Справа № 380/23709/24
Суддя: Обрізко Ігор Михайлович
Дата ухвалення: 2026-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2026 рокуЛьвівСправа № 380/23709/24 пров. № А/857/51873/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Обрізко І.М.,

суддів Іщук Л.П., Пліша М.А.,

за участю секретаря судового засідання Демчик Л.Р.,

за участю представника позивача Присташ І.М.,

за участю представника відповідача Кожухар І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 13 листопада 2025 року про прийняття звіту про виконання судового рішення, прийняте суддею Крутько О.В. о 14 годині 57 хвилині, у м.Львові, повний текст складено 13 листопада 2025 року, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,-

встановив :

рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 20.12.2024 у справі №380/23709/24 позов задоволено частково. Визнано протиправними дії ГУ ПФУ у Львівській області щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку пенсії на підставі оновлених довідок про розмір грошового забезпечення виданих Адміністрацією Державної прикордонної служби України. Зобов`язано ГУ ПФУ у Львівській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії з 01.02.2022 на підставі оновленої довідки № 11/21418-суд від 01.10.2024 про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2022 виданої Адміністрацією Державної прикордонної служби України. Зобов`язано ГУ ПФУ у Львівській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії з 01.02.2023 на підставі оновленої довідки № 11/21419-суд від 01.10.2024 про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2023 виданої Адміністрацією Державної прикордонної служби України. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 24.09.2025 заяву представника позивача про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення в справі за позовом ОСОБА_1 до ГУ ПФУ у Львівській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії - задоволено.

Встановлено судовий контроль за виконанням судового рішення від 20.12.2024 у справі №380/23709/24 за позовом ОСОБА_1 до ГУ ПФУ у Львівській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії.

Зобов`язано ГУ ПФУ у Львівській області протягом тридцяти днів подати до Львівського окружного адміністративного суду звіт про виконання рішення суду у справі №380/23709/24.

На виконання ухвали Львівського окружного адміністративного суду від 24.09.2025 представником ГУ ПФУ у Львівській області подано звіт про виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20.12.2024 у справі №380/23709/24 та долучено перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.02.2023.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 13 листопада 2025 прийнято звіт ГУ ПФУ у Львівській області про виконання вказаного рішення Львівського окружного адміністративного суду.

Суд виходив з того, що виділення коштів із державного бюджету на фінансування бюджетної програми не залежить від окремого керівника територіального органу Пенсійного фонду України і виконання ним дій, які виходять за межі його повноважень, немає правових підстав.

Проаналізувавши звіт та надані перерахунки пенсії, суд прийшов до висновку, що ГУ ПФУ у Львівській області вчинило передбачені законодавством необхідні дії для виконання рішення суду та здійснило перерахунок пенсії позивачу.

Верховний Суд у постановах від 07.11.2019 у справі № 420/70/19 та від 24.01.2018 у справі № 405/3663/13-а зазначив, що невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатись невиконанням судового рішення без поважних причин.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати ухвалу та прийняти постанову, якою зобов`язати ГУ ПФУ у Львівській області подати звіт на виконання рішення суду у справі №380/23709/24.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що подані відповідачем протоколи про перерахунок пенсії позивача та розрахунок на доплату пенсії не є свідченням виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20.12.2024 у справі №380/23709/24, адже резолютивною частиною цього рішення зобов`язано ГУ ПФУ у Львівській області здійснити не лише перерахунок, а й виплату пенсії позивачу на підставі довідки Адміністрації Державної прикордонної служби України про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2023.

Верховний Суд в ухвалі від 26 січня 2021 у справі № 611/26/17 додатково роз`яснив, що означає «обов`язковість судового рішення», зазначивши, що це стан, за якого таке рішення буде виконано своєчасно (у розумні строки), належним чином (у спосіб, визначений судом) та у повному обсязі (у точній відповідності до приписів мотивувальної та резолютивної частин рішення).

Оскільки основним призначенням стадії виконання судового рішення є фактичне втілення судових присуджень у певні матеріальні блага, яких особа була протиправно позбавлена до отримання судового захисту, то очевидно, що закономірним наслідком виконання рішення суду, яким захищено право позивача на належний розмір пенсійного забезпечення, мало б бути отримання позивачем пенсії у збільшеному розмірі.

На підтвердження виконання рішення суду відповідач надав, серед іншого, протокол про перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.02.2023, згідно з яким позивачу нараховано пенсію у розмірі 16865,80 грн. Натомість, як підтверджується виписками з карткового рахунку ОСОБА_1 , у листопаді 2025 позивачу надійшла пенсійна виплата у розмірі 8824,11 грн такому ж, як в попередні місяці, до відновлення у судовому порядку порушеного права позивача. Тобто, формальне проведення перерахунку, відображене у протоколі пенсійної справи ОСОБА_1 , не свідчить про фактичну виплату йому пенсії у вказаному розмірі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів доходить наступних висновків.

