Справа № 380/2258/26
Суддя: Мартинюк Віталій Ярославович
Дата ухвалення: 2026-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 380/2258/26
У Х В А Л А

з питань вжиття заходів забезпечення позову

24 лютого 2026 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Мартинюка В.Я., розглянувши у порядку письмового провадження у м.Львові матеріали заяви про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дій, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просить:

визнати протиправними дії щодо використання повістки № 6410023 як підстави для формування/внесення відомостей про порушення правил військового обліку та/або розшук і звернення до Національної поліції, з огляду на відсутність належного підтвердження оповіщення (вручення) позивача у спосіб, передбачений законодавством;

визнати протиправними дії щодо формування, внесення, зберігання та/або використання в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів (система Оберіг) і у мобільному застосунку Резерв+ відомостей про нібито порушення правил військового обліку та/або перебування у так званому розшуку за відсутності складеного протоколу та/або постанови про адміністративне правопорушення за статтями 210, 210-1 КУпАП;

визнати протиправними дії щодо формування, внесення та/або використання станом на 15.01.2026 року відомостей про нібито неявку/відмову від проходження ВЛК та пов`язаного з цим розшуку, як таких, що вчинені до настання визначених повісткою №6410023 дати та часу явки (обов`язок явки на момент внесення відомостей не настав);

визнати протиправними дії щодо формування, внесення та/або використання станом на 30.01.2026 року відомостей про нібито неявку та пов`язаного з цим розшуку, як таких, що вчинені без належних правових підстав та за наявності повідомлення про поважну причину неприбуття (тимчасова непрацездатність у період 20.01.2026 31.01.2026);

визнати протиправними дії щодо звернень до органів Національної поліції України з метою затримання/доставлення на підставі відомостей, сформованих 15.01.2026 року та 30.01.2026 року (у тому числі з формулюваннями причин, відображеними у військово-обліковому документі ОСОБА_1 із Резерв+);

зобов`язати усунути порушення прав шляхом виключення/видалення з Реєстру (Оберіг) та припинення відображення у застосунку Резерв+ будь-яких відомостей про нібито порушення позивачем правил військового обліку та/або його перебування у розшуку, а також внести актуальні та достовірні відомості про статус відповідно до закону та надати письмове підтвердження виконання рішення із зазначенням дати та змісту внесених змін;

постановити окрему ухвалу у зв`язку з виявленими під час розгляду справи порушеннями законодавства у діяльності відповідача та направити її для реагування відповідним компетентним органам.

22.02.2026 року ОСОБА_1 подав до суду заяву про забезпечення позову, в якій просить заборонити ІНФОРМАЦІЯ_1 до набрання законної сили рішенням суду у справі зберігати, вносити, повторно вносити, використовувати та відображати в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів («Оберіг») та у застосунку «Резерв+» відомості про нібито порушення мною правил військового обліку та перебування у «розшуку»; заборонити відповідачу до набрання законної сили рішенням суду у справі звертатися до органів Національної поліції України на підставі зазначених відомостей.

Заява мотивована тим, що у Реєстрі та застосунку «Резерв+» уже містяться відомості про його статус та перебування у так званому «розшуку». Ці дані вже перешкодили реалізації права на бронювання як працівника критичного підприємства, оскільки через наявність позначки «розшук» процедура бронювання фактично не здійснюється, незважаючи на наявні законодавчі ініціативи. Недостовірні відомості також вже негативно вплинули на його суспільне становище та порушили право на презумпцію невинуватості. Дії ІНФОРМАЦІЯ_2 є очевидно протиправними. 15.01.2026 року відповідач сформував відомості про нібито неявку, вніс ці відомості до Реєстру та звернувся до Національної поліції України щодо доставлення з підстави «не пройшли (відмовилися від проходження) ВЛК», хоча дата явки за повісткою №6410023 була визначена на 20.01.2026 року. Станом на 15.01.2026 року обов`язок явки не настав, а подія неявки не відбулася. Окрім того, у період з 20.01.2026 по 31.01.2026 він перебував на лікарняному, про що повідомив відповідача у встановлені законом терміни та способи. Незважаючи на це, 30.01.2026 року, коли він ще перебував на офіційному лікарняному, відповідач повторно сформував відомості про нібито його неявку та повторно звернувся до органів Національної поліції України. Оскільки спірні відомості продовжують зберігатися та використовуватися відповідачем, а також є підставою для звернення до органів Національної поліції та перешкоджають процедурі його бронювання, їх подальше використання без вжиття заходів забезпечення позову призводить до триваючого безпідставного обмеження його прав та свобод до вирішення спору по суті. Отже, недостовірні відомості щодо нього вже внесені та використовуються, вже обмежили його права і вже спричинили конкретні правові наслідки. Відсутність заходів забезпечення позову до ухвалення рішення суду продовжує перешкоджати реалізації моїх законних прав та інтересів.

Суд при вирішенні заяви про забезпечення адміністративного позову виходить з наступного.

Повісткою №6410023 заявника зобов`язано з`явитись 20.01.2026 року о 09 год. 00 хв. до ІНФОРМАЦІЯ_1 для проходження медичного огляду.

До матеріалів справи заявником долучено копії медичних висновків про його тимчасову непрацездатність, дійсні з 20.01.2026 року до 31.01.2026 року.

Також в матеріалах справи наявний витяг з військово-облікового документа «Резерв+» заявника від 21.01.2026 року, в якому вказано про порушення ним правил військового обліку; причина звернення до Нацполіції - не пройшли (відмовились від проходження) ВЛК. Дата звернення: 15.01.2026 року.

