Справа № 380/10662/25
Суддя: Костецький Назар Володимирович
Дата ухвалення: 2026-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2026 рокусправа № 380/10662/25

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Костецького Н.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції у Львівській області (пл. Генерала Григоренка 36, м. Львів, ) про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії,-

в с т а н о в и в:

на розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява заяви ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області, у якій позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції у Львівській області щодо ненарахування та не виплати при звільненні зі служби в поліції ОСОБА_1 компенсації за не відбуті 6 днів відпустки та зобов`язати ГУ НП у Львівській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за не використані 6 днів відпустки, з розміру грошового забезпечення, до складу якого включити премію, індексацію та додаткову винагороду (доплату) визначену постановою КМ України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» без урахування податків та зборів;

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції у Львівській області щодо нарахування та виплати одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в поліції ОСОБА_1 не в повному розмірі та зобов`язати ГУНП у Львівській області перерахувати розмір одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в поліції з розміру грошового забезпечення, до складу якого включити премію, індексацію та додаткову винагороду (доплату) визначену постановою КМУ від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» та виплати таку ОСОБА_1 без урахування податків та зборів;

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції у Львівській області щодо нарахування та виплати грошової компенсації за не використані 181 день відпустки ОСОБА_1 не в повному розмірі, та зобов`язати Головне управління Національної поліції у Львівській області перерахувати та виплатити грошову компенсацію ОСОБА_1 за не використаний 181 день відпустки, з розміру грошового забезпечення, до складу якого включити премію, індексацію та додаткову винагороду (доплату) визначену постановою КМУ від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» без урахування податків та зборів;

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції у Львівській області щодо не нарахування та не виплати індексації ОСОБА_1 за період з 07.11.2015 по 30.11.2017 та зобов`язати Головне управління Національної поліції у Львівській області нарахувати і виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 07.11.2015 по 30.11.2017, без урахування податків та зборів, виходячи з розміру нарахованого грошового забезпечення за вказаний період та базового місяця - листопад 2015 року;

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції у Львівській області щодо нарахування та виплати індексації ОСОБА_1 за період з 01.01.2024 по 31.12.2024 з розрахунку базового місяця грудень 2023 року та зобов`язати Головне управління Національної поліції у Львівській області перерахувати індексацію грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.01.2024 по 31.12.2024, виходячи з розміру нарахованого грошового забезпечення за вказаний період та базового місяця - листопад 2015 року, виплатити таку без урахування податків та зборів;

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції у Львівській області щодо нарахування та виплати індексації ОСОБА_1 за період з 01.01.2025 по 24.03.2025 з розрахунку базового місяця січень 2025 року та зобов`язати Головне управління Національної поліції у Львівській області перерахувати індексацію грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.01.2025 по 24.03.2025, виходячи з розміру нарахованого грошового забезпечення за вказаний період та базового місяця - листопад 2015 року, виплатити таку без урахування податків та зборів;

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції у Львівській області щодо не нарахування та не виплати доплати за службу в нічний час ОСОБА_1 за період з 03.08.2017 по 24.03.2025 та зобов`язати Головне управління Національної поліції у Львівській області нарахувати і виплатити ОСОБА_1 доплату за службу в нічний час за період з 03.08.2017 по 03.08.2025, без урахування податків та зборів.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що наказом ГУНП у Львівській області його було звільнено зі служби в поліції за станом здоров`я. Вважає, що відповідач при звільненні провів нарахування та виплату вихідної допомоги, компенсації за невикористані відпустки у зменшеному розмірі, виплачено компенсацію не за всі дні невикористаних відпусток, не виплачено в повному розмірі індексації та не виплачено доплати за службу в нічний час.

Ухвалою суду від 02.06.2025 відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідач щодо задоволення позову заперечив з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Щодо не нарахування та не виплати при звільненні зі служби в поліції позивачу компенсації за не відбуті 6 днів відпустки за 2004 по 2015 роки, відповідач зазначає, ГУНП у Львівській області з 07 листопада 2015 року є новоствореною установою і не є правонаступником ГУМВС України у Львівській області, а тому не повинно відповідати за зобов`язаннями ГУМВС України у Львівській області, яка є окремою юридичною особою, а саме за невиплату компенсації за невикористані відпустки з за 1999 по 2014 роки. Закон № 580-VIII у ч. 10 ст.93 чітко та зрозуміло встановлює те, що поліцейський має право на грошову компенсацію за невикористану відпустку тільки за рік звільнення. Грошова компенсація за невикористані відпустки за попередні роки не передбачена, а встановлено правило надання чергової відпустки поліцейському до кінця календарного року.

Щодо не включення до розрахунку компенсації за не використані 181 день відпустки та одноразової грошової допомоги при звільненні індексації грошового забезпечення та додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» відповідач зазначає, що

Наказом ГУНП у Львівській області від 24.03.2025 № 194 о/с ОСОБА_1 , відповідно до Закону України «Про Національну поліцію», звільнено зі служби в поліції за пунктом 2 частини 1 статті 77 за станом здоров`я (через хворобу), з 24 березня 2025 року, виплативши грошову компенсацію за невикористані під час проходження служби дні щорічної оплачуваних відпусток, у кількості 181 день (за 2017 рік- 16 днів основної відпустки та 08 днів додаткової відпустки, за 2019 рік-10 днів додаткової відпустки, за 2020 рік 11 днів додаткової відпустки, за 2021 рік -12 днів додаткової відпустки, за 2022 рік - 30 днів основної відпустки та 13 днів додаткової відпустки, за 2023 рік - 30 днів основної відпустки та 14 днів додаткової відпустки, за 2024 рік - 15 дні основної відпустки та 15 днів додаткової відпустки, за фактично відпрацьований час у 2025 році - 05 днів основної та 02 днів додаткової відпустки), виплативши грошову компенсацію за невикористану під час проходження служби дні щорічної оплачуваної відпустки.

Наказом ГУНП у Львівській області від 09.05.2025 № 326 о/с внесені доповнення до наказу ГУНП від 24.03.2025 № 194 о/с, а саме доповнивши словами наступного змісту: виплативши грошову компенсацію за невикористані під час проходження служби дні щорічних оплачуваних відпусток, у кількості 02 дні (за 2015 рік - 02 дні основної відпустки).

Вказує, що листом управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку від 18.06.2025 №97216-2025 позивача поінформовано, що виплата грошової компенсації за невикористану відпустку проводиться виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого поліцейський має відповідно до законодавства, на день звільнення зі служби. При цьому розрахунок одноденного розміру грошового забезпечення визначається шляхом ділення розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів. Кількість днів для виплати грошової компенсації за невикористану відпустку вказується в наказі про звільнення (п.8 Р. ІІІ Порядок 260).

ОСОБА_1 був звільнений зі служби згідно наказу від 24.03.2025 №194 о/с з виплатою грошової компенсації за невикористані відпустки у кількості 183 день. Грошове забезпечення на день звільнення складається з посадового окладу 2400 грн, окладу за спеціальним званням 1800 грн, надбавки за стаж служби 1680 грн, надбавки за специфічні умови проходження служби 2352 грн. Кошти за невикористану відпустку у кількості 183 календарних дні були зараховані на картковий рахунок ОСОБА_1 згідно відомості № 9 від 28.02.2025 та згідно відомості № 12 від 29.05.2025.

Звертає увагу, що згідно наказу від 27.02.2025 № 135 о/с, позивача було відсторонено від виконання службових обов`язків з 27.02.2025 року. Відтак, за поліцейським відстороненим від виконання службових обов`язків (посади) у зв`язку з проведеним щодо нього службового розслідування в порядку, визначеним Дисциплінарним статутом Національної поліції України, а особою, відстороненою від виконання службових обов`язків (посади), зберігаються всі види грошового забезпечення, які були їй визначені до відсторонення, крім премії (ст. 70 ЗУ «Про національну поліцію»).

