Справа № 520/4368/25
Суддя: Макаренко Я.М.
Дата ухвалення: 2026-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2026 р. Справа № 520/4368/25
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Макаренко Я.М.,

Суддів: Жигилія С.П. , Любчич Л.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 09.01.2026, головуючий суддя І інстанції: Ніколаєва О.В., м. Харків, по справі № 520/4368/25

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного Фонду України в Харківській області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі відповідач, ГУ ПФ України в Харківській області), у якій просить:

- визнати протиправними дії відповідача щодо, які полягають у невиплаті/відмові виплати грошових коштів у розмірі 50 процентів за комунальні послуги з 2021 року по 2025 роки за рішенням Харківського окружного адміністративного суду №520/8234/2024 на протязі з 2021 року по 2025 роки позивачу;

- стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти у розмірі 50 процентів за комунальні послуги з 2021 року по 2025 роки за рішенням Харківського окружного адміністративного суду №520/8234/2024 на протязі з 2021 року по 2025 роки - не виплачені.

-накласти на керівника суб?єкта владних повноважень/начальника ГУ Пенсійного Фонду в Харківській області Баєву Г.О. за систематичне невиконання судових рішень №520/8234/2024 Харківського окружного адміністративного суду , штраф у сумі від 20 до 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

-винести окрему ухвалу та направити до правоохоронного органу для внесення відомостей до ЄРДР щодо неправомірних, а можливо навіть злочинних дій/ привласнення грошових коштів у розмірі 50 процентів за комунальні послуги з 2021 року по 2025 роки начальника ГУ Пенсійного Фонду в Харківській області Баєвої Г.О. по справі №520/8234/2024, в діях якої вбачаються ознаки кримінального правопорушення , відповідно до вимог ст. 364, 382 КК України (невиконання рішення суду службовою особою), зловживання владою та службовим становищем, службова недбалість, перевищення службових повноважень, що має наслідки та нанесену шкоду.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 04.03.2025 по справі №520/4368/25 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 09.01.2026 закрито провадження у справі №520/4368/25 за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, 5, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх, місто Харків, 61002, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Позивач, не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 09.01.2026 у справі №520/4368/25, з направленням справи до Полтавського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач зазначає, що станом на 15.01.2026 року рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03 вересня 2024 року по справі №520/8234/2024 рішення не виконано, а законні вимоги ігноруються відповідачами, які зловживають своїми правами, а оплата комунальних пільг з вересня 2024 року по теперішній час не здійснена у зв`язку з чим позивач звернувся з вказаним позовом.

За приписами ч. 1 ст. 312 Кодексу адміністративного судочинства України (далі за текстом КАС України) апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

У відповідності до п.1 та п.3 ч.1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, у разі у разі відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю та подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Враховуючи, що справа судом першої інстанції розглянута в порядку спрощеного позовного провадження, а також, відсутність клопотань від сторін справи про розгляд справи у відкритому судовому засіданні, колегія суддів вважає за необхідне розглянути справу в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в її межах, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм процесуального права, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Судом першої інстанції з комп`ютерної програми суду «Діловодство спеціалізованого суду» встановлено, що ухвалами Харківського окружного адміністративного суду від 24.05.2025, 23.07.2025, 19.12.2025 у справі №520/8234/24 вже вирішено питання про здійснення судового контролю за виконанням судового рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03.09.2024 у справі №520/8234/24, зазначені ухвали набрали законної сили.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що наявний спір між тими самими сторонами, з того самого предмета та з тих самих підстав, який судом уже вирішено шляхом постановлення ухвали про встановлення судового контролю, а тому провадження у цій адміністративній справі підлягає закриттю.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно зі ст.129-1 Конституції України однією з основних засад здійснення судочинства є обов`язковість судового рішення. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ст.14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

За правилами п. 1, 4 ч. 1 ст.238 КАС України, суд закриває провадження у справі, зокрема: якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства; якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Аналіз наведених норм процесуального законодавства свідчить, що з метою недопущення можливості ухвалення декількох судових рішень у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, законодавець установив правові обмеження у разі виявлення судом тотожних справ, які перебувають/перебували на розгляді у цьому або іншому адміністративному суді.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, якщо вимоги позивача не підлягають розгляду в межах окремої справи за правилами адміністративного судочинства, то в даному випадку вказане є підставою для закриття провадження на підставі п.1 ч.1 ст.238 КАС України.

