Справа № 240/22173/25
Суддя: Капинос Оксана Валентинівна
Дата ухвалення: 2026-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2026 року м. Житомир справа № 240/22173/25

категорія 112010203

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Капинос О.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

Позивач - ОСОБА_1 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить:

визнати протиправними дії відповідачів та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 28.08.2025 №78, щодо відмови у призначенні пенсії за зниженням пенсійного віку відповідно до ч. 2 ст. 55, ч. 2 ст. 56 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", з 17.03.2025;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повторно розглянути заяву про призначення пенсії за віком із зниженням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та прийняти рішення з урахуванням висновків суду.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що 19 серпня 2025 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області із заявою про призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Заява позивача про призначення пенсії за принципом екстериторіальності розглядалась Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області, яким 26.8.2025 винесено рішення про відмову у призначені пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного періоду проживання в зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01 січня 1993 року протягом 3 років.

Дану відмову позивач вважає незаконною, а своє право на призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" порушеним, оскільки він має посвідчення особи, потерпілої від наслідків аварії на ЧАЕС, та документально підтверджений період проживання в зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01 січня 1993 року більше 3 роки, що є достатнім для призначення пенсії.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 22.09.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області у відзиві просить відмовити у задоволенні позову. Зазначає, що розглянувши заяву та надані документи, 26.08.2025 прийнято рішення відмовити у призначенні пенсії відповідно до п.2 ст. 55 Законом України "Про статус соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 № 796-ХІІ, оскільки не підтверджено проживання в зоні гарантованого добровільного відселення не менше 3 років станом на 01.01.1993 рік.

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області у відзиві просить відмовити у задоволенні позову. Вказує, що дії ГУ ПФУ в Запорізькій області, яким була розглянута заява позивача, є правомірними. Зокрема, згідно наданих документів станом на 01.01.1993 підтверджений період проживання позивача в зоні гарантованого добровільного відселення з 16.02.1988 по 05.12.1989 та з 02.12.1991 по 31.12.1992, що становить 02 роки 10 місяців 20 днів, що не дає право на зниження пенсійного віку для виходу на пенсію на 6 років відповідно до Закону №796.

Відповідно до положень частини п`ятої статті 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

ОСОБА_1 відповідно до копії паспорту народився ІНФОРМАЦІЯ_1 та згідно копії посвідчення Серії НОМЕР_1 , виданого Житомирською обласною державною адміністрацією 23.03.1994, має статус громадянина, який потерпів від Чорнобильської катастрофи (категорія 3).

26.07.2024 позивач звернувся з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 55 Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Розглянувши заяву та надані документи, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернівецькій області 02.08.2024 прийнято рішення відмовити у призначенні пенсії відповідно до п. 2 ст. 55 Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 № 796-ХІІ (далі - Закон № 796), оскільки відсутнє право на призначення пенсії.

08.08.2024 позивач повторно звернувся з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 55 Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Розглянувши заяву та надані документи, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області 16.08.2024 прийнято рішення відмовити у призначенні пенсії відповідно до п. 2 ст. 55 Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", оскільки не підтверджено проживання в зоні гарантованого добровільного відселення не менше 3 років станом на 01.01.1993 рік.

28.07.2025 позивач знову звернувся з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 55 Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Розглянувши заяву та надані документи, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області, до страхового стажу позивача зараховано усі періоди трудової діяльності. Вік позивача на момент звернення становить 54 роки 00 місяців 12 днів. Страховий стаж становить 36 років 07 місяців 04 дні. Згідно довідки №1950 від 25.07.2024 та посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи Серії НОМЕР_1 від 23.03.1995 період роботи (проживання) на території гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 - 2 роки 10 місяців 20 днів.

До періоду проживання на території гарантованого добровільного відселення не зараховано період проходження військової служби з 06.12.1989 по 01.12.1991 згідно військового квитка НОМЕР_2 від 06.12.1989, оскільки відсутня інформація про місце проходження строкової військової служби. Додатково до заяви про призначення пенсії від 28.07.2025 додана нова довідка про період проживання в зоні гарантованого добровільного відселення №13439 від 25.07.2025, однак відповідач вказує на розбіжності в даті початку реєстрації та проживання за адресою зазначеною в довідках згідно довідки № 1950 від 25.07.2024 (16.02.1988 рік) та згідно довідки № 13439 від 25.07.2025 (26.04.1986), отже вказана інформація потребує акту зустрічної перевірки.

05.08.2025 ГУПФУ в Запорізькій області прийнято рішення відмовити у призначенні пенсії відповідно до п. 2 ст. 55 Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", оскільки не підтверджено проживання в зоні гарантованого добровільного відселення не менше 3 років станом на 01.01.1993 рік.