З урахуванням зазначеного, одноразова допомога при звільненні позивачу була нарахована та виплачена в березні 2025 року з урахуванням фактичних обсягів фінансування, затверджених для відповідного плану асигнувань загального фонду за 2025 рік, враховуючи встановлені на день звільнення основні та додаткові види грошового забезпечення: посадовий оклад - 2400,00 грн., оклад за спеціальне звання - 1800,00 грн., надбавка за стаж служби - 1680,00 грн., надбавка за специфічні умови проходження служби - 2352,00 грн. Згідно з наказом про звільнення за станом здоров`я (через хворобу) визначено стаж служби для виплати ОГД при звільненні - 21 рік 01 місяць 02 дні. Відтак розмір ОГД при звільненні становить: 8232 грн * 50%*21 рік = 86436 грн.

Щодо включення індексації грошового забезпечення до розрахунку місячного грошового забезпечення згідно з яким здійснюється виплата грошової компенсації за невикористану відпустку та одноразової грошової допомоги при звільненні, відповідач зазначає, що оскільки індексація грошового забезпечення не належить до надбавок, доплат, підвищень, тобто не відноситься до додаткових видів грошового забезпечення, така не підлягає врахуванню при нарахуванні одноразової грошової допомоги та грошової компенсації за невикористану відпустку при звільненні. Додаткова винагорода, передбачена Постановою № 168, не має регулярного характеру та не відноситься до складу місячного грошового забезпечення, як доплата, що має постійний характер.

Із посиланням на висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 02.06.2021 у справі № 240/11441/19, вважає, що підстави для включення до складу грошового забезпечення, з якого обраховано позивачу грошову компенсацію за невикористані дні відпустки та одноразової грошової допомоги при звільненні, додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168, відсутні.

Зауважує, що жодним нормативно-правовим актом не передбачено включення до складу місячного грошового забезпечення, з якого нараховується одноразова грошова допомога при звільненні з військової служби, додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168. Отже, виплата додаткової винагороди залежить від певних умов та її виплата здійснюється у період дії воєнного стану, тобто не є постійною і не має систематичного характеру, а її розмір залежить від певних обставин і від виконаних завдань, що визначається наказом командира.

Щодо не проведення індексації грошового забезпечення позивачу за період з період з 07.11.2015 по 30.11.2017 року, відповідач зазначає, що відповідний Порядок проведення індексації грошових доходів населення, затверджений Постановою КМУ від 17.07.2003 № 1078. Однак, в редакціях цього порядку, чинних на час виникнення спірних правовідносин, не передбачалось проведення індексації грошового забезпечення поліцейських. Лише постановою КМУ від 18.10.2017 №782 до пункту 2, зазначеного порядку, були внесені зміни про те, що проведення індексації доходів населення здійснюється також і поліцейським.

На думку відповідача, зважаючи на відсутність встановлених законодавством підстав для виплати та способу нарахування позивачу індексації грошового забезпечення за період з листопада 2015 по жовтень 2017 року включно, позовна вимога щодо проведення та виплати індексації грошового забезпечення за вказаний період - задоволенню не підлягає.

Щодо не проведенні індексації грошового забезпечення позивачу за період з 01.01.2024 по 24.03.2025, відповідач зазначає, що Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» зупинено, зокрема дію Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та відновлено в 2024 році згідно закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік».

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка. Оскільки, відповідно до повідомлень Державної служби статистики України, індекс споживчих цін на товари та послуги у січні-липні 2024 становив менше 103%, у відповідача були відсутні правові підстави для виплати позивачу поточної індексації грошового забезпечення з 01.01.2024 по 31.12.2024.

Щодо не нарахування та не здійснення доплати за службу в нічний час за період з 03.08.2017 по 24.03.2025, відповідач вказує, що обов`язковою умовою для виплати доплати за службу в нічний час є відповідний облік (письмові накази керівників, графіки нарядів чергувань) та видана на підставі цього довідка обліку несення поліцейськими служби в нічний час як первинного документу обліку фактичного часу служби в нічний час.

Зазначає, що листом № від 14.05.2025 управління кадрового забезпечення ГУНП у Львівській області позивача проінформовано, та надано інформацію, що з дня призначення Позивача в батальйон поліції особливого призначення «Корпус оперативно-раптової дії» (стрілецький) Головного управління Національної поліції у Львівській області, а саме з 17.06.2024 по 24.03.2025 у добові чергування та несення служби в нічний час ОСОБА_1 , не залучався. Даним листом позивача також повідомлено, що згідно з підпунктом 140 пункту 2 розділу IV Наказу НП України від 27.11.2018 № 1090 «Про внесення змін до Переліку видів документів, що створюються під час діяльності центрального органу управління поліцією, міжрегіональних територіальних органів Національної поліції, територіальних органів поліції, підприємств, закладів і установ, що належать до сфери управління Національної поліції України, із зазначенням строків їх зберігання», а саме ст.140 - термін зберігання книги нарядів - становить 5 (п`ять) років, тому надати запитувану інформацію за період з 07.11.2015-31.12.2017 не є можливим, оскільки вилучені для знищення як такі, що не мають культурної цінності, втратили практичне значення документів СДЗ ЛРУП №1 ГУНП у Львівській області (акт на знищення від 25.02.2022 № 3753/37-2022).

Перебуваючи на посадах в Галицькому ВП ГУНП у Львівській області позивач заступав у складі слідчо-оперативної групи Галицького ВП ГУНП у Львівській області на добові чергування згідно книги нарядів Галицького ВП ГУНП у Львівській області, інвентарний № 340 від 01.01.2018 в такі дні: 05.01.2018, 28.01.2018, 19.02.2018, 12.03.2018, 30.03.2018, 20.04.2018; згідно книги нарядів Галицького ВП ГУНП у Львівській області, інвентарний № 380 від 13.04.2018 в такі дні: 21.06.2018, 07.07.2018, 12.07.2018, 16.07.2018, 21.07.2018; згідно книги нарядів Галицького ВП ГУНП у Львівській області, інвентарний № 400 від 22.07.2018 в такі дні: 01.08.2018, 17.08.2018, 30.09.2018, 23.10.2018, 29.10.2018; згідно книги нарядів Галицького ВП ГУНП у Львівській області, інвентарний № 400 від 22.07.2018 в такі дні: 01.08.2018, 17.08.2018, 30.09.2018, 23.10.2018, 29.10.2018; згідно книги нарядів Галицького ВП ГУНП у Львівській області, інвентарний № 411 від 30.10.2018 в такі дні: 03.11.2018, 12.11.2018.

Також у відзиві відповідачем надано інформацію в період з 03.01.2020 по 17.06.2024 року про добові чергування та несення служби у нічний час згідно Книг нарядів.

Зауважує, що з листа Управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Головного управління Національної поліції у Львівській області №97216-2025-2025 від 18.06.2025 року та згідно доданої інформації вбачається, що підставою для зазначеної виплати є Довідка обліку несення поліцейськими служби в нічний час, яка щомісячно до 15 числа за попередній місяць подається керівниками структурних підрозділів до УФЗБО ГУНП у Львівській області. Облік фактичного часу служби в нічний час для нарахування доплати здійснюється керівником підрозділу, у якому проходить службу поліцейський. Відповідно до вищенаведеного листа, довідки про несення служби у нічний час ОСОБА_1 , за період з грудня 2021 року по червень 2024 року, згідно наданих довідок про облік несення поліцейським служби в нічний час, виплачувалась. Доплата за несення служби в нічний час позивачу нараховувалась та виплачувалась з грудня 2021 року по червень 2024 року, відповідно до первинних документів обліку фактичного часу служби в нічний час, за період з 17.06.2024 по 24.03.2025, як уже зазначалось, перебуваючи на посаді інспектора взводу № 3 роти № 2 БПОО «КОРД» (стрілецький) ГУНП у Львівській області, позивач до несення служби у нарядах не залучався.