Заявник подав на електронну пошту ІНФОРМАЦІЯ_1 звернення від 22.01.2026 року, в якому зазначив, що ним отримано повістку №6410023 з викликом на проходження медичного огляду, призначеного на 20.01.2026. У визначений у повістці час не мав можливості прибути до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у зв`язку з хворобою, що підтверджується листками непрацездатності та є поважною причиною неприбуття. Відповідно до статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», поважними причинами неприбуття громадянина у строк, визначений у повістці, що підтверджені документами відповідних уповноважених державних органів, установ та організацій (державної та комунальної форм власності), визнаються, зокрема, хвороба громадянина або інші обставини, які позбавили його можливості особисто прибути у визначені пункт і строк. Також зазначено, що у разі неприбуття громадянин зобов`язаний у найкоротший строк, але не пізніше трьох діб від визначених у повістці дати і часу прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, повідомити про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці ТЦК та СП або в будь-який інший спосіб з подальшим його прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів. З огляду на викладене, цим зверненням повідомляє про причини неявки у строк, визначений у повістці, у межах триденного строку, передбаченого законом, а отже дію правомірно та у визначених законом межах. Просив вжити заходів щодо виправлення зазначеної ситуації, усунення її наслідків та зняття з так званого розшуку та видалення цього порушення з усіх реєстрів, та просив надати підтвердження вчинення даних дій, оскільки на час звернення до Національної поліції України він не порушив вимог законодавства, не відмовлявся від проходження ВЛК та діє виключно в межах і спосіб, визначених законом. Вказані дії з боку посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_2 порушують його права та законні інтереси й можуть містити ознаки перевищення службових повноважень та службової недбалості.

Листом від 26.01.2026 року ІНФОРМАЦІЯ_3 у відповідь на вказане звернення повідомив, що повісткою ОСОБА_1 було зобов`язано з`явитись 20.01.2026 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Враховуючи звернення, звертає увагу на дотримання термінів прибуття згідно вимог ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

ОСОБА_1 подав на електронну пошту ІНФОРМАЦІЯ_1 звернення від 27.01.2026 року, в якому зазначив, що робив звернення 22.01.2026 року та повідомив про поважну причину своєї відсутності - хворобу, яка підтверджена листками непрацездатності. 27.01.2026 року був на огляді в лікаря і йому продовжили термін непрацездатності до 31.01.2026 року включно. Отже, з 20.01.2026 року до 31.01.2026 року перебуває на лікуванні, що є підтверджено офіційними документами та не може з`явитися на виклик по повістці з поважних причин, про що повідомляє у встановленому законом порядку.

Відповідно до витягу з військово-облікового документа «Резерв+» ОСОБА_1 від 02.02.2026 року, останнім порушено правила військового обліку; причина звернення до Нацполіції - не прибули за повісткою до ТЦК та СП. Дата звернення: 30.01.2026 року.

Відповідно до витягу з військово-облікового документа «Резерв+» ОСОБА_1 від 05.02.2026 року, останнього розшукує ТЦК.

Відповідно до ч. 1 ст. 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову згідно ч. 2 ст. 150 КАС України допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Відповідно до ст. 151 КАС України адміністративний позов може бути забезпечено:

1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

У ч. 2 ст. 151 КАС України передбачено, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Розглядаючи аргументи заяви про забезпечення позову судом враховано таке.

Забезпечення позову це надання позивачу тимчасової охорони його прав та інтересів, за захистом яких він звернувся до суду, до вирішення спору судом та набрання рішенням законної сили.

При цьому, слід зазначити, що заходи забезпечення позову не повинні порушувати права та інтереси інших осіб, бути співмірними з предметом спору.

Суд звертає увагу, що ухвалою суду від 11.02.2026 року ОСОБА_1 уже було відмовлено у задоволенні заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви з мотивів, що матеріали справи не містять доказів того, що до нього були застосовані чи будуть застосовані будь-які примусові заходи зі сторони представників ІНФОРМАЦІЯ_2 (доказів того, що його направляють, переводять, переміщають, відряджають для проходження військової служби). Також судом було зазначено про відсутність обгрунтування вказаної обставини у заяві про забезпечення позову.

Суд зазначає, що подана 22.02.2026 року позивачем заява про забезпечення позову (зареєстрована 23.02.2026 року) повторно не містить жодних обгрунтувань згаданих вище обставин.

Позивач у більшій мірі у даному випадку посилається на ті ж аргументи, яким судом уже надавалась оцінка в ухвалі суду від 11.02.2026 року.

Як наслідок, на переконання суду, заявником повторно не обґрунтовано співмірність, співвідношення негативних наслідків від вжиття зазначених ним заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, а також відповідність вказаного виду забезпечення позову позовним вимогам у позовній заяві.

Викладені заявником у його заяві про забезпечення позову аргументи є лише його припущеннями.

Відтак, у суду відсутні правові підстави для задоволення заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову від 22.02.2026 року (зареєстровано 23.02.2026 року).

Керуючись ст.ст. 2, 150-154, 248, 256, 293-295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд, -

у х в а л и в :

у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову від 22.02.2026 року (зареєстровано 23.02.2026 року) відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення через Львівський оружний адміністративний суд, а у разі реєстрації офіційної електронної адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Мартинюк В.Я.