19.08.2025 позивач знову звернувся з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 55 Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Заява позивача про призначення пенсії за принципом екстериторіальності розглядалась Головним управлінням Пенсійного фонду України Запорізькій області, яким 26.08.2025 винесено рішення № 78 про відмову у призначені пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного періоду проживання в зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01 січня 1993 року протягом 3 років (далі - спірне рішення).

Зокрема, у вказаному рішенні зазначено, що вік позивача на момент звернення становить 54 роки 01 місяць 03 дні. Страховий стаж становить 36 років 08 місяців 04 дні.

Листом від 02.09.2025 №0600-0211-8/75313 Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повідомило позивача про відмову у призначені пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у зв`язку з відсутністю необхідного періоду проживання в зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01 січня 1993 року протягом 3 років.

Вважаючи рішення Головного управління Пенсійного фонду України Запорізькій області від 26.08.2025 № 78 про відмову в призначенні пенсії незаконним, а своє право на призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" - порушеним, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Надаючи правову оцінку спірному рішенню, суд виходить з наступного.

Згідно зі статтею 9 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" № 796-ХІІ від 28.02.1991 (далі - Закон №796-ХІІ) особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, є, зокрема, потерпілі від Чорнобильської катастрофи - громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи.

До потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать, зокрема, особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення, за умови, що вони за станом на 01 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років (стаття 11 Закону № 796-ХІІ).

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 14 цього Закону особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 01 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років відносяться до категорії 3 осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, для встановлення пільг і компенсацій.

Умови надання пенсій за віком особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення визначені в статті 55 Закону № 796-XII, частиною першою якої передбачено, що особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-ІV, за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

Частиною 2 цієї статті визначено, що особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років - 3 роки* та додатково 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років.

При цьому, в примітці до п.2 ч.1 ст.55 Закону №796-XII зазначено, початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Аналіз викладених норм дає підстави для висновку, що особа, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи та яка проживала або працювала на території у зоні гарантованого добровільного відселення з моменту аварії на ЧАЕС до 01.01.1993 протягом не менше 3 років має право на призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку та початкову величину 3 роки та додатково 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років.

Також, виходячи зі змісту правовідносин, які регулюються Законом №796-ХІІ, обов`язковий для отримання особою статусу постраждалого від Чорнобильської катастрофи період проживання та роботи починає свій перебіг від дати аварії на Чорнобильській АЕС, тобто з 26.04.1986. Початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Отже, щодо проживання та (або) праці потерпілої особи у зоні гарантованого добровільного відселення протягом 3 років станом на 01.01.1993, то його необхідно обраховувати з 26.04.1986 по 01.01.1993.

При цьому, суд звертає увагу на те, що зменшення пенсійного віку на 6 років відповідно до ст. 55 Закону №796-ХІІ можливе за наявності двох самостійних умов: 1)початкова величина зниження пенсійного віку 3 роки встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року; 2) проживання щонайменше 3 роки станом на 1 січня 1993 року є умовою, яка встановлює додатково 1 рік зменшення пенсійного віку за 2 роки проживання, роботи.

Водночас застосування як першої, так і другої умови, можливе у разі постійного проживання особи в зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01 січня 1993 року щонайменше 3 роки.

Згідно з положеннями статті 26 Закону № 1058-ІV право на пенсію за віком мають особи після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 01 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 45 Закону № 1058-ІV пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

У ході розгляду справи встановлено, що ОСОБА_1 у віці 54 роки звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області із заявою від 19.08.2025 про призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку.

Заява позивача за принципом екстериторіальності була розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області, та спірним рішенням якого позивачу відмовлено у призначенні пенсії через відсутність факту проживання у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 не менше 3 роки.

Отже, спірним питанням в даній справі є лише наявність у позивача права на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку на 6 років відповідно ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону № 1058-IV затверджено постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 19.12.2023 № 55-1) (далі - Порядок № 22-1), абзацом 2 підпункту 7 пункту 2.1 якого передбачено, що документи, які підтверджують право на призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку для потерпілих від Чорнобильської катастрофи такими документами є:

для осіб, які постійно проживали (проживають) на територіях радіоактивного забруднення, додаються відомості про місце проживання, зазначені у пункті 2.22 цього розділу, та/або документи про проживання, видані органами місцевого самоврядування.;

посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (для осіб, які належать до категорії 4 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи - за наявності) (при призначенні пенсії згідно зі статтею 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи").