За наведених обставин просить відмовити в задоволенні позову.

Дослідивши наявні у справі докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини.

Наказом ГУНП у Львівській області від 24.03.2025 №194 о/с позивача звільнено зі служби в поліції за п. 2 ч. 1 ст. Закону України «Про Національну поліцію» за станом здоров`я.

Позивач стверджує, що при звільнені відповідачем не нараховано та не виплачено грошову компенсацію за 6 днів відпустки, невідбутих у період з 2004 по 2015 роки; не вірно розраховано розмір одноразової грошової допомоги та компенсації за невідбуті відпустки; невірно проіндексоване його грошове забезпечення за період з 07.11.2015 по 30.11.2017 та з 01.01.2024 по 24.03.2025; не нараховано та не виплачено доплати за службу в нічний час за період з 03.08.2017 по 24.03.2025.

Вважаючи протиправною таку бездіяльність відповідача, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд керувався таким.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначені Законом України «Про Національну поліцію» (далі - Закон № 580-VII).

Щодо не нарахування та не виплати позивачу компенсації за невідбуті 6 днів відпустки, суд зазначає наступне.

Відповідно до частин першої - третьої статті 59 Закону №580-VIII служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень. Рішення з питань проходження служби оформлюються письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік і форма яких установлюються Міністерством внутрішніх справ України.

Згідно з частинами першою та другою статті 92 Закону №580-VIII поліцейським надаються щорічні чергові оплачувані відпустки в порядку та тривалістю, визначених цим Законом. Поліцейському надаються також додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки, соціальні відпустки, відпустки без збереження заробітної плати (грошового забезпечення) та інші види відпусток відповідно до законодавства про відпустки.

Частинами першою - четвертою статті 93 Закону №580-VIII передбачено, що тривалість відпусток поліцейського обчислюється подобово. Святкові та неробочі дні до тривалості відпусток не включаються. Тривалість щорічної основної оплачуваної відпустки поліцейського становить тридцять календарних днів, якщо законом не визначено більшої тривалості відпустки. За кожний повний календарний рік служби в поліції після досягнення п`ятирічного стажу служби поліцейському надається один календарний день додаткової оплачуваної відпустки, але не більш як п`ятнадцять календарних днів. Тривалість чергової відпустки у році вступу на службу в поліції обчислюється пропорційно з дня вступу до кінця року з розрахунку однієї дванадцятої частини відпустки за кожен повний місяць служби.

Відповідно до частини десятої статті 93 Закону №580-VIII за невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до закону.

Питання виплати компенсації за невикористані відпустки при звільненні за роки, що передували року звільнення поліцейського, неодноразово було предметом дослідження Верховного Суду, зокрема у постанові від 19 січня 2021 року у справі № 160/10875/19.

Вказані висновки в силу приписів ч. 5 ст. 242 КАС України враховуються судом при вирішенні цього спору.

У справі № 160/10875/19 Верховний Суд у складі суддів судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду відступив від правового висновку, сформованого в судових рішеннях у справах № 818/1276/17, № 820/5122/17, № 808/2122/18, № 825/1038/16, і зазначив таке.

Рішенням Конституційного Суду України від 07 травня 2002 року № 8-рп/2002 у справі за конституційним поданням Президента України щодо офіційного тлумачення положень частин другої, третьої статті 124 Конституції України (справа щодо підвідомчості актів про призначення або звільнення посадових осіб) зазначено, що при розгляді та вирішенні конкретних справ, пов`язаних із спорами щодо проходження публічної служби, адміністративний суд, установивши відсутність у спеціальних нормативно-правових актах положень, якими врегульовано спірні правовідносини, може застосувати норми, у яких визначені основні трудові права працівників - КЗпП України.

Право працюючої особи на відпочинок у формі відпустки закріплено Конституцією України. Особу не може бути позбавлено такого права. Види відпусток, які можуть надаватися поліцейським, визначені у статті 92 Закону України «Про Національну поліцію». Її аналіз дозволяє зробити висновок, що поліцейським можуть бути надані такі відпустки: щорічні чергові оплачувані відпустки, додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки, соціальні відпустки, відпустки без збереження заробітної плати (грошового забезпечення) та інші види відпусток відповідно до законодавства про відпустки.

Правило про надання відпустки до кінця календарного року не є виключним, про що свідчать положення частин восьмої, одинадцятої статті 93 Закону України «Про Національну поліцію», а саме: до яких поліцейським, які захворіли під час чергової відпустки, після одужання відпустка продовжується на кількість невикористаних днів. Відкликання поліцейського з чергової відпустки, як правило, забороняється. У разі крайньої необхідності відкликання з чергової відпустки може бути дозволено керівнику територіального органу поліції. За бажанням поліцейського невикористана частина відпустки може бути приєднана до чергової відпустки на наступний рік.

Аналізуючи наведені норми законодавства, Суд звернув увагу, що законом не виключаються випадки, коли поліцейським відпустка не буде використана протягом календарного року. Не передбачено позбавлення поліцейського права на відпустку, яке він уже отримав в попередньому календарному році. Водночас надано право працівнику використати право на відпустку за попередній рік одночасно з черговою відпусткою наступного року.

Таким чином, у наступному календарному році, в тому числі і за умови, що він є роком звільнення, поліцейський має гарантоване право на чергову відпустку за поточний календарний рік та на відпустки (основні і додаткові), що не були використані в попередніх роках, що виражається в праві на отримання грошової компенсації за весь час невикористаної оплачуваної відпустки, незалежно від часу набуття права на таку відпустку, оскільки відпустки за попередні роки також є невикористаними в році звільнення та не можуть бути залишені без розрахунку з поліцейським, адже це суперечить суті та гарантіям як трудового, так і спеціального законодавства в частині реалізації права на відпочинок.

З огляду на відсутність правового врегулювання цього питання положеннями Закону України «Про Національну поліцію» і Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України № 260 від 06 квітня 2016 року, питання компенсації невикористаної частини відпустки поліцейському за минулі роки, Верховний Суд вважає правильними висновки судів попередніх інстанцій про те, що при вирішенні вказаного спору підлягають застосуванню приписи КЗпП України і Закону України «Про відпустки».

Так, відповідно до частини 1 статті 24 Закону України «Про відпустки» і частини 1 статті 83 КЗпП України у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки.

Таким чином, Верховний Суд у справі № 160/10875/19 зробив висновок, що у випадку звільнення поліцейських з органів Національної поліції України їм виплачується компенсація за всі невикористані ними дні, як основної, так і додаткової відпустки.

Такі ж висновки підтримані Верховним Судом у постановах від 30 листопада 2022 року при розгляді справи № 640/85/20 та від 20 липня 2023 року при розгляді справи № 200/18480/21.

Відповідно до відповіді Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області від 12.05.2025 №111-106/Зі-2025, наданої на інформаційний запит позивача від 06.05.2025, у період з 2014 по 2015 роки позивач мав право на відпустку тривалістю 35 календарних днів (30 днів чергової основної відпустки та 05 днів додаткової відпустки). В цей період позивачу було надано наступні відпустки:

- за 2014 рік, в період з 03.06.2014 по 03.07.2014 (наказ від 02.07.2014 №275);

- за 2015 рік, в період з 30.03.2015 по 06.05.2015 (наказ від 20.03.2015 №11 о/с).

