Справа № 380/744/26
Суддя: Качур Роксолана Петрівна
Дата ухвалення: 2026-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2026 рокусправа № 380/744/26
11 год 00 хв м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Качур Р.П. розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування повідомлення, -

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі - відповідач-1), Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (відповідач-2), в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати Повідомлення Головного державного виконавця Батюк Мар`яни Василівни Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 31.12.2025 року, на № б/н 30.12.2025 31.12.2025 № 25682;

- зобов`язати Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України та Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України прийняти до виконання та відкрити виконавче провадження за виконавчим листом № 380/4372/25 виданого 24.11.2025 року про "Зобов`язати Львівську міську раду та Департамент «Секретаріат ради» Львівської міської ради зареєструвати та оприлюднити з можливістю збору голосів на електронній платформі (електронному ресурсі) Львівської міської ради електронну петицію ОСОБА_1 на офіційному вебсайті Львівської міської ради під заголовком: «Петиція (вимога) про висловлення недовіри та дострокове припинення повноважень міського голови міста Львова - Андрія Садового», з текстом, що подано ОСОБА_1 до Львівської міської ради 11 лютого 2025 року через електронну платформу «Єдина система місцевих петицій» та скеровано у письмовому вигляді засобами Укрпошти 11 лютого 2025 року".

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що у листопаді 2025 отримав виконавчий лист та подав його 30 грудня 2025 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України. Вказав, що у електронний кабінет «Електронний суд» 31 грудня отримав Повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання. Вважає, що таке Повідомлення не ґрунтується на вимогах чинного законодавства та є передчасним. Також зазначив, що відсутність, або невірний код ЄДРПОУ не є підставою для повернення державним виконавцем виконавчих документів без прийняття до виконання.

Ухвалою від 19.01.2026 позовну заяву залишено без руху для усунення її недоліків шляхом подання до канцелярії суду чи надіслання на адресу суду документа про сплату судового збору.

Ухвалою від 03.02.2026 суддя прийняла позовну заяву до розгляду, відкрила провадження у справі та призначила розгляд справи в письмовому провадженні без виклику сторін 23.02.2026 об 11:00 год.

Ухвалою від 23.02.2026 відмовлено у задоволенні клопотання про залучення співвідповідача.

На адресу суду від відповідача-2 надійшов відзив, у якому проти позову заперечив. Зазначив, що Виконавчий лист від 24.11.2025 виданий у справі № 380/4372/25 Львівським окружним адміністративним судом містить дані боржника у справі: Львівська міська рада (адреса: м. Львів, пл. Ринок, 1, ). Повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання 31.12.2025, які за вихідними № 25682, 25684 скеровано стягувачу разом із оригіналом виконавчого листа та 05.01.2026 отримані ОСОБА_1 (трекінг Укрпошти № R32). Ствердив, що підставою для не прийняття виконавчого документа до виконання було невірно зазначений ідентифікаційний код юридичної особи боржника, що унеможливлює виконання виконавчого документа. Також зазначив, що серед вимог до виконавчого документа, зокрема в п.4 ч.1 ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження" міститься норма якою встановлено, що у виконавчому документі зазначаються - ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань стягувача та боржника. Вказав, що у пред`явленому до виконання виконавчому листі код ЄДРПОУ боржника - Львівської міської ради - зазначено як 26256622, що фактично належить іншій юридичній особі. Водночас, відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, Львівській міській раді присвоєно . Таким чином, виконавчий документ містить неправильні ідентифікаційні дані боржника, що унеможливлює його належну реєстрацію в АСВП та ідентифікацію сторони виконавчого провадження.

