Справа № 400/10100/25
Суддя: Величко А.В.
Дата ухвалення: 2026-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2026 р. № 400/10100/25
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Величка А.В., розглянув у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,
до відповідачаГоловного управління Національної поліції в Миколаївській області, вул. Захисників Миколаєва, 5, м. Миколаїв,54005,
провизнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернулася з позовом до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області (далі відповідач), в якому просить:

1) визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та невиплати позивачу грошової компенсації за невикористані 10 діб додаткової оплачуваної відпустки за 2018 рік, невикористані 10 діб додаткової оплачуваної відпустки за 2018 рік та 10 діб та додаткової оплачуваної відпустки за 2022 рік.

2) зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу грошову компенсацію за невикористані 10 діб додаткової оплачуваної відпустки за 2018 рік, невикористані 10 діб додаткової оплачуваної відпустки за 2018 рік та 10 діб додаткової оплачуваної відпустки за 2022 рік.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила будучи матір`ю двох дітей до 18 років та працюючи на службі Національної поліції, мала право на додаткову оплачувану відпустку тривалістю 10 календарних днів, як мама двох дітей віком до 15 років відповідно до ст. 19 ЗУ «Про відпустки ».

01.09.25 р. позивача наказом №904 о/с Головного управління Національної поліції в Миколаївській області було звільнено з служби в поліції, однак в наказі про звільнення зазначено про виплату їй компенсації за невикористані щорічні відпустки за 2015, 2016, 2022, 2023.,2024 та 2025 р., а компенсацію за 30 діб додаткової оплачуваної відпустки не зазначено в наказі та не виплачено позивачу. Таку бездіяльність відповідача позивач вважає протиправною, у зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог та зазначив, що розрахунок компенсації за невикористані дні відпустки проведено відповідно до вимог Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських", затвердженого наказом МВС України від 06.04.16 р. № 260, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого поліцейський мав відповідно до чинного законодавства на день звільнення зі служби. Закон України "Про Національну поліцію" та Порядок № 260 не містять положення щодо виплати грошової компенсації за невикористані дні відпусток за попередні роки. Також, відповідач зауважив, що обов`язковою умовою для виплати поліцейському компенсації за невикористану відпустку є визначення кількості днів невикористаної відпустки в наказі про звільнення. Позивач не просить внести зміни до наказу про звільнення, а відтак відповідач правомірно нарахував та виплатив позивачу компенсацію за невикористані дні щорічної відпустки відповідно до наказу про звільнення за невикористані відпустки.

Суд відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Вирішуючи спір, суд виходить з наступного.

Позивач проходив службу в Головному управління Національної поліції в Миколаївській області з 07.11.2015 р. до 02.09.2025 р.

Наказом начальника Головного управління Національної поліції в Миколаївській області № 904 о/с від 01.09.25 р. позивача з 02.09.25 р. звільнено зі служби в поліції відповідно до п.7 ч.1 ст.77 Закону України «Про національну поліцію» (за власним бажанням).

Згідно наказу, в якому вказано, що позивачу підлягає виплата компенсації за невикористані 03 доби щорічної відпустки за 2015 рік., 02 доби щорічної відпустки за 2016 рік, 25 діб щорічної відпустки за 2021 рік, 03 доби щорічної відпустки за 2022 рік, 17 діб щорічної відпустки за 2023 рік, 31 доба щорічної відпустки за 2024 рік, 30 діб щорічної відпустки за 2025 рік,

Представник позивача звернувся до відповідача з адвокатським запитом, в якому просив надати компенсацію залишку невикористаних додаткових відпусток, розрахунок грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки.

Відповідач повідомив, що грошова компенсація за їх невикористання не підлягає виплаті, оскільки не передбачена Законом України «Про Національну поліцію», позивачем не надано довідки ОК5 на колишнього чоловіка позивачки, яку позивач не може надати у зв`язку з тим що колишній чоловік знаходиться на окупованій території у м.Скадовську.

Через відмову у невиплаті позивачу компенсації за невикористані дні додаткової щорічної відпустки, позивачка звернулася до суду з даним позовом.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 45 Конституції України кожен, хто працює, має право на відпочинок. Це право забезпечується наданням днів щотижневого відпочинку, а також оплачуваної щорічної відпустки, встановленням скороченого робочого дня щодо окремих професій і виробництв, скороченої тривалості роботи у нічний час. Максимальна тривалість робочого часу, мінімальна тривалість відпочинку та оплачуваної щорічної відпустки, вихідні та святкові дні, а також інші умови здійснення цього права визначаються законом.

Державні гарантії права на відпустки, умови, тривалість і порядок надання їх працівникам для відновлення працездатності, зміцнення здоров`я, а також для виховання дітей, задоволення власних життєво важливих потреб та інтересів, всебічного розвитку особи визначено Законом України "Про відпустки" від 15.11.1996 № 504/96-ВР (далі Закон №504/96-ВР).