Вказаними нормами встановлений імперативний обов`язок суду закрити провадження у справі у випадку встановлення, що рішення, яке набрало законної сили, ухвалене за результатами розгляду тотожного позову, в якому збігаються сторони, предмет і підстави позовів.

З огляду на це, слід зазначити, що тотожними визнаються позови, у яких одночасно збігаються сторони, предмет і підстава, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників адміністративного процесу, вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду.

Предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення.

Підстави адміністративного позову - це фактичні та юридичні обставини публічно-правового спору, які обґрунтовують можливість подання такого позову, це факти, які відповідно до норм матеріального права вказують на наявність (відсутність) між позивачем та відповідачем спірних правовідносин.

Отже, для встановлення тотожності підстав позову визначальне значення має коло обставин та фактів, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги. Не є зміною підстав адміністративного позову викладення одних і тих же обставин, але в іншій стилістичній формі або із зазначенням обставин, які були відомі заявникові під час подання ним первісної заяви, але були названі ним інакше.

Визначаючи підстави позову як елементу його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права.

Згідно з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, висловленим у постанові від 11.04.2018р. у справі №11-257заі18, тотожними визнаються позови, у яких збігаються сторони, предмет і підстава, коли позови повністю збігаються за складом учасників адміністративного процесу, вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду.

Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду в тотожній справі, що набрало законної сили, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення.

Після набрання рішенням законної сили сторони та інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ті ж самі позовні вимоги та з тих самих підстав.

Тобто, достатньою та необхідною правовою підставою для закриття провадження у справі на підставі п.4 ч.1 ст.238 КАС України є одночасна сукупність наступних умов:

- тотожність спору (підстави, предмет позову та сторони співпадають);

- наявність постанови чи ухвали, якими завершено розгляд справи;

- набрання судовим рішенням в іншій справі законної сили.

Так, відповідно до відомостей з Єдиного реєстру судових рішень, встановлено, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03.09.2024 року у справі №520/8234/24, набрало законної сили 02.12.2024року.

Зі змісту вказаного рішення встановлено, що позивач звертався адміністративним позовом, в якому просив суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, які полягають у припиненні виплати щомісячної доплати соціальних пільг ОСОБА_1 з грудня 2022 року по квітень 2024 року, ненадання 50 - відсоткової знижки плати за користування житлом (квартирної плати) та плати за комунальні послуги (водопостачання, газ, електрична, теплова енергія та інші послуги) в жилих будинках усіх форм власності в межах встановлених норм, передбачених законодавством порушення та згідно з п.5 ст. 12 Закону України від 20.12.1991 року №2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, а також звільненим з військової служби особам, які стали особами з інвалідністю під час проходження військової служби, та членам їх сімей, які перебувають на їх утриманні, батькам та членам сімей військовослужбовців, які загинули (померли) або пропали безвісті під час проходження служби;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити ОСОБА_1 додатково поновити та виплатити/зробити перерахунок та виплату однією сумою з урахуванням раніше виплачених сум соціальних пільг/щомісячної доплати з грудня 2022 року по квітень 2024 року (та в подальшому оскільки є інвалідом армії 2 групи - безстроково!), яка полягає у ненаданні 50 - відсоткової знижки плати за користування житлом (квартирної плати) та плати за комунальні послуги (водопостачання, газ, електрична, теплова енергія та інші послуги) в жилих будинках усіх форм власності в межах встановлених норм, передбачених законодавством порушення та згідно з п.5 ст. 12 Закону України від 20.12.1991 року 2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, а також звільненим з військової служби особам, які стали особами з інвалідністю під час проходження військової служби, та членам їх сімей, які перебувають на їх утриманні, батькам та членам сімей військовослужбовців, які загинули (померли) або пропали безвісті під час проходження служби;

- визнати протиправними дії Управління Соціального захисту населення адміністрації Київського району м. Харкова, які полягають у припиненні виплати щомісячної доплати соціальних пільг ОСОБА_1 з травня 2021 року по грудень 2022 року, ненадання 50 - відсоткової знижки плати за користування житлом (квартирної плати) та плати за комунальні послуги (водопостачання, газ, електрична, теплова енергія та інші послуги) в жилих будинках усіх форм власності в межах встановлених норм, передбачених законодавством порушення та згідно з п.5 ст. 12 Закону України від 20.12.1991 року №2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, а також звільненим з військової служби особам, які стали особами з інвалідністю під час проходження військової служби, та членам їх сімей, які перебувають на їх утриманні, батькам та членам сімей військовослужбовців, які загинули (померли) або пропали безвісті під час проходження служби;