Окрім того, відповідач також додатково зазначив, що згідно відкритих даних, що містяться в Єдиному реєстрі судових рішень встановлено, що ухвалою Львівського окружного адміністративного суду про виправлення описки у судовому рішенні від 13 січня 2026 суддею Брильовським Р.М. виправлено описку, допущену в тексті рішення Львівського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2025 року у справі № 380/4372/25, а саме: Вважати вірним ЄДРПОУ Львівської міської ради « 04055896». Виправити помилку у виконавчих листах, виданих Львівським окружним адміністративним судом 24 листопада 2025 року по справі №380/4372/25 вважати вірним ЄДРПОУ Львівської міської ради «04055896», а саме Згідно тексту ухвали судом зазначено, що позивач у позовній заяві допустив технічну помилку, яка полягає у неправильному зазначенні ідентифікаційного коду ЄДРПОУ Львівської міської ради. Враховуючи, що при виготовленні рішення судом було допущено описку технічного характеру, яка стала наслідком допущення описки і у виконавчому листі, суд дійшов висновку про задоволення заяви позивача про виправлення описки, допущеної в тексті рішення суду, а саме замість помилково зазначеного ЄДРПОУ Львівської міської ради, а саме: « 26256622 » вказати правильним « 04055896». Додатково повідомив, що станом на день подання відзиву на позовну заяву до Відділу повторно не пред`являлися виконавчі листи разом із ухвалою про виправлення описки у справі № 380/4372/25 щодо боржника Львівської міської ради. Вважає, що Державний виконавець діяв у спосіб, визначений Законом України «Про виконавче провадження». Просив відмовити у задоволенні позову.

Суд розглянув матеріали позовної заяви та відзиву на позовну заяву, дослідив подані сторонами письмові докази та встановив таке.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 28.04.2025 у справі № 380/4372/25 позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Львівської міської ради та Департаменту «Секретаріат ради» Львівської міської ради щодо відхилення, не реєстрації та не оприлюднення електронної петиції під заголовком: «петиція (вимога) про висловлення недовіри та дострокове припинення повноважень міського голови міста Львова Андрія Садового» , що подана ОСОБА_1 11 лютого 2025 року через електронну платформу "Єдина система місцевих петицій" та паралельно було надіслана у письмовому вигляді засобами «Укрпошти» 11 лютого 2025 року.

Зобов`язано Львівську міську раду (адреса: м. Львів, пл. Ринок, 1, ) та Департамент «Секретаріат ради» Львівської міської ради (адреса: м. Львів, пл. Ринок, 1, ) зареєструвати та оприлюднити з можливістю збору голосів на електронній платформі (електронному ресурсі) Львівської міської ради (адреса: м. Львів, пл. Ринок, 1, ) електронну петицію Петришина Андрія Михайловича (адреса: м. Львів, вул. Кавалерідзе, 8/140, Ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ) на офіційному веб-сайті Львівської міської ради (адреса: м. Львів, пл. Ринок, 1, ) під заголовком: «петиція (вимога) про висловлення недовіри та дострокове припинення повноважень міського голови міста Львова ОСОБА_2 », з текстом, що подано ОСОБА_1 до Львівської міської ради 11 лютого 2025 року через електронну платформу "Єдина система місцевих петицій" та скеровано у письмовому вигляді засобами «Укрпошти» 11 лютого 2025 року.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Львівської міської ради (79008, м. Львів, пл. Ринок, 1, ) 605 грн 60 коп сплаченого судового збору.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту «Секретаріат ради» Львівської міської ради (79008, м. Львів, пл. Ринок, 1, ) 605 грн 60 коп сплаченого судового збору.

Львівським окружним адміністративним судом 24 листопада 20025 року видано Виконавчий лист № 380/4372/25, в якому зазначено: «Зобов`язати Львівську міську раду (адреса: м. Львів, пл. Ринок, 1, ) та Департамент «Секретаріат ради» Львівської міської ради (адреса: м. Львів, пл. Ринок, 1, ) зареєструвати та оприлюднити з можливістю збору голосів на електронній платформі (електронному ресурсі) Львівської міської ради (адреса: м. Львів, пл. Ринок, 1, ) електронну петицію Петришина Андрія Михайловича (адреса: м. Львів, вул. Кавалерідзе, 8/140, Ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ) на офіційному веб-сайті Львівської міської ради (адреса: м. Львів, пл. Ринок, 1, ) під заголовком: «петиція (вимога) про висловлення недовіри та дострокове припинення повноважень міського голови міста Львова Андрія Садового», з текстом, що подано ОСОБА_1 до Львівської міської ради 11 лютого 2025 року через електронну платформу "Єдина система місцевих петицій" та скеровано у письмовому вигляді засобами «Укрпошти» 11 лютого 2025 року.»