Статтею 4 Закону № 504/96-ВР установлюються такі види відпусток:

1) щорічні відпустки: основна відпустка (стаття 6 цього Закону); додаткова відпустка за роботу із шкідливими та важкими умовами праці (стаття 7 цього Закону); додаткова відпустка за особливий характер праці (стаття 8 цього Закону); інші додаткові відпустки, передбачені законодавством; 2) додаткові відпустки у зв`язку з навчанням (статті 13, 14 і 15 цього Закону); 3) творча відпустка (стаття 16 цього Закону); 3-1) відпустка для підготовки та участі в змаганнях (стаття 16-1 цього Закону); 4) соціальні відпустки: відпустка у зв`язку з вагітністю та пологами (стаття 17 цього Закону); відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку (стаття 18 цього Закону); відпустка у зв`язку з усиновленням дитини (стаття 18-1 цього Закону); додаткова відпустка працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи (стаття 19 цього Закону); відпустка при народженні дитини (стаття 19-1 цього Закону); 5) відпустки без збереження заробітної плати (статті 25, 26 цього Закону).

Згідно з ч. 1 ст. 24 Закону № 504/96-ВР у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину-особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи. Аналогічні положення містяться у ч.1 ст.83 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП України).

У свою чергу, Закон України "Про Національну поліцію" від 02.07.15 р. №580-VIII (далі Закон № 580-VIII) визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.

Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 59 Закону № 580-VIII служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень. Рішення з питань проходження служби оформлюються письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік і форма яких установлюються Міністерством внутрішніх справ України.

Проходження служби в поліції регулюється цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 92 Закону № 580-VIII поліцейським надаються щорічні чергові оплачувані відпустки в порядку та тривалістю, визначених цим Законом. Поліцейському надаються також додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки, соціальні відпустки, відпустки без збереження заробітної плати (грошового забезпечення) та інші види відпусток відповідно до законодавства про відпустки.

Частинами 1-4 ст. 93 Закону № 580-VIII передбачено, що тривалість відпусток поліцейського обчислюється подобово. Святкові та неробочі дні до тривалості відпусток не включаються. Тривалість щорічної основної оплачуваної відпустки поліцейського становить тридцять календарних днів, якщо законом не визначено більшої тривалості відпустки. За кожний повний календарний рік служби в поліції після досягнення п`ятирічного стажу служби поліцейському надається один календарний день додаткової оплачуваної відпустки, але не більш як п`ятнадцять календарних днів. Тривалість чергової відпустки у році вступу на службу в поліції обчислюється пропорційно з дня вступу до кінця року з розрахунку однієї дванадцятої частини відпустки за кожен повний місяць служби.

Відповідно до ч. ч. 9, 10 та 11 вказаної статті, поліцейським у рік звільнення за власним бажанням, за віком, через хворобу чи скорочення штату в році звільнення, за їх бажанням, надається чергова відпустка, тривалість якої обчислюється пропорційно з розрахунку однієї дванадцятої частини відпустки за кожний повний місяць служби в році звільнення. При звільненні поліцейського проводиться відрахування з грошового забезпечення надмірно нарахованої частини чергової відпустки за час невідпрацьованої частини календарного року. За невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до закону. Відкликання поліцейського із чергової відпустки, як правило, забороняється. У разі крайньої необхідності відкликання з чергової відпустки може бути дозволено керівнику територіального органу поліції. За бажанням поліцейського невикористана частина відпустки може бути приєднана до чергової відпустки на наступний рік.

За правилами ч. 1, ч. 2 ст. 94 Закону № 580-VII поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання. Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Відповідно до ст.45 Конституції України, кожен хто працює, має право на відпочинок. Це право забезпечується наданням днів щотижневого відпочинку, а також оплачуваної щорічної відпустки. Максимальна тривалість робочого дня, мінімальна тривалість відпочинку та оплачуваної відпустки, вихідні та святкові дні, а також інші умови здійснення цього права визначаються законом.

Законом України «Про відпустки» встановлено державні гарантії права на відпустки, визначає умови, тривалість і порядок надання їх працівникам для відновлення працездатності, зміцнення здоров`я, а також для виховання дітей, задоволення власних життєвоважливих потреб та інтересів, всебічного розвитку особи.

Згідно зі ст. 4 вказаного Закону установлюються види відпусток 1) щорічні відпустки: основна відпустка; додаткова відпустка за роботу із шкідливими та важкими умовами праці; додаткова відпустка за особливий характер праці; інші додатковівідпустки, передбачені законодавством; 2) додаткові відпустки у зв`язку з навчанням ; 3) творча відпустка;

Відповідно до частини 1 ст.24 Закону України «Про відпустки» та ч.І ст.83 КЗпП України у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористанні дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину з інвалідністю з дитинства з підгрупи А 1 групи.

Закон України «Про Національну поліцію »(далі Закон №580-УІІІ) визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.

Згідно ст.92 Закону №580-УІІІ Поліцейським надаються щорічні оплачувані відпустки в порядку та тривалістю, визначених цим Законом.

Поліцейському надаються також додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки, соціальні відпустки, відпустки без збереження заробітної плати (грошового забезпечення) та інші види відпусток відповідно до законодавства про відпустки.