Таким чином, за 2014 рік позивачем використано 30 днів відпустки, за 2015 рік 37 днів відпустки.

Відповідно до ч. 2 ст. 5 Закону України «Про відпустки» від 15.11.1996 №504/96-ВР (в редакції Закону України від 16.10.2012 №5462-VI), святкові та неробочі дні (стаття 73 Кодексу законів про працю України) при визначенні тривалості щорічних відпусток та додаткової відпустки працівникам, які мають дітей (стаття 19 цього Закону), не враховуються.

Отже, за 2014 рік позивачем використано лише 29 днів відпустки із належних 35, із врахуванням неробочих днів 08.06.2014 (Трійця) та 28.06.2014 (День Конституції України). Невикористаними залишились 6 днів відпустки.

Наказом МВС від 06.04.2016 № 260, який набрав чинності з 27.05.2016, затверджено Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання (далі - Порядок № 260).

Пунктом 8 розділу ІІІ Порядку № 260 передбачено, що за невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до чинного законодавства.

Вказані норми та висновки Верховного Суду в сукупності свідчать про те, що у випадку звільнення поліцейського, йому виплачується компенсація за всі невикористані ним дні відпустки.

Згідно наказу ГУНП у Львівській області від 24.03.2025 №194 о/с про звільнення позивача зі служби в поліції, позивачу виплачено грошову компенсацію за невикористані під час проходження дні щорічних оплачуваних відпусток у кількості 181 день за 2017, 2019, 2020-2025 роки.

Доказів нарахування та виплати відповідачем грошової компенсації за невикористані позивачем 6 календарних днів відпустки за 2014 рік матеріали справи не містять.

Враховуючи викладене, суд робить висновок про протиправну бездіяльність відповідача щодо не нарахування та не виплати позивачу при звільненні зі служби в поліції компенсації за невикористані 6 днів відпустки за 2014 рік.

Щодо твердження відповідача, що Національна поліція України не є правонаступником органів внутрішніх справ і не повинна відповідати за зобов`язаннями ГУ МВС у Львівській області перед позивачем, суд зазначає таке.

Постановою Кабінету Міністрів України від 16.09.2015 року №730 «Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ» було ліквідовано як юридичну особу публічного права Головне управління Міністерства внутрішніх справ України Львівській області та його структурні підрозділи і одночасно утворено як юридичну особу публічного права, зокрема, Головне управління Національної поліції у Львівській області.

Преамбулою Закону України «Про міліцію» визначалось, що міліція - це державний озброєний орган виконавчої влади, який захищає життя, здоров`я, права і свободи громадян, власність, природне середовище, інтереси суспільства і держави від протиправних посягань.

Згідно з частиною першою статті 1 Закону України «Про Національну поліцію», Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Отже, держава, ліквідувавши один державний орган, - міліцію, створила інший державний орган, - Національну поліцію, поклавши на останній, у тому числі, виконання завдань і функцій ліквідованого органу.

Верховний Суд у постанові від 23.01.2019 року (справа №826/26414/15), Верховний Суд України в постановах від 04.03.2014 року (справа №21-8а14), від 27.05.2014 року (справа №21-108а14), від 28.10.2014 року (справа №21-484а14) сформулювали правову позицію згідно з якою, ліквідація юридичної особи публічного права має місце у випадку, якщо в розпорядчому акті органу державної влади або органу місцевого самоврядування наведено обґрунтування доцільності відмови держави від виконання завдань та функцій такої відмови. У разі ж покладення виконання завдань і функцій ліквідованого органу на інший орган, мова йде фактично про реорганізацію.

Разом з тим, встановлена законодавством можливість ліквідації державної установи (організації) з одночасним створенням іншої, яка буде виконувати повноваження (завдання) особи, що ліквідується, не виключає, а включає зобов`язання роботодавця (держави) по працевлаштуванню працівників ліквідованої установи.

Вказана правова позиція підтримана Верховним Судом також у постановах від 20.05.2019 року (справа №823/5357/15), від 12.12.2018 року (справа №823/5397/15), від 13.03.2019 року (справа №826/751/16).

Незважаючи на те, що у матеріалах справи відсутні докази внесення запису до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про припинення Головного управління Міністерства внутрішніх справ України Львівській області, де позивач проходив службу, саме на Головне управління Національної поліції у Львівській області необхідно покласти зобов`язання нарахувати та виплатити компенсацію за невикористану відпустку.

Крім цього, відповідно до абз. 2 п. 15 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №580-VIIІ, за колишніми працівниками міліції, у тому числі пенсіонерами, а також членами їхніх сімей, іншими особами зберігаються пільги, компенсації і гарантії, передбачені цим Законом для колишніх поліцейських, членів їхніх сімей, інших осіб.

Щодо позовних вимог в частині зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу грошову компенсацію за невикористані 6 днів відпустки, виходячи з розміру грошового забезпечення, до складу якого включити премію, індексацію та додаткову винагороду (доплату) визначену постановою КМ України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» без урахування податків та зборів, суд зазначає, що такі вимоги є передчасними та не підлягають до задоволення.

Нарахування та виплату на користь позивача грошової компенсації за невикористані 6 днів відпустки відповідач не здійснив, відповідно права позивача щодо способу її нарахування у цій частині компенсації відповідачем не порушувалися. Суд не має підстав вважати, що відповідач, при перерахунку грошового забезпечення позивача, буде діяти не на підставі, не у спосіб та не у порядку визначеному законом у випадку. Судовому захисту підлягають лише порушені права. При цьому захист права на майбутнє законодавством не передбачений.

Щодо позовних вимог в частині нарахування одноразової грошової допомоги при звільненні та грошової компенсації за не використані 181 день відпустки не в повному розмірі, без врахування премії, індексації та додаткової винагороди, визначеної постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168, суд зазначає таке.

Згідно абз. 1 п. 6 розділу VIІІ Порядку №260, нарахування одноразової грошової допомоги при звільненні із служби здійснюється з розрахунку місячного грошового забезпечення, ураховуючи відповідні оклади за посадою, спеціальним званням, процентну надбавку за стаж служби в поліції, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премій, установлених наказами на день звільнення.

Відповідно абз. 10 п. 8 розділу ІІІ Порядку № 260 виплата грошової компенсації за невикористану відпустку проводиться, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого поліцейський має відповідно до законодавства, на день звільнення зі служби. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів. Кількість днів для виплати грошової компенсації за невикористану відпустку вказується в наказі про звільнення.

Виходячи із приписів п. 3 розділу І Порядку №260, до складу грошового забезпечення входять щомісячні додаткові види грошового забезпечення, зокрема, винагороди, які мають постійний характер.

На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року №64 «Про введення воєнного стану в Україні» та №69 «Про загальну мобілізацію» Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - Постанова №168), в пункті 1 якої установив, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Державної прикордонної служби, виплачується додаткова винагорода в розмірі 30000,00 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000,00 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Вирішуючи питання того, чи є додаткова винагорода, передбачена Постановою №168, винагородою, яка має постійний характер та підлягає включенню до складу місячного грошового забезпечення для визначення розміру компенсації за невикористані дні щорічної основної та додаткової відпусток, обрахованих та виплачених військовослужбовцю при звільненні з військової служби суд зазначає, що пункт постанова Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» чітко і однозначно передбачає, що: додаткова винагорода за своєю суттю є тимчасовою (непостійною) виплатою, оскільки установлюється на період дії воєнного стану та прямо залежить від наявності (дії) в Україні правового режиму воєнного стану; розмір додаткової винагороди не є сталим, адже вона виплачується пропорційно в розрахунку на місяць у залежності від виконання завдань та часу приймання участі в бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії та перебування безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів; визначається наказами командирів (начальників).

