Справа № 120/306/26
Суддя: Жданкіна Наталія Володимирівна
Дата ухвалення: 2026-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

25 лютого 2026 р. Справа № 120/306/26

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Жданкіної Наталії Володимирівни, розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження, з урахуванням особливостей, визначених ст. 287 КАС України, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Першого відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

09.01.2026 до Вінницького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Першого відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги мотивовані протиправністю дій відповідача щодо неналежного розгляду скарги ОСОБА_2 від 04.12.2025.

Ухвалою від 14.01.2026 позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачеві строк для усунення недоліків останньої, визначених в мотивувальній частині ухвали суду.

22.01.2026 до суду надійшла заява щодо виконання ухвали суду від 14.01.2026.

Ухвалою від 27.01.2026 відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, з урахуванням особливостей, визначених ст. 287 КАС України. Даною ухвалою також встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

У встановлений судом строк відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому останній заперечує щодо задоволення даного адміністративного позову. Зокрема зазначив, що виконавчий документ позивачу повернуто з підстав його невідповідності вимогам п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження", а саме неповне зазначення у виконавчому документі коду ЄДРПОУ боржника - юридичної особи.

Також, відповідач заперечив щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження та наполягав на здійсненні розгляду в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою від 11.02.2026 відмовлено в задоволенні клопотання відповідача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою від 11.02.2026 в Першого відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) витребувано належним чином засвідчену копію скарги ОСОБА_1 від 04.12.2025, а також документально підтверджену інформацію щодо причин, які слугували підставою для формування висновку про невідповідність поданого позивачем скарги від 04.12.2025 вимогам передбаченим ч. 4 ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження".

На виконання вимог ухвали суду, представник відповідача 23.02.2026 надав витребувано судом належним чином засвідчену копію скарги позивача від 04.12.2025, а також повідомив про недоліки скарги, яки зумовили здійснення її розгляду в загальному порядку. Зокрема, відповідач вказав на недотримання позивачем вимог, передбачених ч.4 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження», а саме:

- реквізити виконавчого документа (вид документа, найменування органу, що його видав, день видачі та номер документа, його резолютивна частина) (п. 3 .4 ст.74 Закону №1404-VІІІ). У скарзі позивач лише зазначає судове рішення №120/12129/24 та боржника по провадженню, в той час як найменування органу, що видав, день видачі, його резолютивна частина позивачем не зазначені відповідно до визначеного переліку ч.4 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження».

- зміст оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності га посилання на порушену норму закону (п.4 ч.4 ст.74 Закону №1404-VІІІ). Позивач не зазначив конкретну норму закону, котра була порушена державним виконавцем, в той час лише наводить статті Закону України «Про виконавче провадження», якими керується виконавець при здійсненні заходів примусового виконання рішень, а також зазначає ряд практик Верховного Суду. Тобто, конкретна норма права закону, котра була порушена на думку позивача - відсутня.

Інших заяв по суті справи від сторін спору до суду не надходило.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, суд встановив наступне.

В вересні 2024 року позивач звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з позовною заявою про визнання протиправним та скасування рішення ІНФОРМАЦІЯ_1 , оформлене протоколом комісії №18 від 05 вересня 2024 року, в частині відмови ОСОБА_1 у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період на підставі пункту 13 частини 1 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 25.02.2025 по справі №120/12129/24 задоволено позов ОСОБА_1 . Зокрема, зобов`язано Комісію ІНФОРМАЦІЯ_1 повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 13 частини 1 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" та прийняти рішення з урахуванням висновків суду, вказаних у цьому рішенні.

31.03.2025 Вінницьким окружним адміністративним судом видано виконавчий лист №120/12129/24, в якому, окрім іншого, в якості боржника визначено ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ).

З метою забезпечення виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 25.02.2025 по справі №120/12129/24, позивач направив вищезазначений виконавчий лист до Першого відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

14.11.2025 державним виконавцем винесено повідомлення про повернення виконавчого документа стягувану без прийняття до виконання на підставі п. 6 ч. 4 с. 4 Закону України "Про виконавче провадження", а саме виконавчий документ, пред`явлений на виконання, не відповідає вимогам ст.4 Закону України "Про виконавче провадження, а саме не в повній мірі зазначені дані, які ідентифікують боржника, а саме код ЄДРПОУ боржника містить 7 цифр, однак код ЄДРПОУ юридичної особи має містити 8 цифр, що виключає здійснення виконавчого провадження.

