Справа № 520/17065/25
Суддя: Мельников Р.В.
Дата ухвалення: 2026-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

24 лютого 2026 року № 520/17065/25

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Мельникова Р.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (Код , місцезнаходження: 73036, м. Херсон, вул. Валентини Крицак, буд. 6) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області щодо не зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періодів провадження підприємницької діяльності з 01.01.2004 по 31.12.2010 безперервно;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періодів провадження підприємницької діяльності з 01.01.2004 по 31.12.2010 безперервно.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Херсонскій області протиправно не здійснено зарахування до страхового стажу періодів провадження підприємницької діяльності з 01.01.2004 по 31.12.2010 безперервно.

Ухвалою суду від 08.07.2025 прийнято адміністративний позов до розгляду та відкрито спрощене провадження в зазначеній справі.

Представником відповідача подано відзив з додатками, в якому вказано, що відповідач проти заявленого позову заперечує з підстав його необґрунтованості та недоведеності. Представником відповідача зазначено, що при призначенні пенсії позивачу були зараховані всі періоди у належному розмірі. За таких обставин просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Згідно із положеннями п.2 ч.1 ст. 263 КАС України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, проаналізувавши доводи позову та заперечень проти нього, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області та з 25.05.2018 отримує пенсію за віком.

Як зазначено позивачем у позові, при перегляді своєї електронної пенсійної справи, зокрема довідки про стаж, врахований для визначення права на пенсію, та довідки про стаж, врахований для розрахунку пенсії, ним виявлено, що з 01.01.2004 року страховий стаж врахований не повністю, а по декілька днів.

Позивач звернувся 03.06.2025 до ГУ ПФУ в Харківській області із заявою про перерахунок пенсії, зокрема, про врахування заробітної плати із 01.07.2000 до 31.05.2018 та із врахуванням стажу з 01.01.2004 по 31.05.2018 безперервно.

За принципом екстериторіальності заяву для розгляду направлено до ГУ ПФУ в Херсонській області.

Рішенням ГУ ПФУ в Херсонській області від 12.06.2025 №6676/03-16 у здійсненні перерахунку позивачу відмовлено з наступних підстав.

За Індивідуальними даними про застраховану особу на ОСОБА_1 наявна інформація про нараховані суми доходу за період починаючи з 2004 року зі сплатою страхових внесків, який зараховано до страхового стажу та заробітної плати при первинному призначені. Інші дані по даному платнику податків відсутні. За наданими документами та відомостями реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування страховий стаж склав 26 років 04 місяців 24 дні (враховані всі періоди). Оскільки всі періоди зараховані, підстави для перерахунку пенсії відсутні. За таких обставин прийнято рішення: відмовити ОСОБА_1 в перерахунку пенсії «Зміни виду розрахунку» відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у зв`язку з відсутністю правових підстав.

Позивач не погоджуючись з відмовою та вважаючи зазначене рішення територіального пенсійного органу протиправним, звернувся до суду з позовом.

Суд, розглядаючи справу по суті заявлених позовних вимог, виходив з такого.

Так, стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до статті 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно з частиною 1 статті 24 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до частини 2 статті 24 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

За приписами частини 4 статті 24 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно статті 40 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Відповідно до статті 62 Закону України Про пенсійне забезпечення, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до цього Закону підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачуються чи сплачувалися у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування; страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески; страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до пунктів а, б статті 3 Закону України Про пенсійне забезпечення право на трудову пенсію мають особи, зайняті суспільно корисною працею, при додержанні інших умов, передбачених цим Законом, зокрема: особи, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, кооперативах (у тому числі за угодами цивільно-правового характеру), незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, або є членами колгоспів та інших кооперативів, - за умови сплати підприємствами та організаціями страхових внесків до Пенсійного фонду України; особи, які займаються підприємницькою діяльністю, заснованою на особистій власності фізичної особи та виключно її праці, - за умови сплати страхових внесків до Пенсійного фонду України. Згідно зі статтею 56 Закону України Про пенсійне забезпечення до видів трудової діяльності, що зараховується до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію, віднесено, серед іншого: роботу, виконувану на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв; будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків.