Отже за відсутності принаймні однієї із указаних умов, виплата додаткової винагороди не здійснюється.

Таким чином, за своєю правовою природою, додаткова винагорода, установлена постановою №168, є одноразовим додатковим видом грошового забезпечення.

Подібна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 27.03.2025 у справі №240/2921/23.

Враховуючи, що до складу грошового забезпечення, з якого нараховується одноразова грошова допомога при звільненні зі служби в поліції, включаються винагороди, які мають постійний характер, а додаткова винагорода, передбачена Постановою №168, має тимчасовий (непостійний) характер, так як установлюється на період дії воєнного стану та прямо залежить від наявності (дії) в Україні правового режиму воєнного стану, суд робить висновок про відсутність правових підстав для включення до складу грошового забезпечення, з якого повинна бути обрахована одноразова грошова допомога при звільненні позивача зі служби в поліції, додаткової винагороди, визначеної Постановою №168.

Аналогічно не підлягають до задоволення позовні вимоги в частині включення додаткової винагороди, визначеної Постановою №168, при нарахуванні та виплаті грошової компенсації за не використані 181 день відпустки.

Зважаючи на викладене, суд визнає протиправною бездіяльність відповідача щодо нарахування та виплати позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в поліції та грошової компенсації за не використані 181 день відпустки не в повному обсязі, зобов`язавши відповідача перерахувати та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу при звільненні зі служби в поліції та грошову компенсацію за не використані 181 день відпустки, виходячи із розміру грошового забезпечення з урахуванням індексації та премії, з урахуванням раніше виплачених сум.

Щодо позовних вимог в частині індексації грошового забезпечення за періоди з 07.11.2015 по 30.11.2017, з 01.01.2024 по 31.12.2024 та з 01.01.2025 по 24.03.2025 з врахуванням базового місяця - листопад 2015 року, суд зазначає наступне.

Пунктом 4 частини 10 статті 62 Закону № 580-VII визначено, що поліцейський своєчасно і в повному обсязі отримує грошове забезпечення та інші компенсаційні виплати відповідно до закону та інших нормативно-правових актів України.

Згідно частин першої та другої статті 94 Закону № 580-VII поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання. Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

Відповідно до частини п`ятої статті 94 Закону № 580-VII грошове забезпечення поліцейських індексується відповідно до закону.

Наказом МВС від 06.04.2016 № 260, який набрав чинності з 27.05.2016, затверджено Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання (далі - Порядок № 260).

Відповідно до пункту 2 наказу МВС України від 06.04.2016 № 60 цей наказ набирає чинності з дня його офіційного опублікування та застосовується з дня набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію», тобто з 07 листопада 2015 року.

Пунктом 3 розділу І Порядку № 260 визначено, що грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання.

До складу грошового забезпечення входять: 1) посадовий оклад; 2) оклад за спеціальним званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер); 4) премії; 5) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Пунктом 11 розділу І Порядку №260 визначено, що грошове забезпечення, виплачене поліцейському несвоєчасно або в меншому розмірі, ніж належало, виплачується за весь період, протягом якого поліцейський мав на нього право, але не більше ніж за три роки, що передували зверненню за одержанням грошового забезпечення.

Згідно статті 18 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» від 05.10.2000 № 2017-III (далі Закон № 2017-III) законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії, зокрема, щодо індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін.

В силу статті 19 Закону № 2017-III державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 №1282-ХІІ (далі - Закон №1282-ХІІ в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Як визначено у статті 1 Закону №1282-ХІІ індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

За приписами частини першої статті 2 Закону №1282-ХІІ індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).

Частиною шостою статті 2 Закону №1282-ХІІ визначено, що індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Статтею 4 Закону №1282-ХІІ встановлено, що індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсотка. Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті. Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін. У разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв`язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Приписами частини другої статті 5 Закону №1282-ХІІ передбачено, що підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України.

Відповідно до статті 6 Закону №1282-ХІІ у разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону, грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін. Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно з статтею 9 Закону №1282-ХІІ індексація грошових доходів населення здійснюється за місцем їх отримання за рахунок відповідних коштів.

Таким чином, основною метою індексації грошових доходів населення є забезпечення достатнього життєвого рівня населення України за рахунок відшкодування подорожчання споживчих товарів і послуг.

Постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003 затверджено Порядок проведення індексації грошових доходів населення (далі - Порядок №1078).

Вказаний Порядок визначає правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення і поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників.

Пунктом 2 Порядку №1078 передбачено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру зокрема грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби (у редакції, чинній до 24.10.2017) / військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби (у редакції, чинній після 24.10.2017).

Згідно п.4 Порядку №1078 індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. У разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян провадиться їх компенсація відповідно до законодавства.

Відповідно до п.1-1 Порядку №1078, підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.

Конституційний Суд України в рішенні від 15 жовтня 2013 року у справі № 9-рп/2013 за конституційним зверненням громадянина щодо офіційного тлумачення положення частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України зазначив, що індексація заробітної плати як складова належної працівникові заробітної плати спрямована на забезпечення реальної заробітної плати з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної плати у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

На підставі системного аналізу наведених положень законодавства Конституційний Суд України дійшов висновку, що працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати як складових належної працівнику заробітної плати без обмеження будь-яким строком незалежно від того, чи були такі суми нараховані роботодавцем. Це право працівника відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим конституційного принципу верховенства права та не порушує балансу прав і законних інтересів працівників і роботодавців.

Отже, індексація грошового забезпечення, як складова грошового забезпечення поліцейських, є однією з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, а тому підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті. Звільнення особи із служби в поліції жодним чином не позбавляє її права на отримання виплат, на які вона має право, проте не отримувала їх під час проходження служби за незалежних від неї обставин.

При цьому обмежене фінансування державного органу чи установи, де особа проходила службу, жодним чином не впливає на право особи отримати індексацію грошового забезпечення.

Із листа Управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУНП у Львівській області від 14.05.2025 №, наданого у відповідь на запит позивача від 06.05.2025, суд встановив, що індексація грошового забезпечення поліцейських в ГУНП у Львівській області проводиться з листопада 2017 року з врахуванням базового місяця листопад 2015 року в межах фактичних обсягів фінансування, відповідно до плану асигнувань загального фонду поточного місяця та року, підстав для її нарахування за період з 07.11.2015 року по 31.10.2017 року не було.

У листі також зазначено, що Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» зупинено, зокрема дію Закону України «Про індексацію грошових доходів населення». Дію Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» відновлено в 2024 році згідно закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік». Стаття 39 закону про держбюджет на 2024 рік встановлює, що обчислення індексу споживчих цін для індексації доходів буде проводитися наростаючим підсумком, починаючи з 1 січня 2024 року. Цей початок врахування індексів інфляції з січня 2024 року означає, що грудень 2023 року стає «базовим» місяцем для розрахунку індексації (лист Мінсоцполітики від 04.01.2024 р. №2/0/214-24), оскільки нарахування індексації відновили з 1 січня 2024 року. Відповідно до ст. 34 Закону України від 19.11.2024 №4059-ІХ «Про Державний бюджет України на 2025 рік» визначено, що обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення відбувається наростаючим підсумком починаючи з 1 січня 2025 року, який приймається за 1 або 100 відсотків. Сума індексації, яка склалася у грудні 2024 року, у січні 2025 року не нараховується. Відтак, базовим місяцем для нарахування індексації стає січень 2025 року (лист Мінсоцполітики від 10.12.2024 №105/0/214124).