Не погоджуючись з такими діями відповідача, позивач в грудні 2025 року подав до керівника (начальника) Першого відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) скаргу на відповідні дії державного виконавця.

За результатами розгляду скарги, відповідач, в особі начальника відділу, листом від 15.12.2025 за вих. №194644 повідомив, що скарга не відповідає вимогам передбаченим ч. 4 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку з чим розглянута в загальному порядку. Поміж іншого, позивачу повідомлено про виявлені недоліки виконавчого документу, наявність яких зумовила його повернення заявнику. Також вказано, що державним виконавцем вчинено дії передбачені Законом України "Про виконавче провадження".

Не погоджуючись із такими діями відповідача, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає про таке.

Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 1 Закону України від 02 червня 2016 року №1404-VIII "Про виконавче провадження" в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, (далі Закон №1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

В силу частини першої статті 5 Закону №1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень та рішень інших органів».

Відповідно до ч.1, 2 ст. 18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний: 1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; 2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; 3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; 4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; 5) роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

Частиною першою статті 3 Закону України "Про виконавче провадження" відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, в тому числі: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до ч.1 ст.4 Закону №1404-VIII у виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; 4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); 5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; 6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); 7) строк пред`явлення рішення до виконання.

Суд не визнає обґрунтованим і таким, що є підставою для повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання виконавчого листа Вінницького окружного адміністративного суду від 31.03.2025 по справі № 120/12129/24, посилання державного виконавця на не повне зазначення даних, які ідентифікують боржника, а саме: "код ЄДРПОУ боржника містить 7 цифр, однак код ЄДРПОУ юридичної особи має містити 8 цифр", з огляду на таке.

Суд враховує, що виконавчий лист від 31.03.2025 по справі № 120/12129/24 відповідає вимогам чинного законодавства та відповідно до ст.4 Закону України "Про виконавче провадження" містить всі необхідні для його виконання реквізити. Крім відомостей про код ЄДРПОУ боржника виконавчий документ містить й інші відомості, які ідентифікують боржника та дають можливість органу виконання судового рішення безпомилково його ідентифікувати, такі як: повна назва юридичної особи, зазначення повної адреси проживання боржника.

Вказані в частині 1 статті 4 Закону України "Про виконавче провадження" вимоги про відомості відносно боржника служать для ідентифікації особи, відсутність однієї з них, за наявності можливості ідентифікувати особу в сукупності за іншими відомостями, не є обов`язковою підставою для відмови у відкриття виконавчого провадження і не дає право державному виконавцю виносити постанову про відмову у відкритті такого провадження.

Так, в цій же частині 1 статті 4 Закону №1404-VIII міститься вказівка на те, що "у виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти.".

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд дійшов до переконання, що наведені у листі від 15.12.2025 за вих. №194644 обґрунтування правомірності повернення ОСОБА_1 виконавчого документа без виконання не відповідають вимогам вищевказаного законодавства, та свідчать про застосування державним виконавцем надмірного формалізму під час надання оцінки висвітленому у скарзі питанню.

Надаючи оцінку твердженням позивача щодо неналежного розгляду скарги в порядку вимог ч. 3 ст. 74 Закону №1404-VІІІ, то суд зазначає наступне.

Порядок оскарження рішень, дій або бездіяльності виконавців та посадових осіб органів державної виконавчої служби визначено статтею 74 Закону №1404-VІІІ.

Так, згідно з ч.1 ст.74 Закону №1404-VІІІ рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ч.2 ст.74 Закону №1404-VІІІ рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

При цьому ч.3 ст.74 Закону №1404-VІІІ передбачено, що рішення, дії або бездіяльність державного виконавця також можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Рішення, дії та бездіяльність начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, можуть бути оскаржені до керівника органу державної виконавчої служби вищого рівня.

Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, зобов`язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.

Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або виконавець з власної ініціативи чи за заявою сторони виконавчого провадження може виправити допущені у процесуальних документах, винесених у виконавчому провадженні, граматичні чи арифметичні помилки, про що виноситься відповідна постанова.

Керівник вищого органу державної виконавчої служби у разі виявлення порушень вимог закону визначає їх своєю постановою та надає доручення начальнику відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, щодо проведення дій, передбачених абзацами другим і третім цієї частини.

Вимоги щодо оформлення скарги, яка подається в порядку ст. 74 Закону №1404-VІІІ, наведені в частині четвертій зазначеної статті.

