Справа № 320/22240/25
Суддя: Бевзенко В.М.
Дата ухвалення: 2026-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

24 лютого 2026 року

м. Київ

справа №320/22240/25

адміністративне провадження №К/990/7337/26

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду (далі - Суд):

судді-доповідача Бевзенка В.М.,

суддів: Стеценка С.Г., Тацій Л.В.,

перевіривши касаційну скаргу Національного банку України на рішення Київського окружного адміністративного суду від 16.07.2025 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 20.01.2026 у справі №320/22240/25 за позовом Акціонерного товариства «Міжнародний Інвестиційний Банк» до Національного банку України про визнання протиправним та скасування рішення, -

УСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство «Міжнародний Інвестиційний Банк» (далі - позивач) звернулося до суду з позовом до Національного банку України, в якому просило визнати протиправним та скасувати рішення Комітету з питань нагляду та регулювання діяльності банків, оверсайта платіжної інфраструктури Національного банку України від 31.03.2025 №24/327-рк/БТ «Про накладення штрафу на Акціонерне товариство «Міжнародний Інвестиційний Банк».

Суд першої інстанції розглянув справу за правилами загального позовного провадження.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 16.07.2025, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 20.01.2026 у справі №320/22240/25 позов задоволено.

18.02.2026 до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга Національного банку України, у якій скаржник просить скасувати рішення Київського окружного адміністративного суду від 16.07.2025 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 20.01.2026 у справі №320/22240/25, ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позову.

Дослідивши зміст касаційної скарги, Суд, дійшов такого висновку.

Відповідно до частини першої та четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, зокрема, якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, а також судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України (пункт 3 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України).

На обґрунтування касаційної скарги скаржник зазначає, що відсутній висновок Верховного Суду щодо пункту 4 частини 2 статті 8 Закону про ПВК/ФТ, в частині виконання суб`єктом первинного фінансового моніторингу обов`язку (1) здійснювати належну перевірку клієнта у випадку виявлення невідповідності заявлених обсягів фінансових операцій, з`ясування банком причин такої невідповідності, отримання підтвердних документів; (2) чи вважати належним виконання обов`язку щодо здійснення належної перевірки клієнтів невиявлення індикаторів підозрілості фінансових операцій клієнтів; (3) чи наявний обов`язок у Банку здійснювати перевірку джерел походження коштів за операціями внесення готівкових коштів у касу клієнта банку; (4) чи виникає обов`язок у Банку запитати у клієнта та проаналізувати додаткові документи щодо матеріально-технічно бази, достатності персоналу, необхідних для виконання умов відповідних договорів у випадку наявності критеріїв ризику, що можуть свідчити про те, що клієнт є компанією-оболонкою, визначених у додатку 19 до Положення № 65 (обґрунтування неправильності застосування норм права та правова позиція НБУ викладена у пунктах 12-110 касаційної скарги);

- відсутній правовий висновок Верховного Суду щодо застосування частин 1 та 2 статті 7 Закону про ПВК/ФТ, зокрема чи вважати належним виконання обов`язку суб`єкта первинного фінансового моніторингу застосовувати у своїй діяльності ризик-орієнтований підхід у випадку невиявлення критеріїв ризику, які притаманні клієнтам Банку, що визначені у додатку 19 до Положення № 65 та у внутрішніх документах Банку з питань фінансового моніторингу, а також у випадку здійснення неналежної переоцінки рівня ризику ділових відносин з клієнтом (обґрунтування неправильності застосування норм права та правова позиція НБУ викладена у пунктах 111-163 касаційної скарги);

- відсутній правовий висновок Верховного Суду щодо застосування пункту 15 частини другої статті 8 Закону про ПВК/ФТ та пункту 79 розділу IV Положення № 90 у частині неналежного виконання обов`язку подавати (оформлювати, засвідчувати) на запит Національного банку України як суб`єкта державного фінансового моніторингу достовірну інформацію та/або документи (висновки, рішення тощо), копії документів або витяги з документів, що стосуються виконання суб`єктом первинного фінансового моніторингу вимог законодавства в сфері ПВК/ФТ та необхідні для здійснення ним нагляду у сфері запобігання та протидії, у тому числі для перевірки фактів порушень вимог законодавства в сфері ПВК/ФТ, у строк, встановлений у відповідному запиті Національного банку (обґрунтування неправильності застосування норм права та правова позиція НБУ викладена у пунктах 164-179 касаційної скарги).

Наведені скаржником аргументи потребують ретельної перевірки та вивчення матеріалів справи, чого не можна виконати на стадії відкриття касаційного провадження, тому проаналізувавши підстави на яких подано касаційну скаргу у цій справі, Cуд погоджується з необхідністю здійснити касаційний перегляд рішення Київського окружного адміністративного суду від 16.07.2025 та постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 20.01.2026 у справі №320/22240/25.

Касаційна скарга відповідає вимогам статті 330 КАС України, подана з дотриманням установленого процесуальним законом строку на касаційне оскарження, підстави для повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження, відсутні.

Керуючись статтями 328, 334, 335, 338, 359 КАС України, Верховний Суд,

УХВАЛИВ:

Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою Національного банку України на рішення Київського окружного адміністративного суду від 16.07.2025 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 20.01.2026 у справі №320/22240/25.

Витребувати із Київського окружного адміністративного суду справу №320/22240/25.

Надіслати учасникам справи копію цієї ухвали разом із копією касаційної скарги та доданих до неї матеріалів, в порядку, встановленому статтею 251 КАС України.

Встановити строк для подачі відзиву на касаційну скаргу у десять днів з дня вручення копії цієї ухвали та роз`яснити, що до відзиву додаються докази надсилання (надання) його копій та доданих до нього документів іншим учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і не оскаржується.

Суддя-доповідач В.М. Бевзенко

Судді С.Г. Стеценко

Л.В. Тацій