Справа № 160/29921/25
Суддя: Говоруха В. О.
Дата ухвалення: 2026-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

"23" лютого 2026 р. селище Петриківка

Суддя Петриківського районного суду Дніпропетровської області Говоруха В.О. розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В:

19.02.2026 до Петриківського районного суду Дніпропетровської області за підсудністю з Дніпровського районного суду Дніпропетровської області надійшла адміністративна справа за позовною заявою ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Позивач просить суд:

1.Поновити пропущений процесуальний строк звернення до суду, встановлений законом, про що винести відповідну ухвалу.

2.Відкрити провадження у справі.

3.Постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 , полковника ОСОБА_2 від 16.10.2024 № 170-ССЗ про накладення на ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , штрафу у розмірі 17 000,00 грн. скасувати.

У відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючого суддю Говоруху В.О. Справа передана судді 19.02.2026.

До матеріалів позовної заяви долучено заяву у порядку ст. 121 КАС України, в якій позивач вказав на те, що перебував на лікуванні, яке потребувало чимало коштів та часу, тому він не мав достатніх коштів для звернення за консультацією у приватному порядку до адвоката. В зв`язку з чим, звернення до суду у порядку та строки визначені законодавством за вказаних обставин обмежило його право на відновлення порушених суб`єктом владних повноважень прав. Зазначає, що доступ до юридичних послуг отримав одразу ж як довідався про послуги з надання безкоштовної правничої допомоги для малозабезпечених осіб.

У зв`язку з чим просить суд:

1.Визнати причини пропуску процесуального строку звернення до суду пов`язані з матеріальним становищем поважними.

2.Поновити пропущений процесуальний строк звернення до суду встановлений законом, про що винести відповідну ухвалу.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 171 КАС України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Вивчивши зміст позову та додані до нього матеріали, суд вважає, що позов не відповідає вимогам ст.ст. 160, 161 КАС України.

При вирішенні клопотання позивача про поновлення строку для звернення до суду з відповідним позовом, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Конституція України гарантує право кожного на судовий захист своїх прав та інтересів, що включає також право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Правова природа строку звернення до суду дозволяє констатувати, що запровадження строку, у межах якого фізична або юридична особа, орган державної влади та місцевого самоврядування можуть звернутися до суду з позовом, апеляційною чи касаційною скаргою, обумовлено, передусім, необхідністю дотримання принципу правової визначеності, що є невід`ємною складовою верховенства права.

Частиною 2 ст. 286 КАС України встановлено, що позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Суд звертає увагу на те, що встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях у справах «Стаббігс та інші проти Великобританії», «Девеер проти Бельгії» зазначив, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав.

Крім цього, у рішенні від 28 березня 2006 року у справі «Мельник проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності.

Як вказує ст. 121 КАС України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк. Про поновлення або продовження процесуального строку, відмову у поновленні або продовженні процесуального строку суд постановляє ухвалу, яка не пізніше наступного дня з дня її постановлення надсилається особі, яка звернулася із відповідною заявою.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26 жовтня 2023 року (справа № 990/139/23, провадження № 11-133заі23) зазначила, що день, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, унаслідок якої відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів. Цим днем може бути, зокрема, день винесення рішення, яке оскаржується, якщо його прийнято за участю особи, або день вчинення дії, яка оскаржується, якщо особа була присутня під час вчинення цієї дії.

Якщо цей день точно встановити неможливо, строк обчислюється з дня, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав (свобод чи інтересів). При цьому сполуку «повинна була дізнатися» слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо вона знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод, щоб дізнатися, яке рішення прийняте або які дії вчинені. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулася із адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Причина пропуску строку звернення до суду може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Тобто поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 22.06.2021 у справі №№120/5780/20-а.

Чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи. А для цього має бути також виконано умову щодо недопустимості безпідставного та необмеженого поновлення судами пропущеного строку.

Інакшого способу визначити, які причини належить віднести до поважних, ніж через зовнішню оцінку (кваліфікацію) змісту конкретних обставин, хронологію та послідовність дій суб`єкта правовідносин перед зверненням до суду за захистом свого права, немає. Під таку оцінку мають потрапляти певні явища, фактори та їх юридична природа; тривалість строку, який пропущений; те, чи могли і яким чином певні фактори завадити вчасно звернутися до суду, чи перебувають вони у причинному зв`язку із пропуском строку звернення до суду; яка була поведінка суб`єкта звернення протягом цього строку; які дії він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду тощо.

