Справа № 420/42751/25
Суддя: Дегтярьова С.В.
Дата ухвалення: 2026-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

24 лютого 2026 р.м. ОдесаСправа № 420/42751/25

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Дегтярьової С.В.,

суддів Крусяна А.В., Яковлєва О.В.,

розглянув питання повернення апеляційної скарги ІНФОРМАЦІЯ_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 02 лютого 2026 року у справі №420/42751/25 за адміністративним позовом ІНФОРМАЦІЯ_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Херсонській області, в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 10 лютого 2026 року апеляційна скарга була залишена без руху та апелянту надано строк для усунення недоліків 10 днів з моменту отримання копії ухвали шляхом надання документальних доказів наявності об`єктивних причин для відстрочення сплати судового збору та легітимних підстав для цього або направлення на адресу П`ятого апеляційного адміністративного суду доказів сплати судового збору у розмірі 2662,40 грн та надання доказів надсилання на адресу відповідача копії апеляційної скарги разом із доданими матеріалами в паперовій формі листом з описом вкладення.

Згідно квитанції №5929536 про доставку документів до зареєстрованого Електронного кабінету користувача ЄСІТС вказана ухвала була отримана апелянтом 11 лютого 2026 року о 14:35 год.

20 лютого 2026 року до суду апеляційної інстанції від представника апелянта надійшло клопотання про відстрочення сплати судового збору, яке обґрунтоване тим, що наразі фінансування для сплати судового збору не отримано. Апелянт об`єктивно не має можливості самостійно та вчасно перерахувати судовий збір, фактичне спрямування коштів на інші обов`язкові платежі позбавляє можливості виконати ухвалу суду у визначений строк.

Разом з тим, 20 лютого 2026 року до суду апеляційної інстанції від представника апелянта надійшла заява про неможливість подати докази у встановлені строки, в якій зазначено, що виконати ухвалу суду в строки неможливо у зв`язку з повною відсутністю бюджетного фінансування. Апелянт вжив всіх необхідних заходів для сплати судового збору, однак, у зв`язку з відсутністю коштів у кошторисі оплатити судовий збір в строки неможливо.

Суд апеляційної інстанції ознайомився з доводами даного клопотання, вважає, що у його задоволенні слід відмовити та повернути апеляційну скаргу, виходячи з наступного.

Так, статтею 129 Конституції України передбачено, що однією із засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до частини другої статті 132 КАС України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Частина друга статті 44 КАС України покладає на учасників справи обов`язок добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України від 08 липня 2011 року № 3674-VІ «Про судовий збір»

Згідно ст. 133 Кодексу адміністративного судочинства України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Частиною 1 ст. 8 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або позивачами є військовослужбовці; батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Колегія суддів зауважує, що відсутність своєчасного фінансування апелянта не є підставою для відстрочення сплати судового збору. Особливості фінансування є звичайними умовами його діяльності, які відомі наперед, та не можуть перекладатись на суд шляхом відступу від загального обов`язку сплати судового збору у строки, визначені законом. Фінансування за рахунок коштів Державного бюджету не є виключною обставиною, яка надає переваги порівняно з іншими учасниками справи, оскільки такий підхід суперечив би принципу рівності сторін. Апелянт має однаковий обсяг процесуальних прав та обов`язків поряд з іншими учасниками справи, діє як суб`єкт владних повноважень та є бюджетною установою, що фінансується з Державного бюджету України, а тому обмежене його фінансування, зокрема, в частині видатків, передбачених на сплату судового збору, не є підставою для відстрочення, розстрочення, зменшення розміру або звільнення від сплати судових витрат останнього, оскільки кошти на вказані цілі повинні бути передбачені у кошторисі установи своєчасно та у повному обсязі.

Разом з тим, доводи апелянта не мають безсумнівних відомостей про час та обсяг очікуваних надходжень на його рахунок, які будуть призначені для сплати судового збору, та жодним чином не підтверджують можливості сплатити такий збір упродовж нового строку.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 квітня 2021 року у справі №640/3393/19 зазначала, що особа, яка утримується за рахунок державного бюджету, має право в межах бюджетних асигнувань здійснити розподіл коштів з метою забезпечення сплати судового збору.

Крім того, обов`язок сплати судового збору є процесуальним обов`язком сторони, яка звертається до суду, а підстави відстрочення його сплати визначені законом та є виключенням із загального правила, що застосовується лише за наявності об`єктивних обставин, які унеможливлюють виконання такого обов`язку, а тому клопотання апелянта є необґрунтованим та задоволенню не підлягає

З огляду на викладене, колегія суддів вважає відсутніми достатні та необхідні правові підстави для відстрочення апелянту сплати судового збору у цій справі.

Частина 2 ст.169 КАС України передбачає, що строк усунення недоліків не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Згідно до п.1 ч.4 ст.169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

З урахуванням того, що апелянт був належним чином повідомлений про необхідність усунення недоліків апеляційної скарги та наслідки невиконання ухвали суду, у наданий строк, недоліки не усунув, суд дійшов висновку, що у клопотанні про відстрочення сплати судового збору слід відмовити, а апеляційну скаргу повернути скаржнику.

Керуючись ст. ст. 133, 169, 298, 325 КАС України суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання ІНФОРМАЦІЯ_1 про відстрочення сплати судового збору відмовити.

Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 02 лютого 2026 року у справі №420/42751/25 повернути апелянту без розгляду.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її підписання суддями та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання судового рішення.

Суддя-доповідач С.В. Дегтярьова
Судді А.В. Крусян О.В. Яковлєв