Справа № 420/1059/20
Суддя: Мацедонська В.Е.
Дата ухвалення: 2026-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

24 лютого 2026 року

м. Київ

справа №420/1059/20

адміністративне провадження №Зі/990/33/26

Суддя Верховного Суду у Касаційному адміністративному суді Мацедонська В. Е.,

розглянувши у порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про відвід суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду в складі: головуючої судді (судді-доповідача) Єресько Л. О., суддів Соколова В. М. та Загороднюка А. Г. від розгляду справи № 420/1059/20 за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу П`ятого апеляційного адміністративного суду від 10 грудня 2025 року та ухвалу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 22 січня 2026 року у справі № 420/1059/20 за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області про зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Одеського окружного адміністративного суду із позовом до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області, в якому просила:

- визнати бездіяльність відповідача щодо неповернення боргу несплаченого заробітку/винагороди присяжного засідателя Суворовського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 за період з вересня 2017 року по 01.01.2020 протиправною;

- визнати бездіяльність відповідача щодо неподання звітів до фіскальних органів про суми нарахованого заробітку/винагороди і єдиного соціального внеску на застраховану особу присяжного засідателя Суворовського суду м. Одеси ОСОБА_1 за період з вересня 2017 року по 01.01.2020 протиправною;

- зобов`язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Одеській області повернути борг несплаченого заробітку/винагороди та надати звіти до фіскальних органів про суми нарахованого заробітку/винагороди і єдиного соціального внеску на застраховану особу присяжного засідателя Суворовського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 за період з вересня 2017 року по 01.01.2020.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 18.03.2021, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 15.09.2021 та постановою Верховного Суду від 22.12.2022, у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

18.11.2024 ОСОБА_1 звернулася до Одеського окружного адміністративного суду із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 22.11.2024 відмовлено у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 про перегляд рішення суду від 18.03.2021 у справі №420/1059/20 за нововиявленими обставинами, оскільки станом на день подання заяви минув трирічний строк з дня набрання судовим рішенням законної сили, який не може бути поновлений (частини друга, третя статті 363 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Не погоджуючись із вищезазначеним судовим рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, у якій просила скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу до Одеського окружного адміністративного суду для вирішення питання про відкриття провадження за нововиявленими обставинами.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 12.12.2024 апеляційну скаргу залишено без руху, а ухвалою від 22.01.2025 цей суд повернув апеляційну скаргу апелянту.

Постановою Верховного Суду від 26.09.2025 касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, ухвалу П`ятого апеляційного адміністративного суду від 22.01.2025 у справі № 420/1059/20 скасовано, а справу направлено для продовження розгляду до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 24.10.2025 заяву ОСОБА_1 про відвід суддів: Кравченка К.В, Вербицької Н.В., Джабурії О.В. у справі № 420/1059/20 визнано необґрунтованою, а ухвалою від 28.10.2025 відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід вказаним суддям.

30.10.2025 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 22.11.2024, з урахуванням висновків Верховного Суду викладених у постанові від 26.09.2025 у цій справі, було залишено без руху, а ухвалою від 19.11.2025 повторно залишено без руху.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 04.11.2025 заяву ОСОБА_1 про відвід суддів: Кравченка К.В, Вербицької Н.В., Джабурії О.В. у справі № 420/1059/20 визнано необґрунтованою, а ухвалою від 07.11.2025 заяву ОСОБА_1 про відвід вказаним суддям залишено без задоволення.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11.11.2025 заяву ОСОБА_1 від 10.11.2025 про відвід суддів залишено без розгляду, оскільки її обґрунтовано незгодою із ухваленими колегією суддів судовими рішеннями, і такі підстави вже були заявлені у попередніх заявах про відвід.

18.11.2025 ОСОБА_1 звернулась до Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвали П`ятого апеляційного адміністративного суду від 24.10.2025, 28.10.2025, 04.11.2025, 07.11.2025 та 11.11.2025 у справі № 420/1059/20.

Верховний Суд ухвалою від 04.12.2025 відмовив у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвали П`ятого апеляційного адміністративного суду від 24.10.2025, 28.10.2025, 04.11.2025, 07.11.2025., 11.11.2025 у справі № 420/1059/20 позаяк вказані ухвали касаційному оскарженню не підлягають. Водночас Верховний Суд вказав, що згідно із частиною третьою статті 328 КАС України, у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову та заміни заходу забезпечення позову, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 03.12.2025 клопотання ОСОБА_1 від 27.11.2025 про відвід суддів апеляційного суду: Кравченка К.В, Вербицької Н.В., Джабурії О.В. у справі № 420/1059/20 залишено без розгляду.

