Справа № 380/14473/25
Суддя: Костецький Назар Володимирович
Дата ухвалення: 2026-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2026 рокусправа № 380/14473/25

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Костецького Н.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул. Митрополита Андрея 10, м. Львів, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и в:

на розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, у якій позивач просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо обчислення розміру пенсії за віком, призначеної ОСОБА_1 , без застосування показника середньої заробітної плати (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком, а саме за 2022, 2023, 2024 роки;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області перерахувати ОСОБА_1 з 02.06.2025 (з дня призначення пенсії за віком) пенсію за віком з урахуванням частини 2 статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком, а саме: за 2022, 2023, 2024 роки, та здійснити виплату перерахованої пенсії з урахуванням раніше виплачених сум.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що має право, як пенсіонер, якому було призначено пенсію за вислугу років згідно статті 55 Закону № 1 788-ХІІ, на призначення пенсії за віком відповідно до вимог статті 40 Закону № 1058-IV із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення (показника за 2022-2024).

Вважає, що Головне управління не вірно застосувало положень статей 9, 40, 43 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» 09.07.2003 № і058-1V при обчислення розміру пенсії за віком, що стало підставою для звернення із позовом до суду.

Ухвалою суду від 21.07.2025 відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідач щодо задоволення позову заперечив з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Зазначає, що при переведенні позивача з пенсії за вислугу років на пенсію за віком відповідно до ст. 26 Закону № 1058 застосовано показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислений як середній показник за 2017-2019 (3764,40 грн.), збільшений на коефіцієнт 1,17 x 1,11 x 1,11 х 1,14 х 1,197 х 1,0796 х 1,115, що становить 8913,83 грн. У даному випадку має місце не первинне призначення пенсії в розумінні частини другої ст. 40 Закону № 1058, а переведення з одного виду пенсії на інший, правові підстави для застосування показника середньої заробітної плати в Україні за 2022-2024 роки відсутні. Просить відмовити в задоволенні позову.

Дослідивши наявні у справі докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини.

Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області та з 18.05.2020 отримував пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», що підтверджується протоколом про призначення пенсії від 19.05.2020.

Рішенням Головного управління ПФУ у Львівській області від 09.06.2025 №45 позивачу з 02.06.2025 призначено пенсію за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

При обчисленні розміру пенсії за віком відповідач застосував показник середньої заробітної плати, який враховувався при обчисленні пенсії за вислугу років, а саме показник середньої заробітної плати за 2017-2019 роки (3764,40 грн.), збільшений на коефіцієнти підвищення x 1,11 x 1,11 х 1,14 х 1,197 х 1,0796 х 1,115, що становить 8913,83 грн., що підтверджується розрахунком заробітку (а.с. 16-18) та листом відповідача від 27.06.2025 (а.с. 19).

Застосування вказаного показника середньої заробітної плати, а не показника за три календарні роки, що передують року звернення (2022-2024 роки), є предметом спору у даній справі.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд керувався таким.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій регулює Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).

Згідно ч. 1 ст. 9 Закону № 1058-IV відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону № 1058-IV особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Суд зазначає, що пенсія за вислугу років, яку позивач отримував з 18.05.2020 року, була призначена йому на підставі статті 55 Закону № 1788-ХІІ. Цей вид пенсії не входить до переліку пенсійних виплат, передбачених статтею 9 Закону № 1058-IV. Отже, пенсія за вислугу років та пенсія за віком є різними видами пенсій, що призначаються на підставі різних законів та за різних умов.

Відповідач обґрунтовує свої дії посиланням на частину третю статті 45 Закону № 1058-IV, відповідно до якої при переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Однак, системний аналіз цієї норми у зв`язку зі статтями 9 та 10 Закону № 1058-IV дає підстави для висновку, що положення частини третьої статті 45 регулюють порядок переведення з одного виду пенсії на інший в межах одного закону, тобто між тими видами пенсій, що прямо визначені у статті 9 цього Закону (з пенсії по інвалідності на пенсію за віком, з пенсії у зв`язку з втратою годувальника на пенсію за віком тощо).