Суд враховує, що Постановою Кабінету Міністрів України від 18.10.2017 №782 внесено зміни до пункту 2 Порядку №1078, доповнивши абзац п`ятий після слова «військовослужбовців» словом «поліцейських».

Відповідач мотивує правомірність не нарахування позивачу індексації грошового забезпечення в період з листопада 2015 року по жовтень 2017 року тим, що зміни до Порядку №1078, які зобов`язують здійснювати індексацію грошового забезпечення саме поліцейських, внесені лише 18.10.2017 постановою Кабінету Міністрів України №782.

Однак суд звертає увагу, що положення Закону №580-VIII та Закону №1282-XII мають вищу юридичну силу, ніж положення Порядку №1078.

З огляду на викладене суд оцінює критично доводи відповідача про здійснення індексація грошового забезпечення позивача лише з дати набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України №782, оскільки така індексація прямо передбачена положеннями Закону України «Про Національну поліцію» та Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».

Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 16.07.2020 у справі №2140/1763/18 та від 21.01.2021 у справі №160/35/20.

Оскільки індексація грошового забезпечення прямо передбачена положеннями Закону України «Про Національну поліцію» та Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», тому, в силу положень частини 2 статті 8 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» за наявності підстав, визначених цим Законом, право населення на реалізацію зазначених гарантій не залежить від прийняття рішень відповідними органами.

Враховуючи викладене суд висновую про протиправну бездіяльність відповідача щодо не здійснення індексації грошового забезпечення позивача за період з листопада 2015 року по жовтень 2017 року включно.

Сторонами не заперечується, що позивач проходив службу у ГУ НП у Львівській області з 07.11.2015, тому індексацію грошового забезпечення позивача слід здійснити з 07.11.2015.

Суд зазначає, що грошове забезпечення Національної поліції затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 №988, якою встановлено розмір посадового окладу та інших елементів грошового забезпечення поліцейських. Саме тому листопад 2015 року є базовим місцем для обрахунку індексації грошового забезпечення поліцейських.

Суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постановах від 19.05.2022 у справі №380/11904/21 та від 20.04.2022 у справі №420/3593/20, щодо необхідності вказівки базового місяця при зобов`язанні нарахувати індексацію грошового забезпечення, для ефективного поновлення порушеного права особи.

З огляду на викладені норми права та встановлені обставини суд висновує про протиправну бездіяльність Головного управління Національної поліції у Львівській області щодо ненарахування та не виплатити позивачу індексації грошового забезпечення з 07.11.2015 по 31.10.2017, виходячи з розміру грошового забезпечення, нарахованого за вказаний період та базового місяця листопад 2015 року.

Щодо позовних вимог в частині нарахування та виплати індексації грошового забезпечення із застосування базового місяця листопада 2015 року за період з 01.01.2024 по 24.03.2025, суд зазначає таке.

Відповідно до пункту 3 Прикінцевих положень Закону України «Про державний бюджет на 2023 рік» від 03.11.2022 №2710-IX, зупинено на 2023 рік дію, зокрема, Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».

Водночас статтею 39 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» від 09.11.2023 №3460-IX визначено, що обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з 01.01.2024. Отже, у 2024 році право на проведення індексації заробітної плати працівників поновлюється.

Відповідно до пункту 1-1 Порядку №1078 підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.

Місяцем, в якому офіційно опублікований індекс споживчих цін за червень 2024 року, є липень 2024 року, тобто, підвищення заробітної плати поліцейським у зв`язку з її індексацією повинно здійснитись у серпні 2024 року.

Таким чином, починаючи з січня по липень 2024 року індексація поліцейським не проводилася, адже не було перевищення порогу індексації 103% відповідно до даних Державної служби статистики України.

З огляду на викладене, суд робить висновок про відсутність з боку відповідача протиправної бездіяльності щодо не проведення нарахування та виплати позивачу індексації грошового забезпечення за період січня-липня 2024 року.

Позовні вимоги в цій частині зводяться виключно до того, що за період служби у 2024 році індексація грошового забезпечення повинна здійснюватись з визначенням базового місяця листопад 2015 року.

Однак згідно з викладеними приписами законодавства листопад 2015 року як базовий місяць не застосовується для нарахування та виплати індексації грошового забезпечення у період з 01.01.2024 по 31.12.2024, оскільки обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з 01.01.2024.

Також, статтею 34 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» встановлено, що обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з січня 2025 року, який приймається за 1 або 100 відсотків. Сума індексації, яка склалася у грудні 2024 року, у січні 2025 року не нараховується.

Отже базовим місяцем для індексації доходів встановили січень 2025 року. Індексація грошових доходів проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 %.

Аналізуючи офіційні дані, що містяться у Зведеній таблиці індексів споживчих цін за період з 2010 по 2025 роки, можна стверджувати, що у січні-червні 2025 року показник інфляції не досягнув рівня, необхідного для перевищення встановленого порога індексації у 103 %, а у липні 2025 року індексація була виплачена у розмірі 133,23 грн, у серпні 2025 року 25,79 грн.

Позовні вимоги в цій частині зводяться виключно до того, що за період служби у 2025 році індексація грошового забезпечення повинна здійснюватись з визначенням базового місяця листопад 2015 року.

Однак згідно з викладеними приписам законодавства листопад 2015 року як базовий місяць не застосовується для нарахування та виплати індексації грошового забезпечення з 01.01.2025.

Отже, суд робить висновок, що позовні вимоги про нарахування та виплату індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2024 по 24.03.2025 із застосуванням базового місяця листопада 2015 року не підлягають задоволенню.

Щодо доплати за службу в нічний час за період з 03.08.2017 по 24.03.2025, суд зазначає таке.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 94 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання. Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

Згідно з пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» грошове забезпечення поліцейських складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Підпунктом 3 пункту 5 цієї Постанови, визначено обов`язок виплачувати доплату за службу в нічний час - у розмірі 35 відсотків посадового окладу з розрахунку за кожну годину служби в нічний час.

Відповідно до статті 94 Закону України «Про Національну поліцію», постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», з метою впорядкування структури та умов грошового забезпечення поліцейських та курсантів вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських затверджено Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання (наказ Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 № 260).

Згідно п. 5 Розділу І вказаного Порядку № 260, грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання. До складу грошового забезпечення входять: 1) посадовий оклад; 2) оклад за спеціальним званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер); 4) премії; 5) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Пунктом 11 Розділу І Порядку № 260 визначено, що грошове забезпечення, виплачене поліцейському несвоєчасно або в меншому розмірі, ніж належало, виплачується за весь період, протягом якого поліцейський мав на нього право, але не більше ніж за три роки, що передували зверненню за одержанням грошового забезпечення.

Відповідно до п. 11 Розділу ІІ Порядку № 260, поліцейським, які виконують службові обов`язки в нічний час, виплачується доплата за службу в нічний час у розмірі 35 відсотків посадового окладу з розрахунку за кожну годину служби в нічний час. Годинна ставка обчислюється шляхом ділення місячного посадового окладу на кількість годин фактичного часу служби з урахуванням норми тривалості службового часу за відповідний місяць при 40-годинному робочому тижні.

Підставами для виконання службових обов`язків у нічний час є графіки нарядів та чергувань, затверджені наказами керівників підрозділів органів поліції.

Облік фактичного часу служби в нічний час для нарахування доплати здійснюється шляхом оформлення довідки обліку несення поліцейськими служби в нічний час за формою, визначеною у додатку 1 до цих Порядку та умов.

