009); №№33-34 з 30.03.2010 (наказ №21 від 30.03.2010) по 11.11.2010 (№68 від 10.11.2010); №№37-38 з 18.03.2011 (наказ №16 від 17.03.2011) по 14.11.2011 (наказ №69 від 14.11.2011); №№41-42 з 19.03.2012 (наказ №14 від 16.03.2012) по 07.12.2012 (наказ №83 від 07.12.2012); №№45-46 з 12.03.2013 (наказ №13 від 11.03.2013) по 22.11.2013 (наказ №81 від 22.11.2013); №№49-50 з 01.04.2014 (наказ №19 від 01.04.2014) по 24.11.2014 (наказ №67 від 24.11.2014); №№53-54 з 01.04.2015 (наказ №11 від 01.04.2015) по 12.11.2015 (наказ № від 56 від 12.11.2015); №№57-58 з 22.03.2016 (наказ №18 від 21.03.2016) по 28.11.2016 (наказ №88 від 28.11.2016); №№61-62 з 06.03.2017 (наказ №15 від 03.03.2017) по 01.11.2017 (наказ №87 від 01.11.2017); №№65-66 з 14.03.2018 (наказ №23 від 13.03.2018) по 14.11.2018 (№169 від 13.11.2018); №№69-70 з 12.03.2019 (наказ №25 від 11.03.2019) по 28.10.2019 (наказ №31 від 28.10.2019); №№73-74 з 25.02.2020 (наказ №6 від 24.02.2020) по 15.01.2021 (наказ №3 від 15.01.2021); з 02.03.2021 (наказ №10 від 01.03.2021) по 30.11.2021 (наказ №46 від 30.11.2021).

Відповідно до трудової книжки серії НОМЕР_2 від 04.04.2022 позивач згідно з наказом №24 від 01.04.2024 виданий ПСП "Восток-Запад" прийнятий на посаду "тракторист" з 04.04.2022 по теперішній час, інші записи вказана трудова книжка не містить.

Усі записи трудових книжок завірені підписами посадових осіб та печатками підприємств.

При цьому, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 24 травня 2018 року по справі № 490/12392/16-а звернув увагу, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Також, у постанові від 06.03.2018 по справі № 754/14898/15-а Верховний Суд дійшов висновку, що підставою для призначення пенсії на пільгових умовах є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

Вказане дає підстави для висновку, що власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, яка звернулася за пенсією а отже, й не може впливати на її особисті права, а відтак недотримання роботодавцем усіх вимог при заповненні трудової книжки, не може бути беззаперечною підставою для відмови в призначенні пенсії, особи, яка звернулася за такою.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 06.02.2018 у справі № 677/277/17.

При цьому, відповідачем не надано доказів, які б підтверджували той факт, що ним вчинялись певні дії щодо здійснення зустрічної перевірки первинних документів для підтвердження спірного періоду, а також доказів того, що позивач не виконувала трудові обов`язки у спірний період або що вказаний період не відповідає дійсності.

Відповідно до ч. 3 ст. 44 Закону України № 1058, органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

Згідно п. 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за №1566/11846 (Порядок №22-1), при прийманні документів працівник структурного підрозділу, який здійснює прийом та обслуговування осіб, зокрема, повідомляє про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів; надсилає запити про отримання необхідних відомостей з відповідних державних електронних інформаційних реєстрів, систем або баз даних згідно з пунктом 2.28 розділу II цього Порядку; повідомляє особу, у вибраний нею спосіб, про відсутність відомостей або/та наявність розбіжностей у відповідних інформаційних реєстрах, системах або базах даних та строки подання необхідних документів для призначення пенсії, не пізніше двох робочих днів після отримання відповідної інформації.

Проте, матеріали справи не містять доказів щодо здійснення відповідачем своїх повноважень щодо отримання додаткових документів/надання позивачу допомоги в їх отриманні, які були б достатніми для зарахування спірного періоду роботи до загального стажу.

Згідно п. 4.3 Порядку 22-1 рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви. Цей строк може бути продовжено за рішенням керівника органу, що призначає пенсію, на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів.

Таким чином, на орган Пенсійного фонду України законодавець поклав обов`язок щодо вчинення дій по перевірці достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію.

Однак, відповідачем не надано доказів на підтвердження вчинення таких дій.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що відповідачем неправомірно не зараховано до пільгового стажу позивача періоди роботи згідно даних трудової книжки на посаді "тракториста":

- в колгоспі імені "Ленінського комсомолу" з 15.08.1987 по 17.11.1987;

- в СТОВ "Промінь" з 01.02.1990 по 19.11.2002 роки;

- в ТОВ "Ємільчине-льон" з 03.08.2004 по 30.09.2004;

- в ПСП "Восток-Запад":

з 01.10.2004 по 30.10.2004; з 15.04.2005 по 06.12.2005; з 21.06.2006 по 31.10.2008; з 19.03.2009 по 15.10.2009; з 30.03.2010 по 11.11.2010; з 18.03.2011 по 14.11.2011; з 19.03.2012 по 07.12.2012; з 12.03.2013 по 22.11.2013; з 01.04.2014 по 24.11.2014; з 01.04.2015 по 12.11.2015; з 22.03.2016 по 28.11.2016; з 06.03.2017 по 01.11.2017; з 14.03.2018 по 14.11.2018; з 12.03.2019 по 28.10.2019; з 25.02.2020 по 15.01.2021; з 02.02.2021 по 30.11.2021; 04.04.2022 по 11.01.2024

Водночас суд не може перебирати на себе функції органу Пенсійного фонду і вирішувати питання про призначення пенсії без попереднього надання правової оцінки пенсійним органом підставам незарахування до страхового стажу відповідних періодів роботи, адже завданням адміністративного суду є здійснення судового контролю за правомірністю прийнятого суб`єктом владних повноважень рішення, а не первинний його розгляд.

Враховую викладене вище, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що відповідач, при розгляді заяви позивача про призначення пенсії належним чином не з`ясував того, чи є підстави для задоволення поданої заяви, що в свою чергу являється, покладеним на нього законом обов`язком, чим позбавив позивача можливості на реалізацію права на пенсійне забезпечення, що в свою чергу вказує на протиправність рішення ГУ ПФУ в Харківській області №41 від 20.02.2024 року та зобов`язання повторно розглянути заяву позивача щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах, з урахування правової оцінки, наданої у судовому рішенні.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги спростовуються встановленими у справі обставинами.

Колегія суддів звертає увагу, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення дотримано норми матеріального і процесуального права, а тому відсутні підстави для задоволення вимог апеляційної скарги.

Одночасно слід зазначити, що в контексті положень п.6 ч.6 ст.12 КАС України дана справа відноситься до категорій справ незначної складності, а тому відповідно до п.2 ч.5 ст.328 цього Кодексу судове рішення за результатами її розгляду судом апеляційної інстанції в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 18 квітня 2025 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає.

Головуючий Матохнюк Д.Б.

Судді Граб Л.С. Сторчак В. Ю.