Справа № 420/5121/26
Суддя: Пекний А.С.
Дата ухвалення: 2026-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/5121/26
УХВАЛА

02 березня 2026 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Пекний А.С., перевіривши виконання вимог статей 160-168 КАС України за позовом ОСОБА_1 до Одеської обласної прокуратури про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач), в інтересах якої діє адвокат Скрипник Дар`я Олександрівна, звернулася до суду з позовом до Одеської обласної прокуратури (далі - відповідач), в якому просить:

визнати протиправним та скасувати рішення Одеської обласної прокуратури № 21-143ВИХ-25 від 15.12.2025, яким відмовлено у здійсненні виплат, що являють собою 80% від п`ятикратної мінімальної заробітної плати, в рахунок відшкодування втраченого ОСОБА_1 заробітку за період з 01.01.2024 по 31.12.2024 (включно), які не були виплачені раніше;

зобов`язати Одеську обласну прокуратуру вчинити певні дії, а саме виплатити ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 373200 грн (на підставі рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 16.04.2007 у справі №2-4939/06), що являє собою 80% від п`ятикратної мінімальної заробітної плати, в рахунок відшкодування втраченого нею заробітку за період з 01.01.2024 по 31.12.2024 (включно), які не були виплачені раніше.

За змістом частин 1, 2 статті 171 КАС України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі.

Перевіривши матеріали позовної заяви, суд приходить до висновку про наявність підстав для відмови у відкритті провадження в адміністративній справі.

Згідно з частиною 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи (пункти 1, 2 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у п. 24 свого рішення від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» зазначив, що фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін «судом, встановленим законом» у п. 1 ст. 6 Конвенції передбачає всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів. У своїх оцінках Суд дійшов висновку, що не може вважатися судом, «встановленим законом», національний суд, який не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, що не мала регулювання законом.

Відповідно частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1 - 4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Пунктом першим частини першої статті 19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

При цьому, визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Публічно-правовий спір має свою особливість суб`єктного складу - участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для класифікації спору як публічно-правового. Однак сам по собі цей факт не дає підстав ототожнювати з публічно-правовим та відносити до справи адміністративної юрисдикції будь-який спір за участю суб`єкта владних повноважень.

Отже, до адміністративного суду можуть бути оскаржені виключно рішення, дії та бездіяльність суб`єкта владних повноважень, що виникають у зв`язку зі здійсненням суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності встановлено інший порядок судового провадження.

За висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 13 червня 2018 року (справа № 819/362/16), публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Необхідно з`ясовувати, у зв`язку із чим виник спір та за захистом яких прав особа звернулася до суду.

Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2018 року (справа № 826/27224/15) під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі. Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Суддею за змістом позовної заяви встановлено, що позивач оскаржує рішення, яке є в дійсності листом Одеської обласної прокуратури № 21-143ВИХ-25 від 15.12.2025, яким відмовлено у здійсненні виплат, що являють собою 80% від п`ятикратної мінімальної заробітної плати, в рахунок відшкодування втраченого ОСОБА_1 заробітку за період з 01.01.2024 по 31.12.2024 (включно), які не були виплачені раніше.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що 16.04.2007 Малиновським районним судом м. Одеси було ухвалено рішення у справі № 2-4939/06, яким, зокрема, але не виключно, вирішено: «Зобов`язати Прокуратуру Одеської області щомісячно, починаючи з 01.04.2007 виплачувати ОСОБА_1 грошову суму в розмірі 80 % від п`ятикратної мінімальної заробітної плати, на день її виплати, в рахунок відшкодування втраченого нею заробітку. Зобов`язати Прокуратуру Одеської області виплачувати ОСОБА_1 вартість місячної путівки санаторно-курортного лікування в санаторії «Лермонтовський» в місті Одесі, один раз на два роки». Рішення суду від 16.04.2007 виконувалось Прокуратурою Одеської області до 01.01.2024. Проте, починаючи з 2024 року, виконання рішення припинилось, що стало підставою для звернень ОСОБА_1 до Одеської обласної прокуратури із відповідними заявами щодо роз`яснення підстав для припинення виконання рішення суду.

Як вбачається із заявлених в межах даної справи позовних вимог, позивач фактично оскаржує невиконання відповідачем належним чином рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 16.04.2007 у справі № 2-4939/06, що полягає у невиплаті грошової суми в розмірі 80 % від п`ятикратної мінімальної заробітної плати в рахунок відшкодування втраченого нею заробітку.

Тобто, позивач, звертаючись із цим позовом, фактично просить суд зобов`язати відповідача виконати в повному обсязі рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 16.04.2007 у цивільній справі № 2-4939/06.

При цьому спірні правовідносини між позивачем та Прокуратурою Одеської області виникли з приводу відшкодування останньою шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, а саме унаслідок дорожно-транспортної пригоди, яка сталась 31.12.2003 і винуватцем якої визнаний водій прокуратури міста Южного.

Слід звернути увагу на те, що відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки є способом захисту цивільних прав та інтересів, врегульованим Главою 82 Цивільного кодексу України, а спірні правовідносини є суто цивільно-правовими і не стосуються здійсненням відповідачем публічно-владних управлінських функцій або надання адміністративних послуг на підставі законодавства.

Тобто, у спірних правовідносинах Прокуратура Одеської області не є суб`єктом владних повноважень.

Таким чином, спір у цій справі не є публічно-правовим, а відтак не підлягає розгляду у порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до положень пункту 1 частини першої статті 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Суддя зазначає, що спірні правовідносини є цивільно-правовими, а тому вирішення цього спору та розгляд справи за правилами адміністративного судочинства неможливий, що є підставою для відмови у відкритті провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 170 КАС України.

З огляду на викладене, суд відмовляє у відкритті провадження у справі.

Керуючись ст.170, 243, 248 КАС України,

ухвалив:

Відмовити у відкритті провадження у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Одеської обласної прокуратури про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

Роз`яснити позивачу, що повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Роз`яснити позивачу, що даний спір підлягає розгляду місцевим загальним судом в порядку цивільного судочинства.

Позовну заяву разом із усіма доданими до неї документами повернути позивачу.

Копію ухвали направити позивачу.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду в 15-денний строк з дня складання повного судового рішення.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її підписання суддею.

Суддя А.С. Пекний