Аналіз змісту наведених норм дає підстави для висновку, що обов`язковою умовою набуття права на трудову пенсію фізичній особі-підприємцю є наявність стажу роботи, за умови сплати останніми страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Згідно абзацу 3 підпункту 2 пункту 2.1 розділу II Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (далі - Порядку № 22-1) Період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності підтверджується індивідуальними відомостями про застраховану особу. Для підтвердження періоду здійснення підприємницької діяльності до 01 січня 2004 року можуть прийматись інші документи про сплату страхових внесків.

Таким чином, період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності за загальною системою оподаткування доходів з із 01.07.2000 р. по 01.01.2004 р. зараховуються до страхового стажу за умови підтвердження відділу персоніфікованого обліку.

Аналогічний висновок зроблений в постанові Верховного Суду від 26.10.2018 у справі №643/20104/15-а.

Як вбачається з періоду здійснення фізичною особою підприємницької діяльності індивідуальними відомостями про застраховану особу чи надання документів про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Зарахування до страхового стажу періоду здійснення фізичною особою підприємницької діяльності за загальною системою оподаткування доходів з 01.01.2004 р. відбувається за умови підтвердження періоду здійснення фізичною особою підприємницької діяльності індивідуальними відомостями про застраховану особу.

Отже, належними доказами, якими підприємець може підтвердити свій стаж, можуть бути документи про сплату страхових внесків, а саме до 01 липня 2000 року - довідка Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків, після 01 липня 2000 року - довідка із бази даних реєстру зарахованих осіб.

Суд наголошує, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Розділом XV «Прикінцеві положення Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV (п.3.1.) визначено, що до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно із статтею 26 цього Закону включаються періоди: 1) ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку:

з 1 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно, що підтверджуються довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності;

з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2017 року включно, за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску).

З аналізу вищевказаних норм чинного законодавства можна зробити висновок, що до страхового стажу включається період здійснення особою підприємницької діяльності, за період з 01.01.1998р. по 31.12.2003р. із застосуванням спрощеної системи оподаткування, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, зараховується до трудового стажу фізичних осіб - підприємців при підтвердженні цього статусу довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності та застосування спрощеної системи оподаткування чи сплати фіксованого податку, або спеціальним торговим патентом, або свідоцтвом про сплату єдиного податку, або патентом про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідкою про сплату страхових внесків, або довідкою, виданою податковою інспекцією про перебування особи на обліку як суб`єкта підприємницької діяльності із зазначенням системи оподаткування та інформації про сплату податку; тобто особа має підтвердити статус підприємця і обрану систему обліку і звітності (через сплату єдиного податку, фіксованого податку), або сплату страхових внесків.

Згідно п. 2 Указу Президента від 03 липня 1998 року №727/98 «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб`єктів малого підприємництва» (який був чинний на момент здійснення позивачем підприємницької діяльності) суб`єкти малого підприємництва - фізичні особи мають право самостійно обрати спосіб оподаткування доходів за єдиним податком шляхом отримання свідоцтва про сплату єдиного податку.

Ставка єдиного податку для суб`єктів малого підприємництва фізичних осіб встановлюється місцевими радами за місцем їх державної реєстрації залежно від виду діяльності і не може становити менше 20 гривень та більше 200 гривень на місяць.

У разі коли фізична особа - суб`єкт малого підприємництва здійснює кілька видів підприємницької діяльності, для яких установлено різні ставки єдиного податку, нею придбавається одне свідоцтво і сплачується єдиний податок, що не перевищує встановленої максимальної ставки.

У разі коли платник єдиного податку здійснює підприємницьку діяльність з використанням найманої праці або за участю у підприємницькій діяльності членів його сім`ї, ставка єдиного податку збільшується на 50 відсотків за кожну особу.

Суб`єкт підприємницької діяльності - фізична особа, яка сплачує єдиний податок, звільняється від обов`язку нарахування, відрахування та перерахування до державних цільових фондів зборів, пов`язаних з виплатою заробітної плати працівникам, які перебувають з ним у трудових відносинах, включаючи членів його сім`ї.

Суб`єкт підприємницької діяльності - фізична особа сплачує єдиний податок щомісяця не пізніше 20 числа наступного місяця на окремий рахунок відділень Державного казначейства України.