Статтею 124 Конституції України визначено, що судові рішення ухвалюються судами України та є обов`язковими до виконання на всій території України.

Згідно ч.2 ст.14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Обов`язковість судових рішень закріплено також і статтею 370 КАС України.

Підстави та порядок встановлення судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, визначені ст. 382 КАС України.

Так, відповідно до частини 1 вказаної статті Кодексу суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

В адміністративних справах з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг за письмовою заявою заявника суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати звіт про виконання судового рішення.

Частиною другою статті 382-3 КАС України передбачено, що суд відмовляє у прийнятті звіту, якщо суб`єктом владних повноважень не наведено обґрунтовані обставини, які ускладнюють виконання судового рішення, або заходи, які вживаються ним для виконання судового рішення, на переконання суду, є недостатніми для своєчасного та повного виконання судового рішення.

Суд також відмовляє у прийнятті звіту, якщо звіт подано без додержання вимог частин другої та/або третьої статті 382-2 цього Кодексу.

Аналізуючи долучені до звіту про виконання судового рішення докази, а саме перерахунки пенсії ОСОБА_1 01.04.2022, 01.02.2023, 01.12.2025, розрахунок на доплату (виплату, утримання) пенсії ОСОБА_1 за пенсійною справою № та план видатків та доходів ГУ ПФУ у Львівській області на 2025 рік, суд вважає, що вжиті боржником заходи для виконання рішення суду є недостатніми, виходячи з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їхні посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Обов`язковість виконання судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених статтею 129-1 Конституції України, статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, статями 14, 370 КАС України.

У відповідності до положень частини четвертої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

Згідно з висновками Європейського суду з прав людини, які викладені у відповідних рішеннях ЄСПЛ, зокрема у пункті 54 Рішення Європейського суду з прав людини, справа «Юрій Миколайович Іванов проти України» (Заява N 40450/04), саме на державу покладено обов`язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів, установ чи підприємств, які перебувають у державній власності або контролюються державою, виконувалися відповідно до вимог Конвенції. Комітет міністрів розглянув заходи, запроваджені Урядом України для забезпечення виконання рішень Суду у справах, в яких порушується питання тривалого невиконання остаточних рішень національних судів.

Комітет міністрів ухвалив тимчасову резолюцію (СМ/Ке80ІІ(2008)1), у відповідних положеннях якої зазначено:

«Комітет міністрів висловлює особливу занепокоєність у зв`язку з тим, що, незважаючи на цілий ряд законодавчих та інших важливих ініціатив, до яких неодноразово приверталася увага Комітету міністрів, поки що досить мало зроблено для того, щоб подолати існуючу структурну проблему невиконання рішень національних судів; рекомендує органам влади: 1. Забезпечити ефективну реалізацію на практиці положень про відповідальність посадових осіб за невиконання рішень. 2. Призначити відшкодування за шкоду, спричинену затримками у виконанні рішень національних судів, безпосередньо на підставі положень Конвенції та практики Європейського суду, як це передбачено Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Крім того, Європейський Суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (пункт 53 рішення у справі «Ковач проти України», пункт 59 рішення у справі «Мельниченко проти України», пункт 50 рішення у справі «Чуйкіна проти України», тощо).

Європейський суд з прав людини у рішенні від 19.03.1997 у справі «Горнсбі проти Греції» підкреслив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як невід`ємна частина судового розгляду. Здійснення права на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру було б ілюзорним, якби внутрішня правова система допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося б на шкоду однієї зі сторін.

Порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 №649 (далі - Порядок №649).

Відповідно до Порядку №649, який визначає механізм погашення заборгованості, що утворилася внаслідок нарахування (перерахунку) пенсійних виплат та інших пов`язаних з ними виплат, що фінансуються з державного бюджету, на виконання судових рішень, коштами, передбаченими в державному бюджеті Пенсійному фонду України на цю мету.

Згідно з пунктом 3 Порядку №649 боржник веде облік рішень у реєстрі рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою, відповідно до порядку, встановленого Пенсійним фондом України.

Пунктом 5 Порядку №649 установлено, що для підтвердження суми, що підлягає виплаті, боржник подає до Пенсійного фонду України:

- документ, що підтверджує дату надходження судового рішення до боржника;

- копію судового рішення (судових рішень) або виконавчого листа;

- розрахунок суми, що підлягає виплаті, засвідчений керівником боржника або уповноваженою ним особою.

За змістом пунктів 6-9 Порядку №649 перевірку обґрунтованості розрахованої боржником суми, що підлягає виплаті, проводить в Пенсійному фонді України комісія з питань погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду (далі - комісія).

Комісія утворюється у складі не менше семи осіб. Персональний склад комісії, її голова, заступник голови та секретар затверджуються Головою правління Пенсійного фонду України. Засідання комісії є правоможним за умови присутності на ньому не менше двох третин її складу і проводяться у разі потреби, але не рідше одного разу на місяць.