Так, пунктом 2.22 цього Порядку визначено, що для підтвердження інформації про місце проживання особа може надавати відомості про місце проживання, що були внесені до документів, визначених Законом України "Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні".

У постановах від 19 вересня 2019 року у справі № 556/1172/17, від 11 березня 2024 року у справі № 500/2422/23, від 19 вересня 2024 року у справі № 460/23707/22, від 02 жовтня 2024 року у справі № 500/551/23 Верховний Суд зазначив про те, що виникнення права на зниження пенсійного віку законодавець пов`язує із фактом фізичного перебування особи у зоні радіоактивного забруднення у зв`язку з постійним проживанням, або у зв`язку з роботою в такій місцевості. При цьому зниження пенсійного віку залежить від рівня радіологічного забруднення місцевості та тривалості проживання в ній особи.

У постанові від 11 листопада 2024 року у справі № 460/19947/23 Верховний Суд, за подібних зі спірними відносин в аспекті належного підтвердження проживання (роботи) у зоні радіаційного забруднення для цілей призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону № 796-XII, зауважив на тому, що наявність посвідчення постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи не є безумовною і єдиною підставою для призначення пенсії на підставі положень абзацу п`ятого пункту 2 частини першої статті 55 Закону № 796-XII. Вагомим у цьому випадку є встановлений факт фізичного перебування особи на території радіоактивного забруднення у зв`язку з постійним проживанням або роботою на цій території.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно довідки Відділу реєстрації місця проживання Коростенської міської ради від 18.08.2025 № 14246 позивач проживав та був зареєстрований в АДРЕСА_1 , з 16.02.1988 р. по теперішній час.

Аналогічні дані місяться у довідці Відділу реєстрації місця проживання Коростенської міської ради від 25.07.2024 № 1950.

Відповідно до довідки Управління праці та соціального захисту населення Коростенської міської ради Житомирської області №92 від 19.08.2025 м. Коростень Житомирської області віднесено до зони гарантованого добровільного відселення (3 зона).

Згідно довідки Відділу реєстрації місця проживання Коростенської міської ради від 25.07.2025 № 13439 позивач проживав та був зареєстрований в АДРЕСА_1 , з 26.04.1986 р. по теперішній час.

Разом з тим, листом від 19.08.2025 №1917 Відділ реєстрації місця проживання Коростенської міської ради повідомив, що довідка про період проживання на території, яка відповідно до Постанови КМУ №106 від 23.07.1991 віднесена до зони гарантованого добровільного відселення (3 зона), від 25.07.2025 №13439 є недійсною.

Також згідно довідки від 18.08.2025 №210/01-31, яка видана Коростенським міським ліцеєм №1 відділу освіти ВК КМР Житомирської області, зазначено, що гр. ОСОБА_1 з 01.09.1978 по 1988 навчався у Коростенській середній школі №1.

Так, з наявної в матеріалах справи копії атестату від 16.06.1988 вбачається, що ОСОБА_1 закінчив повний курс середньої школи №1 м.Коростеня Житомирської області.

Відповідно диплому НОМЕР_3 від 30.06.1989 ОСОБА_1 навчався в Коростенському СПТУ №16 в період з 01.09.1988 по 30.06.1989.

Згідно даних трудової книжки НОМЕР_4 ОСОБА_1 в період з 06.07.1989 по 22.11.1989 працював в Коростенському спец.АТП-0606 "Агропромтранс" та з 06.12.1989 по 01.12.1991 проходив службу в рядах радянської армії.

Згідно позиції Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області до періоду проживання в зоні гарантованого добровільного відселення не враховано період проходження військової служби в рядах радянської армії.

Суд погоджується з такими доводами, оскільки в матеріалах справи відсутні докази, що місце розташування військової частини, де позивач проходив службу, знаходилось на території, яка належить до зони гарантованого добровільного відселення.

Так, Верховний Суд у постанові від 11 листопада 2024 року у справі №460/19947/23 виснував, що оскільки військова служба та навчання зазвичай є тривалими періодами, протягом яких особа постійно перебуває (проживає) в певному місці, такі періоди можуть бути прирівняні до постійного проживання або роботи в зоні радіаційного забруднення і враховані під час призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку, лише за умови, що останні безпосередньо проходили в забрудненій зоні і зазначене буде підтверджено відповідними документами, які однозначно вказують на місцезнаходження позивача у радіоактивній зоні протягом відповідного періоду (довідка з гуртожитку навчального закладу, в якому проживав позивач під час навчання; військовий квиток, довідка з військової частини про її місце дислокації або інші документи, з яких вбачається інформація про місце розташування військової частини).