Відділення Державного казначейства України наступного дня після надходження коштів перераховують суми єдиного податку у таких розмірах: до місцевого бюджету - 43 відсотки; до Пенсійного фонду України - 42 відсотки; на обов`язкове соціальне страхування - 15 відсотків (у тому числі до Державного фонду сприяння зайнятості населення - 4 відсотки) для відшкодування витрат, які здійснюються відповідно до законодавства у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, а також витрат, зумовлених народженням та похованням.

Доходи, отримані від здійснення підприємницької діяльності, що обкладаються єдиним податком, не включаються до складу сукупного оподатковуваного доходу за підсумками звітного року такого платника та осіб, що перебувають з ним у трудових відносинах, а сплачена сума єдиного податку є остаточною і не включається до перерахунку загальних податкових зобов`язань як самого платника податку, так і осіб, які перебувають з ним у трудових відносинах, включаючи членів його сім`ї, які беруть участь у підприємницькій діяльності.

Постановою правління Пенсійного фонду України № 16-6 від 19.10.2001р. «Про затвердження Інструкції про порядок обчислення і сплати підприємствами, установами, організаціями та громадянами збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, інших платежів, а також обліку їх надходження до Пенсійного фонду України» передбачено, що до Пенсійного фонду України органами місцевого бюджету перераховуються 10 відсотків від суми фіксованого податку, 17 відсотків від суми коштів, одержаних від продажу спеціальних торгових патентів, та відділеннями Державного казначейства України 42 відсотки від сум єдиного податку, 68 відсотків від сум фіксованого сільськогосподарського податку.

Відповідно до п. 16.1 розділу 16, п. 18.3 та п. 18.4 розділу 18 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхових внесків підприємствами, установами, організаціями, громадянами до Пенсійного фонду України, а також обліку надходження і витрачання його коштів, затвердженої постановою правління ПФУ від 06.09.1996р. № 1-1 ( яка діяла в спірний період та втратила чинність 07.02.2011р. на підставі постанови правління Пенсійного фонду № 1-1 від 13.01.2011р.) суб`єкти підприємницької діяльності незалежно від форм власності, їх об`єднання, бюджетні, громадські та інші установи та організації, об`єднання громадян та інші юридичні особи, а також фізичні особи-суб`єкти підприємницької діяльності, які використовують працю найманих працівників, зобов`язані вести облік зборів до Пенсійного фонду та витрачання його коштів, своєчасно і в повному обсязі нараховувати, утримувати та сплачувати до Пенсійного фонду страхові збори, а також подавати йому відповідні звіти та зберігати облікові дані про нарахування, утримання та сплату страхових зборів до Пенсійного фонду протягом трьох років.

Відповідно до п. 4.3 Постанови правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 №21-1 (що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) для платників, зазначених у підпунктах 2.1.3 (крім тих, які обрали особливий спосіб оподаткування), 2.1.4 та 2.1.5 пункту 2.1 цієї Інструкції, - 32 відсотки від суми доходу (прибутку), отриманого від відповідної діяльності, що підлягає оподаткуванню податком на доходи фізичних осіб. Фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок), та члени сімей зазначених фізичних осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності, на період дії законодавчих актів з питань особливого способу оподаткування сплачують страхові внески у фіксованому розмірі, установленому відповідно до законодавства України.

Отже, для зарахування трудового стажу з 1 січня 1998 по 31 грудня 2003 достатнім є наявність довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності, за умови щодо системи оподаткування така особа-підприємець має перебувати на спрощеній системі оподаткування та, відповідно, бути платником єдиного податку.

Таким чином, надання відомостей на підтвердження про обрану систему обліку і звітності є обов`язковим для зарахування трудового стажу.

За інформацією витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець з 24.06.2003, відомостей щодо сплати до 31.12.2003 страхових внесків матеріали справи не містять.

Згідно з індивідуальними відомостями про застраховану особу форми ОК-5, діяльність позивача обліковувалась з 01.01.2004 року до 31.05.2018 року. При цьому у відомостях відсутня інформація щодо сплати страхових внесків у період з 01.04.2015 року до 31.12.2016 року, а також з 01.02.2004 до 30.04.2004.