Зокрема, визначено, що скарга у виконавчому провадженні подається виключно у письмовій формі та має містити:

1) найменування органу державної виконавчої служби, до якого вона подається;

2) повне найменування (прізвище, ім`я та по батькові) стягувача та боржника, їхні місця проживання чи перебування (для фізичних осіб) або місцезнаходження (для юридичних осіб), а також найменування (прізвище, ім`я та по батькові) представника сторони виконавчого провадження, якщо скарга подається представником;

3) реквізити виконавчого документа (вид документа, найменування органу, що його видав, день видачі та номер документа, його резолютивна частина);

4) зміст оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності та посилання на порушену норму закону;

5) викладення обставин, якими скаржник обґрунтовує свої вимоги;

6) підпис скаржника або його представника із зазначенням дня подання скарги.

З наданих представником відповідача додаткових пояснень від 23.02.2026 слідує, що, на переконання відповідача, подана позивачем скарга не відповідає вимогам п. 3 та п. 4 ч. 4 ст. 74 Закону №1404-VІІІ.

Зокрема, за твердженнями відповідача, скарга не містить інформацію про найменування органу, що видав виконавчий документ, день видачі, його резолютивну частину. Крім того, за твердженнями відповідача, в скарзі не зазначено конкретну норму закону, яка була порушена державним виконавцем.

Втім, суд відповідні зауваження відповідача до оформлення поданої ОСОБА_1 скарги оцінює критично з огляду на наступне.

Як сліду зі змісту скарги від 04.12.2025, зазначення в останній номера судової справи, в межах якої видано виконавчий документ, у сукупності з викладенням обставин виконавчого провадження, дозволяло однозначно ідентифікувати як сам виконавчий документ, так і орган, що його видав. Відтак доводи відповідача про відсутність окремих реквізитів як підставу для її розгляду в загальному порядку суд оцінює як формальні та такі, що не впливають на можливість встановлення змісту і предмета оскарження.

Крім того, зі змісту скарги вбачається, що позивач чітко визначив, які саме дії та висновки державного виконавця він вважає протиправними, навів правове обґрунтування своєї позиції із посиланням на норми Закону №1404-VІІІ та практику Верховного Суду, що свідчить про дотримання вимог пункту 4 частини четвертої статті 74 зазначеного Закону.

Поряд із цим, вказуючи у листі від 15.12.2025 за №194644 про розгляд поданої позивачем скарги в загальному порядку, відповідач не вказує, якою саме нормою права передбачено такий порядок розгляду скарг на дії державного виконавця.

За таких обставин суд вважає, що відповідач при розгляді скарги позивача застосував надмірний формалізм, зосередившись на формальних недоліках викладення окремих реквізитів замість оцінки її змісту та доводів по суті. Такий підхід суперечить завданню виконавчого провадження та принципу забезпечення ефективного захисту прав учасників виконавчого провадження.

Відтак, відмова у належному розгляді скарги з формальних підстав є необґрунтованою, а тому відповідач підлягає зобов`язанню повторно здійснити розгляд скарги позивача від 04.12.2025 у порядку, передбаченому статтею 74 Закону №1404-VІІІ, з урахуванням правової оцінки, наданої судом, та надати їй мотивовану відповідь за результатами розгляду по суті заявлених вимог.

Згідно з нормами частин першої, другої статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що встановлені у справі обставини дають підстави для висновку, що позов належить задовольнити.

Вирішуючи питання щодо судового збору у справі, суд зазначає, що відповідно до статті 5 Закону України "Про судовий збір" позивач звільнений від його сплати, а тому, керуючись положенням статті 139 КАС України судові витрати у вигляді судового збору не підлягають розподілу.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 287, 295 КАС України, -

в и р і ш и в :

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними дії начальника Першого відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо неналежного розгляду скарги ОСОБА_1 від 04.12.2025.

Зобов`язати начальника Першого відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) повторно здійснити розгляд скарги ОСОБА_1 від 04.12.2025 у порядку, передбаченому статтею 74 Закону №1404-VІІІ, з урахуванням правової оцінки, наданої судом, та надати їй мотивовану відповідь за результатами розгляду по суті заявлених вимог.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 287 КАС України апеляційні скарги на судові рішення у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення.

За змістом положень абз. 2 ч. 1 ст. 295 КАС України якщо справу розглянуто в порядку письмового провадження, строк апеляційного оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 )

Відповідач: Перший відділ державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) (вул. Соборна, 15-А, м. Вінниця, 21050, )

Суддя Жданкіна Наталія Володимирівна