Поліцейським, що залучалися до служби в нічний час, виплата доплати за службу в нічний час за минулий місяць здійснюється одночасно з виплатою грошового забезпечення за поточний місяць.

Пунктом 15 Порядку № 260 визначено, що у разі звільнення зі служби грошове забезпечення поліцейським виплачується по день їх звільнення зі служби в поліції включно.

Проаналізувавши наведені норми, суд робить висновок, що за несення служби в нічний час поліцейським обов`язково виплачується доплата у розмірі 35 відсотків посадового окладу з розрахунку за кожну годину служби в нічний час.

Із відзиву суд встановив неможливість надання відповідачем інформації щодо залучення позивача у добові чергування та несення служби в нічний час за період з 07.11.2015-31.12.2017, оскільки згідно з підпунктом 140 пункту 2 розділу ІV Наказу НП України від 27.11.2018 № 1090 «Про внесення змін до Переліку видів документів, що створюються під час діяльності центрального органу управління поліцією, міжрегіональних територіальних органів Національної поліції, територіальних органів поліції, підприємств, закладів і установ, що належать до сфери управління Національної поліції України, із зазначенням строків їх зберігання», а саме ст. 140 - термін зберігання книги нарядів - становить 5 (п`ять) років, вилучені для знищення як такі, що не мають культурної цінності, втратили практичне значення документів СДЗ ЛРУП №1 ГУНП у Львівській області (акт на знищення від 25.02.2022 № 3753/37-2022), про що було повідомлено позивача листом відповідача від 14.05.2025 №.

Крім цього, відповідач зазначає, що з дня призначення позивача в батальйон поліції особливого призначення «Корпус оперативно-раптової дії» (стрілецький) Головного управління Національної поліції у Львівській області, а саме з 17.06.2024 по 24.03.2025 у добові чергування та несення служби в нічний час позивач не залучався, про що його повідомлено вказаним листом.

Відповідач вказує, що перебуваючи на посадах в Галицькому ВП ГУНП у Львівській області позивач заступав у складі слідчо-оперативної групи Галицького ВП ГУНП у Львівській області на добові чергування:

- згідно книги нарядів інвентарний № 340 від 01.01.2018 в такі дні: 05.01.2018, 28.01.2018, 19.02.2018, 12.03.2018, 30.03.2018, 20.04.2018;

- згідно книги нарядів інвентарний № 380 від 13.04.2018 в такі дні: 21.06.2018, 07.07.2018, 12.07.2018, 16.07.2018, 21.07.2018;

- згідно книги нарядів інвентарний № 400 від 22.07.2018 в такі дні: 01.08.2018, 17.08.2018, 30.09.2018, 23.10.2018, 29.10.2018;

- згідно книги нарядів інвентарний № 411 від 30.10.2018 в такі дні: 03.11.2018, 12.11.2018.

Добове чергування у складі слідчо-оперативної групи у вищенаведених підрозділах триває 24 години ( з 08:00 по 08:00 наступного дня).

Відповідачем також надано інформацію за період з 03.01.2020 по 17.06.2024 року у зв`язку із терміном зберігання «Книги нарядів».

Згідно записів у Книгах нарядів ВП № 1 Львівського РУП № 2 ГУНП у Львівській області надаємо усю наявну інформацію про добові чергування та несення служби у нічний час, а саме:

- 2020 рік «Книги нарядів»:

Інв. №7 - 03.01.2020, 18.01.2020, 04.02.2020, 07.02.2020, 13.02.2020; 23.02.2020, 29.02.2020, 11.03.2020, 18.03.2020, 29.03.2020;

Інв. №99 - 11.04.2020, 20.04.2020, 25.04.2020, 02.05.2020, 14.05.2020, 01.06.2020, 06.06.2020;

Інв. №115 - 13.07.2020, 18.07.2020, 24.07.2020, 31.07.2020, 15.08.2020, 26.08.2020, 31.08.2020, 13.09.2020, 22.09.2020, 28.09.2020;

Інв. №134 - 18.10.2020, 21.10.2020, 23.10.2020, 25.10.2020, 27.10.2020, 16.11.2020, 28.11.2020, 03.12.2020, 18.12.2020.

- 2021 рік «Книги нарядів»:

Інв. № 134 - 04.01.2021, 21.01.2021, 24.01.2021, 29.01.2021;

Інв. № 18 - 08.02.2021, 24.02.2021, 17.03.2021, 21.03.2021;

Інв. № 28 - 18.04.2021, 23.04.2021, 30.04.2021, 07.05.2021, 11.05.2021, 15.05.2021;

Інв. № 36 - 22.06.2021, 26.06.2021, 01.07.2021, 09.07.2021, 14.07.2021, 17.07.2021, 26.07.2021, 30.07.2021, 05.08.2021, 10.08.2021, 15.08.2021, 27.08.2021, 07.09.2021, 13.09.2021, 23 .09.2021, 29.09.2021;

Інв. № 58 - 07.10.2021, 13.10.2021, 18.10.2021, 27.10.2021, 02.11.2021, 14.11.2021, 24.11.2021, 01.12.2021, 30.12.2021.

- 2022 рік «Книги нарядів»:

Інв. № 216 - 08.01.2022, 17.01.2022, 22.01.2022, 25.01.2022, 29.01.2022, 01.02.2022, 05.02.2022, 09.02.2022, 13.02.2022, 17.02.2022, 01.03.2022, 04.03.2022;

Інв. № 297 - 07.03.2022, 13.03.2022, 19.03.2022, 25.03.2022;

Інв. № 278 - 31.03.2022, 06.04.2022, 09.04.2022, 12.04.2022, 15.04.2022;

Інв. № 161 - 18.04.2022, 21.04.2022, 24.04.2022, 27.04.2022, 30.04.2022, 03.05.2022;

Інв. № 198 - 06.05.2022, 09.05.2022, 12.05.2022, 15.05.2022, 18.05.2022, 21.05.2022, 24.05.2022, 27.05.2022, 30.05.2022, 02.06.2022, 05.06.2022, 08.06.2022, 11.06.2022, 14.06.2022, 17.06.2022, 20.06.2022, 23.06.2022, 26.06.2022, 29.06.2022, 05.07.2022, 11.07.2022, 14.07.2022, 17.07.2022, 20.07.2022, 23.07.2022, 29.07.2022, 01.08.2022, 04.08.2022, 07.08.2022;

Інв. № 294 - 10.08.2022, 13.08.2022, 16.08.2022, 19.08.2022, 22.08.2022, 25.08.2022, 28.08.2022, 31.08.2022, 03.09.2022, 06.09.2022, 09.09.2022, 12.09.2022, 15.09.2022, 18.09.2022;

Інв. № 301 - 22.09.2022, 26.09.2022, 01.10.2022, 04.10.2022, 08.10.2022, 12.10.2022;

Інв. № 393 - 16.10.2022, 20.10.2022, 24.10.2022, 28.10.2022, 01.11.2022, 05.11.2022, 09.11.2022, 13.11.2022, 17.11.2022, 21.11.2022;

Інв. № 449 - 25.11.2022, 29.11.2022, 03.12.2022, 07.12.2022, 11.12.2022, 15.12.2022, 19.12.2022, 23.12.2022, 27.12.2022, 31.12.2022.

