Справа № 520/15853/25
Суддя: Кравчук В.М.
Дата ухвалення: 2026-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про повернення касаційної скарги

23 лютого 2026 року

м. Київ

справа №520/15853/25

адміністративне провадження № К/990/55341/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Кравчука В.М., суддів Коваленко Н.В., Стеценка С.Г.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21 липня 2025 року (суддя Волошин Д.) та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 01 грудня 2025 року (колегія у складі суддів Русанової В.Б., Бегунца А.О., П`янової Я.В.)

у справі № 520/15853/25

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області

про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі - ГУ ПФ України в Харківській області, відповідач, скаржник), в якому просив:

- визнати протиправними дії ГУ ПФ України в Харківській області щодо відмови в проведенні перерахунку пенсії за вислугу років ОСОБА_1 з 01.03.2023 відповідно до довідки про грошове забезпечення від 24.02.2025 № ФХ-114065/3178/С, виданої ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- зобов`язати відповідача провести з 01.03.2023 перерахунок пенсії за вислугу років позивачу відповідно до довідки про грошове забезпечення від 24.02.2025 № ФХ-114065/3178/С, виданої ІНФОРМАЦІЯ_1 , та виплатити перераховану пенсію, з урахуванням попередньо виплачених сум пенсії.

Харківський окружний адміністративний суд рішенням від 21.07.2025, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 01.12.2025, відмовив у задоволенні позову.

29.12.2025 до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 , в якій позивач з посиланням на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права просить скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21.07.2025 та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 01.12.2025, а натомість прийняти рішення про задоволення позовних вимог.

Верховний Суд ухвалою від 14.01.2026 залишив касаційну скаргу без руху відповідно до ч. 2 ст. 332 КАС України, надавши при цьому скаржнику десятиденний строк для усунення недоліків касаційної скарги, а саме шляхом подання уточненої редакції касаційної скарги із наведеним у ній обгрунтуванням підстав касаційного провадження, передбачених ч. 4 ст. 328 КАС України, а також щодо наявності обставин, з якими пп. «а» і «в» п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України пов`язують виникнення підстав для розгляду в порядку касаційного провадження рішень судів у справі № 520/15853/25.

04.02.2026 від скаржника до Суду надійшла заява про усунення недоліків касаційної скарги з долученими до неї примірниками касаційної скарги в уточненій редакції.

Перевіркою поданої касаційної скарги (в уточненій редакції) встановлено, що підставою для касаційного оскарження рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21.07.2025 та постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 01.12.2025 скаржник визначив п. 3 ч. 4 ст. 328 КАС України. Крім того, покликався на те, що ця касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, а справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для позивача.

У контексті наведеного Суд звертає увагу позивача на те, що за змістом норм ч. 4 ст. 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 330 КАС України у касаційній скарзі зазначається підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

Наведені положення процесуального закону дають підстави вважати, що суд касаційної інстанції може відкрити касаційне провадження виключно у випадках, передбачених ч. 4 ст. 328 КАС України, зазначених скаржником у касаційній скарзі. При цьому мотиви особи, що подає касаційну скаргу, щодо незгоди з судовим рішенням мають бути викладені з урахуванням передбачених Кодексом адміністративного судочинства України підстав для його скасування або зміни з вказівкою на конкретні висновки суду, рішення якого оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які неправильно застосовані цим судом при формуванні відповідного висновку.

Зокрема обов`язковими умовами при оскарженні судових рішень на підставі п. 3 ч. 4 ст. 328 КАС України є зазначення у касаційній скарзі: 1) норми права, яку неправильно застосовано судом апеляційної інстанції, висновок щодо правильного застосування якої ще не сформульовано Верховним Судом; 2) висновок апеляційного суду, який на переконання скаржника є неправильним; 3) у чому полягає помилка суду при застосуванні відповідної норми права; 4) як, на думку скаржника, відповідна норма повинна застосовуватися.

Заявивши підставою касаційного оскарження п. 3 ч. 4 ст. 328 КАС України, скаржник покликається на відсутність, на його думку, правного висновку Верховного Суду з питання застосування норм ч.ч. 1, 2 і 4 ст. 63 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон № 2262-ХІІ), а саме щодо обов`язковості проведення перерахунку пенсій за вислугу років військовослужбовців з 01.03.2023 чи з іншої дати у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення, з якого обчислюється розмір пенсії, внаслідок зростання прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 01.01.2023 на умовах, в порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.

Разом з тим, скаржником залишено поза увагою те, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13.03.2025 у зразковій справі № 400/6254/24 на підставі аналізу, у тому числі, норм Закону № 2262-XII окремо відзначила, що: "через зростання прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого законом України про Державний бюджет на певний рік, на 1 січня календарного року в осіб із числа військовослужбовців виникли підстави для перерахунку пенсій, призначених згідно із Законом № 2262-XII...

В аспекті наведеного Велика Палата Верховного Суду погоджується з висновком Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду про те, що вказаний перерахунок пенсії позивача на підставі рішення суду у справі вважається таким, що виник на підставі, встановленій нормативно-правовим актом, а саме через зростання прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом України про Державний бюджет на певний рік, що мало наслідком зміну розміру грошового забезпечення військовослужбовців (посадового окладу) та є підставою для перерахунку пенсії колишнім військовослужбовцям відповідно до статті 43, 63 Закону № 2262-XII.".

Також позивач не обґрунтував наявність у цьому випадку обставин, з якими пп. «а» і «в» п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України пов`язують виникнення підстав для розгляду в порядку касаційного провадження рішень судів, ухвалених у справі, розглянутій за правилами спрощеного позовного провадження. Натомість покликання на фундаментальність та суспільне значення справи, її винятковість обумовлені незгодою скаржника із наданою судами попередніх інстанцій правовою оцінкою встановлених обставин у справі без дослідження наявних доказів щодо причин підвищення з 01.02.2023 розміру грошового забезпечення за посадою позивача.

У взаємозв`язку з цим слід зазначати, що суд касаційної інстанції не може самостійно визначати підстави касаційного оскарження, такий обов`язок покладено на особу, яка оскаржує судові рішення, оскільки в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (ч. 3 ст. 334 КАС України), а в подальшому саме в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення (ч. 1 ст. 341 КАС України).

У той же час відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження або їх некоректне (помилкове) визначення, або визначення безвідносно до предмета спору у конкретній справі, у якій подається касаційна скарга, унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.

Таким чином, на момент постановлення цієї ухвали позивач не усунув недоліків, які слугували підставою для залишення касаційної скарги без руху.

За приписами ч. 2 ст. 332 КАС України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

За викладених обставинах, Суд вважає, що ОСОБА_1 слід повернути касаційну скаргу на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21.07.2025 та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 01.12.2025.

Керуючись ст.ст. 169, 332 КАС України, Верховний Суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Повернути ОСОБА_1 касаційну скаргу на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21 липня 2025 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 01 грудня 2025 року у справі № 520/15853/25.

2. Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не перешкоджає особі, яка її подала, реалізувати право на повторне звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

3. Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та не може бути оскаржена.

Суддя В.М. Кравчук

Суддя Н.В. Коваленко

Суддя С.Г. Стеценко