Оскільки, позивачем не надано доказів сплати у ці періоди страхових внесків, суд дійшов висновку, що пенсійним органом було правомірно відмовлено у зарахуванні згаданих періодів до страхового стажу позивача.

Щодо зарахування до страхового стажу період з 01.01.2004 до 31.12.2010 у повному безперервному обсязі, суд наголошує, що повний місяць зараховується за умови сплати мінімального страхового внеску.

Судом при досліджені відповідного доказу встановлено, що до страхового стажу для визначення пенсії включено такі періоди ведення позивачем підприємницької діяльності:

- з 01.01.2004 до 31.12.2004 (7 місяців 22 дні);

- з 01.01.2005 до 31.12.2005 (4 місяці 29 днів);

- з 01.01.2006 до 31.12.2006 (4 місяці 5 днів);

- з 01.01.2007 до 31.12.2007 (3 місяці 11 днів);

- з 01.01.2008 до 31.12.2008 (2 місяці 22 дні);

- з 01.01.2009 до 31.12.2009 (4 місяці 25 днів);

- з 01.01.2010 до 31.12.2010 (7 місяців 6 днів).

Таким чином, страховий стаж позивача за вказані вище періоди ведення підприємницької діяльності зарахований частково.

Як вбачається з листа Державного комітету України з питань регуляторної політики та підприємництва від 26.01.2006 №487 Про порядок сплати страхових внесків до Пенсійного фонду України підприємцями - платниками фіксованого податку: «Відповідно до Закону України від 09.07.2003 р. №1058-IV ( 1058-15) "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон) фізичні особи - підприємці, які обрали особливий спосіб оподаткування своїх доходів (фіксований та єдиний податки), за себе та членів своїх сімей повинні сплачувати внески у фіксованому розмірі. Фіксований розмір страхових внесків приймається окремим законом. Протягом 2004 року розмір фіксованого пенсійного внеску так і не був встановлений. З 1 квітня 2005 року до сьогоднішнього дня розмір фіксованого пенсійного внеску також не встановлено, тому пенсійні внески за себе фізичні особи можуть сплачувати у складі фіксованого податку. Водночас зазначаємо, що частина коштів, що надходить від фіксованого податку, на сьогодні не забезпечує мінімального страхового внеску, що безпосередньо впливає на обчислення страхового стажу фізичним особам - суб`єктам підприємницької діяльності у повному розмірі. Тому, за бажанням, ці суб`єкти мають право здійснити доплату до мінімального страхового внеску. З 1 січня до 1 квітня 2005 року діяв порядок сплати єдиного та фіксованого податків та страхових внесків до фондів, встановлений Законом України від 23.12.2004 р. №2285-IV (2285-15) "Про Державний бюджет України на 2005 рік". Відповідно до цього порядку, сума єдиного та фіксованого податків у повному обсязі зараховувалася до місцевих бюджетів. Для підприємців - фізичних осіб, які обрали особливий режим оподаткування, у цей період було встановлено фіксований розмір пенсійного внеску за себе і членів своєї сім`ї, який дорівнював розміру мінімального страхового внеску (262 грн х 0,32 = 83,84 грн). (….) Звертаємо увагу, що, відповідно до норми п. 11.14. зазначеної Інструкції (z0064-04), розрахунки сум страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування приймаються органом Пенсійного фонду без попередньої перевірки зазначених у них показників».

Суд зазначає, що дані форми ОК-5 підтверджують сплату позивачем страхових внесків у 2004 році, у 2005 році (за винятком лютого-квітня) та у 2006 році у розмірах, що перевищує мінімальний, відтак, відсутні підстави для відмови у зарахуванні до страхового стажу позивача місяців у спірному періоді (за які належним чином були сплачені страхові внески) у повному обсязі.

Щодо страхових внесків за 2007 2010 роки, суд зазначає таке.