- 2023 рік «Книги нарядів»:

Інв. № 463 - 01.01.2023, 08.01.2023, 12.01.2023, 16.01.2023;

Інв. № 13 - 20.01.2023, 24.01.2023, 28.01.2023, 01.02.2023, 05.02.2023, 09.02.2023, 13.02.2023, 17.02.2023;

Інв. № 64 - 21.02.2023, 25.02.2023, 01.03.2023, 05.03.2023, 09.03.2023, 13.03.2023, 17.03.2023;

Інв. № 191 - 21.03.2023, 25.03.2023, 29.03.2023, 02.04.2023, 06.04.2023, 10.04.2023, 14.04.2023;

Інв. № 201 - 18.04.2023, 22.04.2023, 26.04.2023, 30.04.2023, 04.05.2023, 08.05.2023, 12.05.2023, 16.05.2023, 20.05.2023;

Інв. № 312 - 24.05.2023, 28.05.2023, 01.06.2023, 05.06.2023, 09.06.2023, 13.06.2023, 17.06.2023, 21.06.2023, 25.06.2023, 29.06.2023, 03.07.2023, 07.07.2023;

Інв. № 498 - 11.07.2023, 15.07.2023, 19.07.2023, 23.07.2023, 26.07.2023-27.07.2023 (нічний час), 01.08.2023-02.08.2023 (нічний час), 07.08.2023-08.08.2023 (нічний час);

Інв. № 511 - 12.08.2023-13.08.2023 (нічний час); 17.08.2023-18.08.2023 (нічний час); 19.08.2023-20.08.2023 (нічний час); 22.08.2023-23.08.2023 (нічний час); 26.08.2023 27.08.2023 (нічний час); 30.08.2023-31.08.2023 (нічний час); 03.09.2023-04.09.2023 (нічний час); 07.09.2023-08.09.2023 (нічний час); 11.09.2023-12.09.2023 (нічний час); 16.09.2023-16.09.2023 (нічний час);

Інв. № 595 - 19.09.2023-20.09.2023 (нічний час).

- 2024 рік «Книги нарядів»:

Інв. № 461 - 07.01.2024-08.01.2024 (нічний час); 15.01.2024-16.01.2024 (нічний час); 19.01.2024-20.01.2024 (нічний час); 23.01.2024-24.01.2024 (нічний час); 27.01.2024 28.01.2024 (нічний час); 31.01.2024-01.02.2024 (нічний час); 04.02.2024-05.02.2024 (нічний час); 08.02.2024-09.02.2024 (нічний час);

Інв. № 269 - 21.02.2024-22.02.2024 (нічний час); 26.02.2024-27.02.2024 (нічний час); 01.03.2024-02.03.2024 (нічний час); 05.03.2024-06.03.2024 (нічний час); 17.03.2024 18.03.2024 (нічний час); 21.03.2024-22.03.2024 (нічний час); 25.03.2024-26.03.2024 (нічний час); 27.03.2024-28.03.2024 (нічний час);

Інв. № 309 - 31.03.2024-01.04.2024 (нічний час); 04.04.2024-05.04.2024 (нічний час); 08.04.2024-09.04.2024 (нічний час); 16.04.2024-17.04.2024 (нічний час); 20.04.2024 21.04.2024 (нічний час); 24.04.2024-25.04.2024 (нічний час); 28.04.2024-29.04.2024 (нічний час);

Інв. № 261 - 20.05.2024, 24.05.2024, 28.05.2024, 01.06.2024, 05.06.2024, 09.06.2024;

Інв. № 492 - 13.06.2024, 17.06.2024.

Будь-яких зауважень чи заперечень щодо наданої відповідачем інформації про добові чергування та несення служби в нічний час позивач до суду не надав.

Суд враховує, що доказів на підтвердження обставин виконання позивачем службових обов`язків в нічний час за період з 07.11.2015 по 31.12.2017 та з 17.06.2024 по 24.03.2025 в матеріалах справи немає.

Щодо твердження відповідача про те, що згідно листа Управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Головного управління Національної поліції у Львівській області №97216-2025-2025 від 18.06.2025 року довідки про несення служби у нічний час ОСОБА_1 за період з грудня 2021 року по червень 2024 року , згідно наданих довідок про облік несення поліцейським служби в нічний час, виплачувалась, суд зазначає, що відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту виплати позивачу доплати за службу в нічний час за вказаний відповідачем період.

З наведеного, суд робить висновок про наявність у позивача права на отримання доплати за службу в нічний час за час проходження служби в поліції за період з січня 2018 по листопад 2018 та з січня 2020 по червень 2024.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не проведення нарахування та виплати позивачу доплати за службу в нічний час за час проходження служби в поліції за період з січня 2018 по листопад 2018 та з січня 2020 по червень 2024, зобов`язавши відповідача нарахувати та виплатити позивачу доплату за службу в нічний час у період з січня 2018 по листопад 2018 та з січня 2020 по червень 2024.

Щодо позовних вимог в частині нарахування та виплати грошової компенсації за невикористані дні відпустки, одноразової грошової допомоги при звільненні, індексації грошового забезпечення та доплати за службу в нічний час без урахування податків та зборів, суд зазначає, що визначення конкретної суми, яка підлягає перерахуванню позивачу, після сплати необхідних податків та зборів, так і саме нарахування сум податків та зборів належить до компетенції відповідача. Отже, позовні вимоги в цій частині є передчасними та такими, що не підлягають задоволенню.

Згідно із вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки доказів, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд робить висновок про наявність підстав для задоволення позову частково.

Щодо судового збору, суд зазначає, що оскільки позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» і такий фактично не сплачувався, відсутні підстави для вирішення питання про відшкодування судового збору відповідно до ст. 139 КАС України.

Керуючись статтями 242-246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ухвалив:

1. Позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції у Львівській області (пл. Генерала Григоренка 36, м. Львів, ) щодо не нарахування та невиплати при звільненні зі служби в поліції ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) компенсації за невикористані 6 днів відпустки за 2014 рік.

3. Зобов`язати Головне управління Національної поліції у Львівській області (пл. Генерала Григоренка 36, м. Львів, ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) грошову компенсацію за невикористані 6 днів відпустки за 2014 рік, з розміру грошового забезпечення, до складу якого включити премію та індексацію.

4. Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції у Львівській області (пл. Генерала Григоренка 36, м. Львів, ) щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в поліції та грошової компенсації за не використані 181 день відпустки не в повному обсязі.

5. Зобов`язати Головне управління Національної поліції у Львівській області (пл. Генерала Григоренка 36, м. Львів, ) перерахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) одноразову грошову допомогу при звільненні зі служби в поліції та грошову компенсацію за не використані 181 день відпустки, виходячи із розміру грошового забезпечення з урахуванням індексації та премії, з урахуванням раніше виплачених сум.

6. Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції у Львівській області (пл. Генерала Григоренка 36, м. Львів, ) щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) індексації грошового забезпечення з 07.11.2015 року по 31.10.2017 року, виходячи з розміру грошового забезпечення, нарахованого за вказаний період та базового місяця листопад 2015 року.

7. Зобов`язати Головне управління Національної поліції у Львівській області (пл. Генерала Григоренка 36, м. Львів, ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) індексацію грошового забезпечення за період з 07.11.2015 року по 30.11.2017 року, виходячи з розміру нарахованого грошового забезпечення за вказаний період та базового місяця - листопад 2015 року.

8. Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції України у Львівській області (пл. Генерала Григоренка 36, м. Львів, ) щодо не проведення нарахування та виплати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) доплати за службу в нічний час за час проходження служби в поліції за період з січня 2018 року по листопад 2018 року та з січня 2020 року по червень 2024 року.

9. Зобов`язати Головне управління Національної поліції у Львівській області (пл. Генерала Григоренка 36, м. Львів, ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) доплату за службу в нічний час у період з січня 2018 року по листопад 2018 року та з січня 2020 року по червень 2024 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Судові витрати розподілу не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст судового рішення складено 24.02.2026 року.

СуддяКостецький Назар Володимирович