Оскільки позивач до 02.06.2025 не був отримувачем жодного з видів пенсій, передбачених Законом № 1058-IV, його звернення за призначенням пенсії за віком за цим законом є первинним, а отже, має місце нове призначення пенсії, а не переведення.

Таким чином, при обчисленні розміру пенсії позивача відповідач мав керуватися не статтею 45, а статтею 40 Закону № 1058-IV.

Частина друга статті 40 Закону № 1058-IV встановлює, що для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року.

Заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії; Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз1 + Кз2 + Кз3 + ... + Кзn); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи, у місяцях.

Оскільки позивач звернувся за призначенням пенсії за віком у 2025 році, відповідач був зобов`язаний застосувати показник середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2022, 2023 та 2024 роки. Застосування іншого, значно меншого показника, є протиправним та таким, що призвело до порушення права позивача на отримання пенсії в належному розмірі.

Викладена вище позиція суду узгоджується з усталеною практикою Верховного Суду. Зокрема, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 31 жовтня 2018 року у справі № 876/5312/17 зробила наступний висновок: «При цьому ст. 9 Закону № 1058-ІV не передбачено такого виду пенсії, як пенсія за вислугу років.

Разом з тим, ч. 3 ст. 45 зазначеного Закону регламентує порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший. Отже, при зверненні особи, якій було призначено пенсію за вислугу років у порядку Закону № 1788-ХІІ, до територіальних органів ПФУ із заявою про призначення пенсії за віком на підставі Закону № 1058-ІV, має місце саме призначення такого виду пенсії, а не переведення згідно з ч. 3 ст. 45 Закону № 1058-ІV».

Ця позиція була неодноразово підтверджена і в подальших рішеннях Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, зокрема у постанові від 31.01.2025 у справі № 200/1478/24, де зазначено: «Таким чином, при зверненні особи у порядку, встановленому Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за призначенням пенсії за віком, після отримання пенсії за вислугу років, призначеної на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення», відбувається призначення нового виду пенсії, а не переведення з одного виду пенсії на інший.

У зв`язку з цим, для визначення розміру пенсії за віком, що призначається відповідно до норм Закону №1058-1V, слід застосовувати показник середньої заробітної плати (доходу), за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, як це прямо передбачено частиною другою статті 40 цього Закону».

Відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За наведених обставин суд робить висновок, що позивач вперше звернувся за призначенням пенсії за віком, при обчисленні її пенсії відповідно до вимог ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» повинен враховуватись показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2022, 2023 та 2024 роки, у зв`язку із чим відповідачем протиправно не застосовано заробітну плату в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачені страхові внески за 2022-2024 роки при призначенні позивачу пенсії за віком.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Суд враховує, що спосіб відновлення порушеного права позивача має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Обираючи належний спосіб захисту порушеного права позивача, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги шляхом визнання протиправними дій відповідача щодо обчислення розміру пенсії за віком, призначеної позивачу без застосування показника середньої заробітної плати (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком, а саме за 2022, 2023, 2024 роки та зобов`язання відповідача перерахувати позивачу з 02.06.2025 пенсію за віком з урахуванням частини 2 статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком, а саме за 2022, 2023, 2024 роки, та здійснити виплату перерахованої пенсії з урахуванням раніше виплачених сум.

Згідно із вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки доказів, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд робить висновок про наявність підстав для задоволення позову повністю.

Щодо судового збору, суд зазначає, що оскільки позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» і такий фактично не сплачувався, відсутні підстави для вирішення питання про відшкодування судового збору відповідно до ст. 139 КАС України.

Керуючись статтями 242-246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ухвалив:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул. Митрополита Андрея 10, м. Львів, ) щодо обчислення розміру пенсії за віком, призначеної ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) без застосування показника середньої заробітної плати (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком, а саме за 2022, 2023, 2024 роки.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул. Митрополита Андрея 10, м. Львів, ) перерахувати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) з 02.06.2025 пенсію за віком з урахуванням частини 2 статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком, а саме за 2022, 2023, 2024 роки, та здійснити виплату перерахованої пенсії з урахуванням раніше виплачених сум.

Судові витрати розподілу не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст судового рішення складено 25.02.2026 року.

СуддяКостецький Назар Володимирович