- зобов`язати Управління Соціального захисту населення адміністрації Київського району м. Харкова здійснити ОСОБА_1 додатково поновити та виплатити/зробити перерахунок та виплату, однією сумою з урахуванням раніше виплачених сум соціальних пільг/щомісячної доплати) з травня 2021 року по грудень 2022 року, як інвалід армії 2 групи, яка має право на пільги / статус «Особа з інвалідністю внаслідок військової служби», яка полягає у ненаданні 50 - відсоткової знижки плати за користування житлом (квартирної плати) та плати за комунальні послуги (водопостачання, газ, електрична, теплова енергія та інші послуги) в жилих будинках усіх форм власності в межах встановлених норм, передбачених законодавством порушення та згідно з п.5 ст. 12 Закону України від 20.12.1991 року №2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, а також звільненим з військової служби особам, які стали особами з інвалідністю під час проходження військової служби, та членам їх сімей, які перебувають на їх утриманні, батькам та членам сімей військовослужбовців, які загинули (померли) або пропали безвісті під час проходження служби.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 03.09.2024 року у справі №520/8234/24 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Управління соціального захисту населення адміністрації Київського району Харківської міської ради про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено частково.

Визнано протиправними дії Управління соціального захисту населення адміністрації Київського району Харківської міської ради, які полягають у відмові призначити ОСОБА_1 за період з липня 2021 року по листопад 2022 року (включно) пільгу на оплату житлово-комунальних послуг відповідно до пункту 5 статті 12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити ОСОБА_1 за період з липня 2021 року по листопад 2022 року (включно) пільгу на оплату житлово-комунальних послуг відповідно до пункту 5 статті 12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, які полягають у відмові призначити ОСОБА_1 за період з грудня 2022 року по квітень 2024 року (включно) пільгу на оплату житлово-комунальних послуг відповідно до пункту 5 статті 12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити ОСОБА_1 за період з грудня 2022 року по квітень 2024 року (включно) пільгу на оплату житлово-комунальних послуг відповідно до пункту 5 статті 12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

У свою чергу, у межах розгляду даної справи (№520/4368/25) позивачем заявлені вимоги щодо:

- визнання протиправними дії відповідача, які полягають у невиплаті/відмові виплати грошових коштів у розмірі 50 процентів за комунальні послуги з 2021 року по 2025 роки за рішенням Харківського окружного адміністративного суду №520/8234/2024 на протязі з 2021 року по 2025 роки позивачу;

- стягнення з відповідача на користь позивача грошові кошти у розмірі 50 процентів за комунальні послуги з 2021 року по 2025 роки за рішенням Харківського окружного адміністративного суду №520/8234/2024 на протязі з 2021 року по 2025 роки - не виплачені.

-накласти на керівника суб?єкта владних повноважень/начальника ГУ Пенсійного Фонду в Харківській області Баєву Г.О. за систематичне невиконання судових рішень №520/8234/2024 Харківського окружного адміністративного суду , штраф у сумі від 20 до 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

-винести окрему ухвалу та направити до правоохоронного органу для внесення відомостей до ЄРДР щодо неправомірних, а можливо навіть злочинних дій/ привласнення грошових коштів у розмірі 50 процентів за комунальні послуги з 2021 року по 2025 роки начальника ГУ Пенсійного Фонду в Харківській області ОСОБА_2 по справі №520/8234/2024, в діях якої вбачаються ознаки кримінального правопорушення , відповідно до вимог ст. 364, 382 КК України (невиконання рішення суду службовою особою), зловживання владою та службовим становищем, службова недбалість, перевищення службових повноважень, що має наслідки та нанесену шкоду.

Разом з цим, в рішенні Харківського окружного адміністративного суду від 03.09.2024 року у справі №520/8234/24 судом першої інстанції зазначено, що позовні вимоги в частині виплати позивачу 50-відсоткової пільги однією сумою не підлягають задоволенню, оскільки у випадку набрання чинності рішенням суду про зобов`язання призначити пільгу на оплату житлово-комунальних послуг буде вважатися належним виконанням судового рішення. В даному випадку, не йде мова про виплату та визначення позивачу конкретно визначеної суми такої пільги. Надання такої пільги (визначення суми, нарахування тощо) відноситься до компетенції пенсійного органу.