П`ятий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 10.12.2025 відмовив у задоволенні клопотання ОСОБА_1 від 27.11.2025 про звільнення її від сплати судового збору за подання апеляційної скарги. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 22.11.2024 повернув апелянту.

02.01.2026 ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на ухвали П`ятого апеляційного адміністративного суду від 24.10.2025, 28.10.2025, 04.11.2025, 07.11.2025, 11.11.2025, 03.12.2025 та від 10.12.2025 у справі № 420/1059/20.

Ухвалою від 22.01.2026 Верховний Суд відмовив у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвали П`ятого апеляційного адміністративного суду від 24.10.2025, 28.10.2025, 04.11.2025, 07.11.2025, 11.11.2025, 03.12.2025 та від 10.12.2025 у справі №420/1059/20.

18.02.2026 ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу П`ятого апеляційного адміністративного суду від 10.12.2025 та ухвалу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 22.01.2026 у справі № 420/1059/20.

20.02.2026 до Верховного Суду надійшла заява ОСОБА_1 про відвід колегії суддів Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду в складі: головуючої судді (судді-доповідача) Єресько Л.О., суддів Соколова В.М. та Загороднюка А.Г. від розгляду справи № 420/1059/20.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: Єресько Л. О., Соколова В. М. та Загороднюка А. Г. від 23 лютого 2026 року визнано необґрунтованим заявлений ОСОБА_1 відвід суддів Єресько Л. О., Соколова В. М. та Загороднюка А. Г. у цій справі та на підставі положень частини четвертої статті 40 Кодексу адміністративного судочинства України заяву про відвід передано на розгляд судді, який не входить до складу суду у цій справі.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23 лютого 2026 року заяву ОСОБА_1 про відвід суддів Єресько Л. О., Соколова В. М. та Загороднюка А. Г. у справі № 420/1059/20 передано для вирішення судді Мацедонській В. Е.

Згідно з частиною восьмою статті 40 КАС України, суддя, якому передано на вирішення заяву про відвід, вирішує питання про відвід в порядку письмового провадження.

За текстом частин одинадцятої, дванадцятої статті 40 КАС України питання про відвід вирішується невідкладно. Вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі. За результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу.

Заявлений відвід скаржниця обґрунтовує повною недовірою до колегії суддів (доповідач - Єресько Л. О., судді - Соколов В. М. та Загороднюк А. Г.), у зв`язку з розглядом цієї справи даною колегією тричі та розподілом на неї вчетверте. Таким чином позивачка вважає, що колегія суддів незаконно тричі здійснила розгляд цієї справи, у яких висловила свою правову позицію. Зазначене порушує принцип неупередженості, принцип правової визначеності, порушує порядок формування складу суду, порушує право позивача на ефективний судовий захист. Отже, наведене створює у позивачки об`єктивні сумніви щодо їхньої безсторонності.

Вирішуючи питання про наявність підстав для відводу суддів Єресько Л. О., Соколова В. М. та Загороднюка А. Г. від участі у розгляді справи № 420/1059/20, Суд виходить з такого.

Підстави для відводу судді встановлені статтями 36 та 37 КАС України.

Зокрема, положення статті 36 КАС України передбачають випадки, коли суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу), а саме:

1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі;

2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи;

3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді;

5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу, яка встановлює недопустимість повторної участі суддів в розгляді адміністративної справи.

До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя.

Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Метою запровадження інституту відводу судді (суддів) є гарантування безсторонності суду, зокрема, запобігання упередженості судді (суддів) під час розгляду справи.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з частиною третьою статті 39 КАС України відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Заявляти відвід (самовідвід) після цього дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

У цьому випадку, очевидним є те, що для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості існує необхідність довести стороною наявність відповідних суб`єктивних та об`єктивних критеріїв.

При об`єктивному підході до встановлення наявності упередженості суду (суддів) повинно бути визначено окремо від поведінки судді, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. При цьому, вирішальним є саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду.

Водночас Верховний Суд зазначає, що суб`єктивний критерій вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і лише після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність.

Особа, яка подала заяву про відвід судді, повинна довести на підставі доказів факт упередженості судді у розгляді справи. Відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів і доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Отже, не може бути підставою для відводу суддів заява, яка містить лише припущення про існування відповідних обставин, непідтверджених належними і допустимими доказами.

Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів іншого.

Проаналізувавши заву скаржниці, у якій остання заявляє відвід суддям Єресько Л. О., Соколову В. М. та Загороднюку А. Г. у справі №420/1059/20, вважаю, що доводи скаржниці про необ`єктивність є безпідставними, адже в заяві не наведено будь-яких фактів прояву суддями поведінки, яка б свідчила про їх упередженість чи зацікавленість у результаті розгляду цієї справи.