Позивач звернувся до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України із заявою, в якій просив прийняти до виконання Виконавчий лист Львівського окружного адміністративного суду у справі № 380/4372/25.

Державним виконавцем розглянуто заяву та винесено Повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання. В обґрунтування такого зазначено, що при огляді матеріалів встановлено, що боржником згідно виконавчого листа № 380/4372/25 є Львівська міська рада, . Перевіркою Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань встановлено, що Львівській міській раді присвоєно . Зазначено, що серед вимог до виконавчого документа, зокрема в п.4 ч.1 ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження" міститься норма якою встановлено, що у виконавчому документі зазначаються - ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань стягувача та боржника. У пред`явленому до виконання виконавчому листі невірно зазначено код ЄДРПОУ юридичної особи боржника, що унеможливлює виконання цього виконавчого документа.

Позивач вважає таке Повідомлення протиправним, тому звернувся із цим позовом до суду.

Частиною 2 ст.19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України № 1404-VIII від 02.06.2016р. «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-VIII).

Згідно зі статтею 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частина 1 статті 5 зазначеного Закону передбачає, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

За приписами ч. 1 ст. 26 Закону № 1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

При надходженні виконавчого документа державний виконавець зобов`язаний перевірити наявність в ньому всіх обов`язкових реквізитів, визначених ч.1 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження».

Зокрема, у виконавчому документі зазначаються:

1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала;

2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ;

3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи;

4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності);

реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків);

5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень;

6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню);

7) строк пред`явлення рішення до виконання.

У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти.

Згідно з ч. 4 ст. 4 цього Закону виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо, зокрема, виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону (п. 6).

Пунктом 1 розділу ІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженим наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012 (у редакції, чинній на момент виникнення правовідносин), визначено, що виконавець при здійсненні виконавчого провадження зобов`язаний використовувати всі надані йому права та повноваження, необхідні для забезпечення неупередженого, ефективного, своєчасного і повного виконання рішення.

Відповідно до п. 3 розділу ІІІ цієї Інструкції у заяві про примусове виконання рішення стягувач має право зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (УНЗР, рахунок/електронний гаманець боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місцезнаходження тощо).

Згідно з п. 4 розділу ІІІ зазначеної Інструкції виконавчий документ повертається без прийняття до виконання у випадках, передбачених частиною четвертою статті 4 Закону, про що орган державної виконавчої служби або приватний виконавець надсилає стягувачу повідомлення протягом трьох робочих днів з дня пред`явлення виконавчого документа.

Відповідно до п. 5 розділу ІІІ цієї Інструкції у разі відсутності підстав для повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття його до виконання виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Як слідує з матеріалів справи, боржником згідно виконавчого листа № 380/4372/25, є Львівська міська рада.

Отже, вказаний документ дає можливість однозначно та чітко ідентифікувати боржника.

Стосовно допущеної у виконавчому документі неточності щодо коду ЄДРПОУ боржника, то суд зазначає, що така, по-перше, не перешкоджає ідентифікації боржника; по-друге, державний виконавець не позбавлений можливості уточними реквізити боржника під час виконавчого провадження.

Також суд звертає увагу, що за змістом ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» повернення виконавчого листа допускається лише у випадках, коли він не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, що унеможливлює точне і правильне виконання судового рішення.

При цьому суд наголошує на тому, що державний виконавець повинен здійснювати свою професійну діяльність сумлінно, поважати інтереси стягувачів, боржників, третіх осіб, не принижувати їхню гідність (ч. 2 ст. 4 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів»), повинен дотримуватися принципів верховенства права, законності, справедливості, неупередженості, обов`язковості виконання рішень та об`єктивності (ч. 1 ст. 4 вказаного Закону).