Тобто, судом першої інстанції були розглянуті позовні вимоги щодо виплати грошових коштів у розмірі 50 процентів за комунальні послуги з 2021 року по 2024 роки та у задоволенні позовних вимог в цій частині було відмовлено. При цьому, рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03.09.2024 року у справі №520/8234/24 - набрало законної сили 02.12.2024року.

Разом з цим, апелянт зазначає, що станом на 15.01.2026 року рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03 вересня 2024 року по справі №520/8234/2024 рішення не виконано, а законні вимоги ігноруються відповідачами, які зловживають своїми правами, а оплата комунальних пільг з вересня 2024 року по теперішній час не здійснена.

Отже, фактично позивач не погоджується з діями відповідача, вчиненими на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03.09.2024 року у справі №520/8234/24.

Згідно з частинами 1, 2 статті 381-1 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснює суд, який розглянув справу як суд першої інстанції. Суд може здійснювати судовий контроль за виконанням судового рішення у порядку, встановленому статтями 287, 382-382-3 і 383 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 382 КАС України суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

В адміністративних справах з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг за письмовою заявою заявника суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати звіт про виконання судового рішення (частина 2 стаття 382 КАС України).

Положеннями частини 1 статті 382-3 КАС України передбачено, що за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень суд постановляє ухвалу про прийняття або відмову у прийнятті звіту, яку може бути оскаржено в апеляційному порядку за правилами частини п`ятої статті 382-1 цього Кодексу.

Отже, процесуальним кодексом передбачено декілька видів судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах.

Зазначені правові норми Кодексу адміністративного судочинства України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Наявність у Кодексі адміністративного судочинства України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів позивача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення чи констатації його невиконання.

Враховуючи вказане, вимоги про визнання протиправними дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення, в окремому судовому провадженні не розглядаються.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 31 серпня 2023 року у справі № 560/16807/21, від 14 листопада 2022 року у справі № 826/13820/16.

Колегія суддів наголошує, що питання, які виникають у зв`язку з виконанням судового рішення в одній справі не можуть становити окремий/самостійний предмет спору в іншій справі, адже в такий спосіб фактично нівелюється авторитет судового рішення, яке набрало законної сили. Понад те, як роз`яснив Конституційний Суд України, реалізація судового рішення є продовженням судового розгляду справи, що з урахуванням наведеного вище дає підстави вважати, що ця стадія не може становити окреме/самостійне позовне провадження.

Вказані правові висновки викладені в постанові Верховного Суду від 22 січня 2020 року у справі №183/3012/16.

Колегія суддів, проаналізувавши предмет позову у цій справі, дійшла висновку, що він фактично спрямований на виконання іншого судового рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03 вересня 2024 року по справі №520/8234/2024.

Разом з цим, судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції встановлено, що ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 03.03.2025 р. заяву позивача - задоволено частково та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області подати у місячний термін звіт про виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03 вересня 2024 року по справі №520/8234/24.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 24.04.2025 р. по справі №520/8234/24, яка залишена без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 23.09.2025 р. - прийнято звіт Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03 вересня 2024 року по справі №520/8234/24. Заяву ОСОБА_1 про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень в порядку ст. 383 КАС України, - залишено без задоволення.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 23.07.2025 р. по справі №520/8234/24, яка залишена без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 21.10.2025 року заяву позивача про зміну способу і порядку виконання рішення по справі залишено без задоволення.

Вказані ухвали були постановлені в порядку статей 382, 383, 378 КАС України на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03 вересня 2024 року по справі №520/8234/2024 та набрали законної сили.

Верховний Суд у постанові від 26 вересня 2025 року у справі № 380/26490/23 зазначив, що неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду в тотожній справі, яке набрало законної сили, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення. Після набрання рішенням законної сили позивач не може знову заявляти в суді ті ж позовні вимоги з тих самих підстав.

Враховуючи вказане, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявний спір між тими самими сторонами, з того самого предмета та з тих самих підстав, який судом уже вирішено.

З урахування наведених вище обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про необхідність закриття провадження у справі № 520/4368/25.

Доводи апеляційної скарги позивача зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Щодо вимог апеляційної скарги в частині винесення окремої ухвали щодо головуючої судді Ніколаєвої Ольги Вікторівни, яка злісно порушила встановлений 2-х місячний термін розгляду справи та покриває злочинні дії та привласнення грошових коштів 30000 гривен ОСОБА_3 , чим позбавила позивача доступу до правосуддя та позбавляє позивача вчасно під час війни здійснити своєчасну оплату за комунальні платежі, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 249 КАС України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.