Комісія приймає одне з таких рішень: про наявність підстав для виплати суми, зазначеної в розрахунку; про відсутність підстав для виплати суми, зазначеної в розрахунку.

У разі відсутності підстав для виплати суми, зазначеної в розрахунку, у п`ятиденний строк комісія повідомляє боржнику про прийняте рішення, зазначивши при цьому причини відмови.

У разі потреби комісія може прийняти рішення про повернення матеріалів боржнику на доопрацювання.

Рішення комісії приймаються відкритим голосуванням і вважаються прийнятими, якщо за них проголосували більшість присутніх на її засіданні членів.

Рішення оформляються протоколом, у якому за наявності підстав зазначаються пропозиції щодо перерахунку коштів на рахунок боржника. Протокол підписується всіма членами комісії і подається Голові правління Пенсійного фонду України, який не пізніше трьох робочих днів приймає рішення про виділення коштів.

Системний аналіз наведених правових норм дає підстави дійти до висновку про те, що законодавством визначений чіткий та послідовний механізм активних дій боржника (органу Пенсійного фонду України, визначеного судом боржником у виконанні судового рішення), які повинні бути виконані ним для погашення заборгованості, що утворилася внаслідок нарахування (перерахунку) пенсійних виплат на виконання судових рішень.

Зазначене відповідає висновку Верховного Суду, викладеному у постанові від 13 березня 2025 у справі №640/16655/21.

Колегія суддів, проаналізувавши доводи ГУ ПФУ у Львівській області, викладені у наданому звіті про виконання судового рішення, а також дослідивши долучені до звіту копії документів сукупно з іншими матеріалами справи, встановила, що рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20.12.2024 у справі №380/23709/24 в частині здійснення перерахунку пенсії ОСОБА_1 виконано, але в частині погашення нарахованої виплати станом на день подання цього звіту таке рішення залишається не виконаним.

Верховний Суд України у своїх постановах (зокрема, від 24.01.2018 у справі №405/3663/13-а, від 13.06.2018 у справі №757/29541/14-а, від 21.08.2019 у справі №754/3105/17, від 21.05.2020 у справі №310/6910/16-а) неодноразово вказував про те, що невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів, за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів, не може вважатись невиконанням судового рішення без поважних причин.

Отже, не можна вважати фактично виконаним рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20.12.2024 у справі №380/23709/24 шляхом здійснення виключно перерахунку пенсії позивача, адже порядок та спосіб у який таке судове рішення мало бути виконано, встановлений у його резолютивній частині.

Такі дії (бездіяльність) відповідача у сукупності та в цілому, як видається, не можна вважати належними, достатніми та дієвими заходами з метою виплати позивачу коштів, що свідчить про недотримання такого особливо важливого принципу «належного урядування», який згідно практики Європейського Суду з прав людини передбачає, зокрема, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб.

Відтак, ГУ ПФУ у Львівській області не доведено повного та фактичного виконання рішення суду у даній справі, не надано доказів виплати на користь ОСОБА_1 належних йому коштів.

Прийняття судом такого звіту, як належного виконання судового рішення, суперечить статті 129-1 Конституції України, статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», статтям 14, 370 КАС України.

Згідно ч.11 ст.382-3 КАС України якщо суд прийняв звіт про виконання судового рішення, але суб`єктом владних повноважень відповідне судове рішення виконано не в повному обсязі, суд одночасно встановлює новий строк для подання звіту відповідно до частини третьої статті 382-1 цього Кодексу.

Відповідно до ч.3 ст.382-1 КАС України встановлений судом строк для подання звіту про виконання судового рішення має бути достатнім для його підготовки. Достатнім є строк, який становить не менше десяти календарних днів з дня отримання суб`єктом владних повноважень відповідної ухвали та не перевищує трьох місяців.

Оскільки відповідачем виконане рішення суду не у повному обсязі (не надано доказів виплати), тому, на думку колегії суддів наявні підстави для встановлення відповідачу нового строку для подання звіту про виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20.12.2024 у справі № 380/23709/24 - протягом 10 днів з дня отримання копії цієї постанови.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право судове рішення повністю або частково скасувати і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно п.1, п.4 ч.1 ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Суд не здійснює новий розподіл судових витрат відповідно до ст.139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 317, 321, 328, 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 13 листопада 2025 року про прийняття звіту про виконання судового рішення та прийняти постанову, якою відмовити Головному управлінню Пенсійного фонду України у Львівській області у прийнятті звіту про виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20.12.2024 року у справі № 380/23709/24.

Встановити Головному управлінню Пенсійного фонду України у Львівській області додатковий строк для подання до суду першої інстанції звіту про виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20.12.2024 року у справі № 380/23709/24 терміном 10 (десять) календарних днів з дня отримання цієї постанови.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя І. М. Обрізко
судді Л. П. Іщук
М.А. Пліш
Повне судове рішення складено 23.02.2026