Відповідно до положень статті 92 ЗУ «Про державний бюджет на 2007 рік», у 2007 році розмір збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, визначений в абзацах другому, четвертому стосовно об`єкта оподаткування для інших працівників підприємств, установ і організацій, які використовують працю найманих працівників із числа осіб льотних екіпажів повітряних суден цивільної авіації і бортоператорів, які виконують спеціальні роботи в польотах, абзаці п`ятому стосовно об`єкта оподаткування для інших працівників підприємств, установ і організацій, де працюють інваліди, пункту 1, пунктах 2 і 3 статті 4 Закону України "Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування" ( 400/97-ВР ), становить 33,2 відсотка.

Статтею 76 ЗУ «Про державний бюджет на 2007 рік» установлено, що з 1 січня 2007 року розмір мінімальної заробітної плати 400 гривень на місяць, з 1 квітня 2007 року - 420 гривень, з 1 липня 2007 року - 440 гривень та з 1 жовтня 2007 року - 460 гривень.

Статтею 59 ЗУ «Про державний бюджет на 2007 рік» установлено, що з 1 січня 2008 року розмір мінімальної заробітної плати 515 гривень, з 1 квітня 2008 року - 525 гривень, з 1 жовтня 2008 року - 545 гривень та з 1 грудня 2008 року - 605 гривень на місяць.

Так, у листі Пенсійного фонду України від 09.01.2007 №374/03-20 «Щодо сплати страхових внесків до ПФУ», мінімальний страховий внесок у 2007 році розраховується виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, встановленою ст. 76 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" ( 489-16 ), а саме: з 1 січня 2007 року - 400 грн. на місяць; з 1 липня 2007 року - 420 грн. на місяць; з 1 грудня 2007 року - 450 грн. на місяць із застосуванням ставки 33,2 відсотка.

Отже, мінімальний страховий внесок становив: з 1 січня 2007 року 132,8 грн. на місяць; з 1 липня 2007 року 139,44 грн. на місяць; з 1 грудня 2007 року 149,4 грн. на місяць

Відповідно до листа Пенсійного фонду України від 08.01.2008 №120/03-20 «Щодо сплати страхових внесків до ПФУ», мінімальний страховий внесок у 2008 році розраховується виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, встановленою статтею 59 розділу I Закону (107-17), а саме: з 1 січня 2008 року - 515 грн на місяць; з 1 квітня 2008 року - 525 грн на місяць; з 1 жовтня 2008 року - 545 грн на місяць; з 1 грудня 2008 року - 605 грн на місяць із застосуванням ставки 33,2 відсотка.

Отже, мінімальний страховий внесок становив: з 1 січня 2008 року 170,98 грн на місяць; з 1 квітня 2008 року 174,3 грн на місяць; з 1 жовтня 2008 року 180,9 грн на місяць; з 1 грудня 2008 року 200,86 грн на місяць.

Відповідно до листа Пенсійного фонду України від 16.03.2009 №4323/03-30, мінімальний страховий внесок визначається як добуток мінімального розміру заробітної плати на розмір страхового внеску, установленого законом. Так, у 2009 році мінімальний страховий внесок становить: за кожний місяць з 1 січня - 200,86 грн, з 1 квітня - 207,50 грн, з 1 липня - 209,16 грн, з 1 жовтня - 215,80 грн, з 1 грудня - 222,11 грн.

Відповідно до листа Пенсійного фонду України від 21.07.2010 №12589/03-20, враховуючи розмір мінімальної заробітної плати у 2010 році, мінімальний страховий внесок для зазначених осіб становить у: - липні - вересні - 294,32 грн.; - жовтні - листопаді - 301,12 грн.; - грудні - 306,10 грн.

Відповідно до положень розділу 15 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України затвердженої постановою Пенсійного Фонду України від 19.12.2003 № 21-1, застрахована особа, яка підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та бажає зарахувати неповний місяць роботи до страхового стажу як повний місяць, подає до органів Пенсійного фонду за місцем призначення пенсії заяву згідно з додатком 28 цієї Інструкції.

Працівник відділу надходження доходів на підставі даних персоніфікованого обліку про періоди, за які застрахована особа бажає здійснити доплату у сумі, не меншій, ніж мінімальний страховий внесок, складає повідомлення-розрахунок згідно з додатком 29 цієї Інструкції.

Застрахована особа здійснює доплату в сумі, зазначеній у повідомленні-розрахунку, протягом 10 календарних днів з дня його отримання.