В той же час, враховуючи приписи Порядку № 22-1, підставою для призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, є належність особи до потерпілих від Чорнобильської катастрофи та факт проживання (роботи), а не реєстрації у зоні радіаційного забруднення. Тобто наявність посвідчення постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи не є безумовною і єдиною підставою для призначення пенсії на підставі положень абзацу 5 пункту 2 частини першої статті 55 Закону № 796-XII.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд, зокрема, у постановах від 29 січня 2020 року у справі № 572/245/17 та від 17 червня 2020 року у справі №572/456/17, від 11 листопада 2024 року у справі № 460/19947/23.

Також, у постановах від 19 вересня 2019 року у справі № 556/1172/17, від 11 березня 2024 року у справі № 500/2422/23, від 19 вересня 2024 року у справі №460/23707/22, від 02 жовтня 2024 року у справі № 500/551/23 Верховний Суд також зазначив про те, що виникнення права на зниження пенсійного віку законодавець пов`язує із фактом фізичного перебування особи у зоні радіоактивного забруднення у зв`язку з постійним проживанням, або у зв`язку з роботою в такій місцевості.

Отже, надана довідка Відділу реєстрації місця проживання Коростенської міської ради від 18.08.2025 № 14246 дає підстави для висновку, що позивач проживав та був зареєстрований в АДРЕСА_1 , з 16.02.1988 р. по 06.12.1989 та з 02.12.1989 по 01.01.1993.

В той же час, як вже зазначалося, в матеріалах справи міститься довідка від 18.08.2025 №210/01-31, яка видана Коростенським міським ліцеєм №1 відділу освіти ВК КМР Житомирської області, де зазначено, що гр. ОСОБА_1 з 01.09.1978 по 1988 навчався у Коростенській середній школі №1.

Згідно п.4.7 Порядку №22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Разом з тим, зміст спірного рішення не містить будь яких даних про те, що вказана довідка була розглянута відповідачем та їй надана відповідна оцінка щодо врахування як підстави для зниження позивачу пенсійного віку.

Беручи до уваги встановлені обставини у справі та наведені норми чинного законодавства України, суд дійшов висновку про те, що у відповідачем - ГУ ПФУ в Запорізькій області при прийнятті рішення від 26.08.2025 № 78 щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії не враховані всі обставини, що мають значення для його прийняття, з огляду на що таке рішення прийняте всупереч вимог законодавства, є протиправним та підлягає скасуванню.

Обираючи спосіб захисту порушеного права, суд виходить з наступного.

Позивач в позові просить зобов`язати зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Житомирській області повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Відповідно до частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Європейський Суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював необхідність ефективного захисту прав заявників. Наприклад, у пункті 75 рішення від 05 квітня 2005 у справі "Афанасьєв проти України" (заява №38722/02) ЄСПЛ зазначає, що засіб захисту, який вимагається згаданою статтею, повинен бути ефективним, як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні (абзац 2 частини 4 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідно до пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

У справі, яка розглядається суд встановив, що для прийняття рішення за результатами поданої позивачем заяви за принципом екстериторіальності структурним підрозділом визначено ГУ ПФУ в Запорізькій області, рішенням якого відмовлено в призначенні пенсії за віком.

Відтак, дії зобов`язального характеру щодо призначення позивачу пенсії за віком із зниженням пенсійного віку має вчинити територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності, що вирішував питання про призначення пенсії за віком, яким у цьому випадку є ГУ ПФУ в Запорізькій області.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що порушене право позивача підлягає судовому захисту шляхом зобов"язання Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 19.08.2025 про призначення пенсії та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду у даній справі.

Стосовно вимоги позивача про зобов`язання ГУ ПФУ в Житомирській області, призначити пенсію, то суд зазначає, що така вимога задоволенню не підлягає, оскільки пенсійний орган листом лише повідомив позивачу про результат розгляду його заяви, натомість рішенням, яке безпосередньо впливає на права позивача є рішення ГУ ПФУ в Запорізькій області.

Крім того, суд вважає передчасними вимоги щодо призначення пенсії з 17.03.2025, оскільки рішення про її призначення ще не прийняте.

Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

За змістом положень частин першої, другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 9, 72-77, 90, 242-246, 255, 258 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

вирішив:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 . РНОКПП/ЄДРПОУ: НОМЕР_5 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. Ольжича, 7,м. Житомир,Житомирський р-н, Житомирська обл.,10003. РНОКПП/) , Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (просп. Соборний, 158Б,м. Запоріжжя,Запорізька обл., Запорізький р-н,69005. РНОКПП/), про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 26.08.2025 № 78 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Зобов"язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 19.08.2025 про призначення пенсії та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду у даній справі.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Капинос

24.02.26