Частиною 10 ст.93 Закону №580-УІІІ передбачено, що Поліцейським, які звільняються зі служби в поліції, виплачується грошова компенсація за всі не використані під час проходження служби дні:

щорічних основної та додаткової оплачуваних відпусток поліцейського;

щорічної додаткової відпустки особам, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А І групи.

Таким чином, поліцейський має гарантоване право на чергову відпустку за поточний календарний рік та на відпустки(основні і додаткові), що не були використані в попередніх роках, що виражається в праві на отримання грошової компенсації за весь час невикористаної оплачуваної відпустки, незалежно від часу набуття права на відпустки, оскільки відпустки за попередні роки також є невикористаними в році звільнення та не можуть бути залишені без розрахунку з поліцейським, оскільки це суперечить суті та гарантіям як трудового, так і спеціального законодавства в частині реалізації права на відпочинок.

Рішенням Конституційного Суду України від 7 травня 2002 року №8- рп/2002 в справі за конституційним поданням Президента України щодо офіційного тлумачення положень ч.2 -ч.Зст. 124 Конституції України( справа щодо підвідомчості актів про призначення або звільнення посадових осіб) зазначено, що при розглядові та ви рішенню конкретних справ, пов`язаних із спорами щодо проходження публічної служби, адміністративний суд, установивши відсутність у спеціальних нормативно-правових актах положень , якими врегульовані спірні правовідносини, може застосувати норми, у яких визначені основні трудові права працівників- КЗпП України.

З огляду на відсутність правового регулювання цього питання положеннями Закону №580-УІІІ та «Порядку умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти з спеціифічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських», затверджених наказом МВС від 06.04.2016 року №260 (далі Порядок №260) питання компенсації невикористаної частини відпустки поліцейському за минулі роки підлягають вирішенню із застосуванням приписів КЗпП і Закону України «Про відпустки».

Отже, у випадку звільнення поліцейських з органів Національної поліції України користанні ними дні, як основної так і додаткової відпусток.

Таку ж позицію висловив Верховний Суд, про що виклав у постанові від 19 січня 2021 року по справі №160/10875/19, адміністративне провадження К/9901/13369/20.

Крім цього, відповідно до п.2 ч.ст.82 КЗпП та ст.9 Закону України «Про відпустки» час, коли працівник фактично не працював, але за ним згідно з законодавством зберігалися місце роботи (посада) та заробітна плата повністю або частково (в тому числі оплаченого вимушеного прогулу, спричиненого незаконним звільненням включається до стажу, що дає право на щорічну відпустку.

Згідно ч.1 ст.47 КЗпП України , власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Відповідно до приписів ч.1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата сіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначенні суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Крім того ст.83 КЗпП України передбачає, що у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - інваліда з дитинства підгрупи А І групи.

На підставі вказаного суд приходить до висновку, що остаточний розрахунок при звільненні працівника проводиться в день його звільнення, з обов`язковим попереднім письмовим повідомленням працівника про розмір нарахованих сум.

Однак, в день звільнення позивача зі служби в поліції, відповідач письмово не повідомив позивача про нараховані суми належні при звільненні та не здійснив виплату належних коштів, що на думку суду є порушенням ч.1 ст. 116 КЗпП України.

Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України, в разі не виплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки зазначенні в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство' установа, організація повинні виплатити своєму працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що вимоги щодо визнання протиправної бездіяльності відповідача щодо не нарахування та невиплати позивачу грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки тривалістю 20 діб за 2018 рік та додаткової оплачуваної відпустки тривалістю 10 діб за 2022 рік є обґрунтованими, і належним способом захисту порушеного права позивача є обраний позивачем, шляхом зобов`язання відповідача здійснити нарахування та виплату позивачу грошової компенсації за не використані дні додаткової відпустки в кількості 20 діб додаткової оплачуваної відпустки, а саме: за 2018 р. у кількості 10 діб, за 2022 р.

З огляду на вищевикладене, у суду маються підстави для задоволення позовних вимог.

Судові витрати покласти на відповідача.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1.Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 НОМЕР_1 ) до Головне управління Національної поліції в Миколаївській області (вул. Захисників Миколаєва, 5,м. Миколаїв,545) задовольнити.

2.Визнати протиправні дії Головного управління Національної поліції в Миколаївській області щодо не нарахування та не виплаті в повному обсязі ОСОБА_1 компенсації за невикористанні 10 діб додаткової оплачуваної відпустки за 2018 рік; 10 діб додаткової оплачуваної відпустки за 2018 рік; 10 діб додаткової оплачуваної відпустки за 2022 рік.

3.Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Миколаївській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсації за невикористанні: 10 діб додаткової оплачуваної відпустки за 2018 рік. 10 діб додаткової оплачуваної відпустки за 2018 рік, 10 діб додаткової оплачуваної відпустки за 2022 рік.

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Миколаївській області (вул. Захисників Миколаєва, 5, м. Миколаїв, 54005 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати в розмірі 1211,20 грн.

5.Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя А.В. Величко