Про сплату коштів відділ надходження доходів повідомляє відділ персоніфікованого обліку в день їх надходження на поточний рахунок органів Пенсійного фонду.

Особи, які здійснюють доплату до суми страхових внесків таким чином, щоб загальна сума сплачених коштів за відповідний місяць була не меншою, ніж мінімальний страховий внесок, формують і подають до органів Пенсійного фонду України самі за себе відомості про суми доплати відповідно до частини третьої статті 24 Закону згідно з додатком 30 до цієї Інструкції.

Як вбачається з відомостей форми ОК-5 у період з 2007 до 2010 року позивачу повний місяць виходячи з розмірів сплачених страхових внесків зараховувався у травні-червні 2009 року та з липня 2010 року.

Щодо інших періодів, то позивачу були зараховано стаж виходячи з розміру фактично сплачених страхових внесків.

Суд зазначає, що матеріали справи не місять доказів доплати страхових внесків за спірні періоди.

Разом з тим, як вбачається з рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області від 12.06.2025 №6676/03-16, пенсійним органом також не зазначено які саме документи слід додати позивачу з метою зарахування спірних періодів до страхового стажу позивача та здійснити перерахунок пенсії.

Пунктом 3.3. Порядку №22-1 передбачено, що орган, що призначає пенсію, надає роз`яснення особам з питань призначення та виплати пенсій; допомогу особам щодо одержання відсутніх документів для призначення пенсії.

Отже, підставою для вчинення дій, спрямованих на призначення пенсії за віком, є відповідна заява особи та додані до неї необхідні документи, подані до структурного підрозділу, який здійснює прийом та обслуговування осіб в установленому порядку. Водночас рішення за результатами розгляду заяви приймається на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Таким чином, у разі виявлення будь-яких сумнівів щодо наявності у позивача страхового стажу та сплати страхових внесків за оскаржуваний період страхового стажу, відповідач, враховуючи гарантії закріплені в статті 46 Основного Закону України, був зобов`язаний скористатись своїм правом на отримання будь-яких необхідних документів або інформації безпосередньо, а не відмовляти позивачу у належному зарахуванні стажу.

При цьому, суд зазначає, що оскаржуване рішення було прийняте без надання відповідачем оцінки усім поданим позивачем документів, внаслідок чого надання цим документам правової оцінки судом, можливе лише в межах перегляду такої оцінки суб`єкта владних повноважень, якому законом надане повноваження на перевірки та надання оцінки доказам, що свідчать про наявність підстав для зарахування до страхового стажу періоду провадження підприємницької діяльності.

Відповідно до частини 2 статті 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Оскільки принцип офіційності полягає в тому, що адміністративний орган зобов`язаний встановлювати обставини, що мають значення для вирішення питання, і за необхідності збирати для цього документи та інші докази з власної ініціативи, у тому числі без залучення особи витребувати документи та відомості, отримувати погодження та висновки, необхідні для вирішення, зокрема і питання щодо призначення пенсії, (ст. 16 Закону України від 17.02.2022 №2073-ІХ), суд зазначає, що з метою належного та ефективного захисту прав позивача необхідно визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ в Херсонській області від 12.06.2025 №6676/03-16 про відмову в перерахунку пенсії позивачу та зобов`язати відповідача, як територіальний орган, що здійснював безпосередній розгляд заяви позивача, здійснити повторний розгляд заяви про перерахунок пенсії, з урахуванням висновків суду у цій справі.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З урахуванням встановлених обставин, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог позивача.

Розподіл судових витрат здійснити в порядку ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 243-246, 250, 255, 257-263, 295, 297 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (Код , місцезнаходження: 73036, м. Херсон, вул. Валентини Крицак, буд. 6) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області від 12.06.2025 №6676/03-16 про відмову в перерахунку пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області здійснити повторний розгляд заяви про перерахунок пенсії ОСОБА_1 від 03.06.2025, з урахуванням висновків суду у цій справі.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов.2, м. Харків, 61022 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у сумі 968 грн (дев`ятсот шістдесят вісім гривень) 96 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, або спрощеного позовного провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Мельников Р.В.