Доводи заявниці зводяться до незгоди з постановленими ухвалами Верховного Суду у цій справі, якими відмовлено у відкритті касаційного провадження, що не може бути підставою відводу суддів.

Згідно з положеннями частини четвертої статті 36 КАС України, незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Щодо посилання скаржниці на порушення порядку визначення колегії суддів для розгляду цієї справи, то рішенням зборів суддів Верховного Суду в Касаційному адміністративному суді «Про окремі питання передачі судових справ у Касаційному адміністративному суді у складі Верховного Суду раніше визначеному складу суду (судді-доповідачу, колегії суддів)» від 22.07.2024 № 9 на підставі пунктів 2.3.13 та 2.3.44 діючого на той час Положення про автоматизовану систему документообігу суду, викладеного в новій редакції рішенням Ради суддів України від 02.04.2015 №25 (із змінами), установлено, що передача судової справи раніше визначеному судді-доповідачу здійснюється щодо апеляційних і касаційних скарг (зокрема тих, які подані в межах однієї справи, але на різні судові рішення), що надійшли до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду.

У пункті 2 вищезазначеного рішення (з урахуванням змін внесених рішенням від 06.12.2024 № 19) визначено наступне:

«Установити, що передача апеляційних і касаційних скарг раніше визначеному судді-доповідачу в судовій справі здійснюється щодо всіх апеляційних і касаційних скарг, поданих у межах однієї судової справи, зокрема на різні судові рішення та ті, що подано повторно.

У разі неможливості передачі апеляційних і касаційних скарг раніше визначеному судді-доповідачу в судовій справі за привилами абзацу першого цього пункту (зміна спеціалізації судді, припинення повноважень щодо здійснення правосуддя на час надходження апеляційної чи касаційної скарги, звільнення з посади судді, перебування в соціальній відпустці у зв`язку з вагітністю та пологами, соціальній відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку) така апеляційна скарга чи касаційна скарга підлягає автоматизованому розподілу в загальному порядку, передбаченому Положенням про автоматизовану систему документообігу суду й Тимчасовими засадами використання автоматизованої системи документообігу та визначення складу суду у Верховному Суді».

Згідно із пунктом 2.3.42 Положення про автоматизовану систему документообігу суду результатом розподілу судової справи шляхом передачі судової справи раніше визначеному у судовій справі судді є протокол передачі судової справи раніше визначеному складу суду (додаток 8), що створюється в автоматизованій системі уповноваженою особою апарату суду. Протокол передачі судової справи раніше визначеному судді роздруковується, підписується та додається до матеріалів судової справи.

Пунктом 2.12 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Верховному Суді визначено, що в разі коли відповідно до Положення передбачається передача судової справи раніше визначеному судді-доповідачу (складу суду), під раніше визначеним суддею-доповідачем (складом суду) слід розуміти суддю-доповідача (склад суду) відповідного касаційного суду.

Отже, обґрунтування заявниці зводяться до суб`єктивних міркувань та побоювань щодо розподілу справи № 420/1059/20 та розгляду касаційної скарги суддями Єресько Л. О., Соколовим В. М. та Загороднюком А. Г., що не можуть бути визнані обґрунтованими підставами для відводу та не можуть свідчити про необ`єктивність суддів Касаційного адміністративного суду під час розгляду цієї справи.

Проаналізувавши доводи, наведені скаржницею у заяві про відвід суддів Єресько Л. О., Соколова В. М. та Загороднюка А. Г., Суд дійшов висновку, що заява ОСОБА_1 не містить будь-яких об`єктивних доказів та доводів, які б підтверджували наявність обставин, що обґрунтовано викликають сумнів у неупередженості або необ`єктивності суддів, зокрема таких, які містили б належні, достатні, допустимі та достовірні дані щодо порушення гарантій неупередженості судді як з погляду «суб`єктивного критерію», так і з погляду «об`єктивного критерію».

При цьому інші підстави, передбачені статтями 36, 37 КАС України, які б унеможливлювали участь у розгляді справи суддів Єресько Л. О., Соколова В. М. та Загороднюка А. Г. і викликали необхідність її відводу, відсутні.

З урахуванням зазначеного, заяви ОСОБА_1 про відвід суддів Єресько Л. О., Соколова В. М. та Загороднюка А. Г. задоволенню не підлягає.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 36, 39, 40 КАС України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду в складі: головуючої судді (судді-доповідача) Єресько Л. О., суддів Соколова В. М. та Загороднюка А. Г. від розгляду справи № 420/1059/20 за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області про зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя В. Е. Мацедонська