У разі необхідності суд може постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними.

Суд може постановити окрему ухвалу у випадку зловживання процесуальними правами, порушення процесуальних обов`язків, неналежного виконання професійних обов`язків (в тому числі якщо підписана адвокатом чи прокурором позовна заява містить суттєві недоліки) або іншого порушення законодавства адвокатом або прокурором. Окрема ухвала щодо прокурора або адвоката надсилається органу, до повноважень якого належить притягнення до дисциплінарної відповідальності прокурора або адвоката відповідно.

В окремій ухвалі суд має зазначити закон чи інший нормативно-правовий акт (у тому числі його статтю, пункт тощо), вимоги яких порушено, і в чому саме полягає порушення.

З метою забезпечення виконання вказівок, що містяться в окремій ухвалі, суд встановлює у ній строк для надання відповіді залежно від змісту вказівок та терміну, необхідного для їх виконання.

Окрему ухвалу може бути винесено судом першої інстанції, судами апеляційної чи касаційної інстанцій.

Окрема ухвала може бути оскаржена особами, яких вона стосується. Окрема ухвала Верховного Суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суд вищої інстанції може постановити окрему ухвалу в разі допущення судом нижчої інстанції неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, незалежно від того, чи є такі порушення підставою для скасування або зміни судового рішення. Такі самі повноваження має Велика Палата Верховного Суду щодо питань передачі справ на розгляд Великої Палати.

Окрема ухвала стосовно порушення законодавства, яке містить ознаки кримінального правопорушення, надсилається прокурору або органу досудового розслідування, які повинні надати суду відповідь про вжиті ними заходи у визначений в окремій ухвалі строк. За відповідним клопотанням прокурора або органу досудового розслідування вказаний строк може бути продовжено.

Окрема ухвала має на меті усунення виявлених у процесі розгляду адміністративного позову порушень закону та є підставою для розгляду питання щодо відповідальності винних осіб, вона може стосуватися будь-якого суб`єкта, зокрема й того, який не бере участі у справі.

Таким чином, окрема ухвала - це рішення, яким суд реагує на виявлені під час розгляду справи порушення закону, причини та умови, що сприяли вчиненню порушення. Окрема ухвала є формою профілактичного впливу судів на правопорушників.

Необхідність її постановлення зумовлена завданнями адміністративного судочинства - захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень органів державної влади, місцевого самоврядування, їхніх посадових, службових осіб у процесі здійснення ними управлінських функцій.

За цих обставин слід зазначити, що суд має право, а не зобов`язаний постановити окрему ухвалу. Проте, враховуючи особливий статус суду в системі органів, що забезпечують правовий порядок, суд зобов`язаний реагувати на випадки очевидних, умисних або системних порушень закону.

Наведене правозастосування викладено у постановах Верховного Суду від 13.11.2023 у справі №240/11485/22, від 07.12.2023 у справі №420/21182/21, від 10.01.2024 у справі №320/4936/23, від 14.03.2024 у справі №420/10595/22 та від 13.06.2024 у справі №826/3979/18, від 03.06.2025 року у справі №580/8225/21.

Разом з цим, на переконання колегії суддів, позивач звертаючись до суду апеляційної інстанції з вимогою про постановлення окремої ухвали щодо дій судді Ніколаєвої О.В., не навів достатніх підстав та аргументів для постановлення окремої ухвали.

Проаналізувавши клопотання позивача, колегія суддів не вбачає підстав для постановлення окремої ухвали, а тому у задоволенні клопотання слід відмовити.

Вимоги позивача в апеляційній скарзі про накладення на начальника ГУ ПФУ в Харківській області Баєву Г.О. штрафу, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки штраф, який просить накласти позивач на керівника ГУ ПФУ в Харківській області, передбачений частиною 3 статті 382-3 КАС України може бути застосований лише у випадку постановлення судом ухвали про відмову у прийнятті звіту про виконання судового рішення. Натомість в межах цієї справи відсутнє рішення суду, яке набрало законної сили, і підлягає виконанню, а отже і судовий контроль не встановлювався, що свідчить про відсутність підстав для накладення такого штрафу.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Водночас суд ураховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також ураховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain), серія A, 303-A, п. 29).

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 09.01.2026 по справі № 520/4368/25 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Я.М. Макаренко
Судді С.П. Жигилій Л.В. Любчич