Вказане узгоджується із висновками, відображеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2019 у справі №9901/405/19.

Відповідно до ч. 6 ст. 161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Норми КАС України не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

Поняття "поважні причини пропуску процесуальних строків" є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду.

Суд зауважує, що норми КАС України не містять виключень або підстав для звільнення учасників процесу від обов`язку надавати докази до суду та доводити ті обставини, які є підставами для поновлення пропущеного строку звернення до суду.

Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно з частиною першою статті 77 КАС України, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що пропуск такого строку дійсно пов`язаний з об`єктивно непереборними обставинами чи істотними перешкодами.

Отже, суд перевіряє обставини пропуску строку на підставі клопотання особи, в якому наведено поважність причин такого строку та наданих нею доказів, яким може бути надано відповідну правову оцінку судом.

Як встановлено судом оскаржувана постанова № 170-ССЗ складена начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 - 16.10.2024.

За твердженням самого позивача оскаржувану постанову він отримав 07.11.2024.

Таким чином, зі змістом оскаржуваного рішенням ОСОБА_1 ознайомився 07.11.2024.

В той час, до суду з вказаним позовом ОСОБА_1 звернувся 16.10.2025.

При цьому, позивачем у заяві про поновлення строку посилається на те що, він перебував на лікуванні, яке потребувало чимало коштів та часу і він не мав достатніх коштів для звернення за консультацією у приватному порядку до адвоката, у зв`язку з чим пропустив строки визначені законодавством. Доступ до юридичних послуг отримав одразу ж як довідався про послуги з надання безкоштовної правничої допомоги для малозабезпечених осіб.

На підтвердження скрутного матеріального становища позивачем додано Відомості з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору станом на 15.10.2025, в якій зазначено, що інформація щодо джерел/сум виплачених доходів та утриманих податків в Державному реєстрі фізичних осіб платників податків відсутня.

Посилання позивача на лікування підтверджується довідкою КНП «Петриківський центр первинної медико-санітарної допомоги» Петриківської селищної ради амбулаторії ЗПСМ с. Шульгівка, доданої до позовної заяви, відповідно до якої позивач у період з 19.09.2024 по 14.10.2024 перебував на амбулаторному лікуванні.

Однак, доказів на підтвердження витрат на лікування (чекі, квитанції про оплату ліків, призначення лікарів), на підтвердження обґрунтування заяви на поновлення строку, не надано, як і не надано доказів, що позивач отримав безоплатну вторинну правничу допомогу (заява на надання безоплатної вторинної правничої допомоги, доручення, договір про надання безоплатної вторинної правничої допомоги), як то і віднесення його до члена малозабезпеченої сім`ї з наданням відповідної державної допомоги.

Таким чином, суд приходить до переконання про те, що в даному випадку строк звернення до суду позивачем пропущений, тоді як наведені позивачем причини його пропуску не підтверджені належними доказами.

Реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності посадових осіб відповідача.

Будь-яких інших вагомих причин пропуску строку для звернення до суду з позовом позивачем не наведено, а викладені позивачем причини пропуску звернення до суду судом поважними визнані бути не можуть.

На підставі вище зазначеного, суд дійшов висновку, що позивачем пропущено строк на звернення до суду, а підстав для визнання причин пропуску строку поважними судом не вбачається.

Статтею 123 КАС України передбачено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Згідно вимог ч. 1 ст. 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статями 160, 161 цього Кодексу, протягом трьох днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 123, 160, 169. 171 КАС України, суддя -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - залишити без руху.

Протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху позивачу необхідно усунути недоліки позовної заяви шляхом подачі до суду обґрунтованого клопотання з посиланням на письмові докази щодо пропуску строку звернення до адміністративного суду.

Копію ухвали надіслати позивачеві.

Роз`яснити позивачу, що при невиконанні вимог даної ухвали, зазначена позовна заява буде повернута позивачеві.

Повернення позовної заяви не позбавляє позивача права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленого законом.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Суддя В.О. Говоруха