Закріплені у ст. 4 цього Закону засади діяльності, зокрема, державного виконавця вимагають діяти добросовісно, що, окрім іншого, вимагає від нього більш вдумливого і ретельно виваженого підходу до виконання своїх професійних обов`язків.

Отримавши заяву позивача про примусове виконання виконавчого документа, державний виконавець не міг не звернути увагу на те, що боржником є орган місцевого самоврядування, який можна ідентифікувати без значних зусиль та складнощів.

Процесуальне законодавство застосовує такі терміни як «судочинство» та «судовий процес», які за своїм змістом є ширшими ніж судове провадження, оскільки означають увесь комплекс процесуальних дій, прав та обов`язків учасників при здійснення правосуддя та принципів правосуддя (судочинство) та судовий розгляд (судовий процес).

Виконання судових рішень є завершальною стадією судового процесу. Саме такий принцип застосовує Європейський суд з прав людини у своїй сталій практиці, зазначаючи, що виконання судових рішень є невід`ємною частиною судового процесу, оскільки без цієї стадії судового процесу сам факт прийняття будь якого рішення суду втрачає сенс. Саме на цій стадії судового процесу завершується відновлення порушених прав особи.

Таким чином, вказані обставини справи свідчать про необхідність надати позивачу можливість захистити своє право. Інакший підхід був би виявом надмірного формалізму та міг би розцінюватись як обмеження особи в доступі до правосуддя, яке захищається ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Пунктом 8 ч. 2 ст. 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Враховуючи зазначені положення законодавства суд вважає, що повернення виконавчого документа стягувачу (позивачу) прийнято непропорційно, та в цілому призведе до порушення права, визначеного Конституцією України, на доступ до правосуддя.

Суд може ухвалити судове рішення про зобов`язання відповідача прийняти рішення певного змісту, за винятком випадків, коли суб`єкт владних повноважень під час адміністративних процедур відповідно до закону приймає рішення на основі адміністративного розсуду.

При цьому, спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Поняття дискреційних повноважень наведене у Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи N R(80)2, яка прийнята Комітетом Міністрів 11.03.1980 р. на 316-й нараді, відповідно до якої під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Тобто, дискреційними є повноваження суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом таких повноважень є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова «може».

За своєю правовою природою повноваження відповідача щодо відкриття виконавчого провадження є дискреційним повноваженням та виключною компетенцією уповноваженого органу.

Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково, вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акта.

Таким чином, задоволення позовної вимоги щодо зобов`язання Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України та Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України відкрити виконавче провадження за виконавчим листом № 380/4372/25 фактично призвело б до підміни судом компетенції відповідача, перетягування на себе його функцій, а також до фактичного прийняття рішення про відкриття виконавчого провадження, що не належить до компетенції суду.

Відповідно до частини 2 статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, про: визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії (пункт 4); інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів (пункт 10).

З врахуванням встановлених обставин, належним та ефективним способом відновлення порушених прав позивача є визнати протиправним та скасувати Повідомлення головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 31.12.2025 року № 25682 та зобов`язати Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України розглянути заяву позивача від 30.12.2025 про прийняття до виконання виконавчого документа у справі № 380/4372/25, із прийняттям за результатами її розгляду в установленому Законом України «Про виконавче провадження» порядку рішення, з обов`язковим врахуванням висновків, наведених в мотивувальній частині цього судового рішення.

Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та, враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов висновку про задоволення позову частково.

Відповідно до частини 3 статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 77, 90, 139, 242-246, 250, 257-262, 287 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати Повідомлення головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 31.12.2025 року № 25682.

3. Зобов`язати Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України розглянути заяву позивача від 30.12.2025 про прийняття до виконання виконавчого документа у справі № 380/4372/25, із прийняттям за результатами її розгляду в установленому Законом України «Про виконавче провадження» порядку рішення, з обов`язковим врахуванням висновків, наведених в мотивувальній частині цього судового рішення.

4. У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

5. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України на користь ОСОБА_1 666 (шістсот шістдесят шість) грн 00 коп сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Р.П. Качур