Справа № 260/8014/24
Суддя: Єзеров А.А.
Дата ухвалення: 2026-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відкриття касаційного провадження

24 лютого 2026 року

м. Київ

справа №260/8014/24

адміністративне провадження №К/990/7369/26

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Єзерова А.А., суддів Кравчука В.М., Стародуба О.П.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 31.03.2025 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22.01.2026 у справі №260/8014/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про стягнення моральної та матеріальної шкоди,

УСТАНОВИВ:

У грудні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, в якому просив стягнути моральну та матеріальну шкоду.

На обґрунтування позову позивач зазначив про те, що орган пенсійного фонду ухиляється від виконання судових рішень Закарпатського окружного адміністративного суду від 27.07.2021 у справі №260/517/21, від 22.11.2022 у справі №260/3240/22, від 05.12.2023 у справі №260/585/23, від 10.07.2024 у справі №260/2528/24, від 15.07.2024 у справі №260/7884/23, від 24.10.2023 у справі №260/7424/23, від 26.04.2023 у справі №260/622/23, від 05.02.2024 у справі №260/1093/23 від 24.06.2024 у справі №260/2532/24.

Позивач зазначає, що відповідач надає формальні відписки щодо неможливості виконання цих судових рішень, відповіді яких повторювались і не мали логічного сенсу. Маючи похилий вік, важке поранення та контузію, змушений постійно отримувати потрясіння, викликані бездіяльністю та протиправними діями відповідача, що не могло не позначитися на стані його здоров`я, яке погіршується з кожним фактом неправомірних дій відповідача, який є суб`єктом владних повноважень, внаслідок чого позивачу спричинено і моральну шкоду, що виразилося у душевних стражданнях, стані постійного стресу і інфаркту міокарда, порушеннях звичних комфортних умов проживання. Також позивач зазначає про надмірну затримку виконання судових рішень або взагалі ухиляння відповідача від їх виконання.

Закарпатський окружний адміністративний суд рішенням від 31.03.2025 у задоволенні позову відмовив.

Восьмий апеляційний адміністративний суд постановою від 22.01.2026 апеляційну скаргу позивача задовольнив частково. Скасував рішення суду першої інстанції та ухвалив нову постанову, якою закрив провадження у цій справі. Роз`яснив позивачу, що розгляд справи за його позовом віднесено до юрисдикції цивільного суду та протягом десяти днів з дня отримання копії судового рішення, він може звернутися до суду апеляційної інстанції із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.

Не погодившись із рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 31.03.2025 та постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22.01.2026, позивач звернувся до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій просив їх скасувати та направити справу на новий розгляд.

Відповідно до частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Як на підставу касаційного оскарження скаржник посилається на пункти 1, 4 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), які передбачають, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

На обґрунтування цієї підстави позивач зазначає, що суд апеляційної інстанції неправильно застосував пункт 3 частини другої статті 11, частини першу та другу статті 16 Цивільного кодексу України, статті 19, 238, 240, пункт 1 частини першої статті 238, частину першу статті 319 КАС України без урахування висновків Верховного Суду, сформульованих у постанові від 09.10.2018 у справі 809/487/18 щодо розгляду справи про стягнення матеріальної і моральної шкоди в порядку адміністративного судочинства, оскільки ця шкода заподіяна суб`єктом владних повноважень, а саме органом пенсійного фонду, внаслідок системного невиконання судових рішень, ухвалених на користь позивача, у справах, розглянутих за правилами адміністративного судочинства.

Також у якості підстави касаційного оскарження судових рішень попередніх інстанцій скаржник покликається на частини другу і третю статті 353 КАС України та зазначає, що суди попередніх інстанцій, ухвалюючи рішення не встановили фактичні обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, суди не дослідили зібрані у справі докази.

Скаржник у касаційній скарзі зазначає про те, що суд апеляційної інстанції ухвалив постанову з порушенням правил юрисдикції (підсудності), визначених статтями 20, 22, 25-28 КАС України. Зауважує, що справу належить розглядати за правилами адміністративного судочинства України, що не враховано судом апеляційної інстанції, внаслідок чого суд апеляційної інстанції безпідставно закрив провадження у цій справі.

Згідно з вимогами частини третьої статті 334 КАС України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються, з-поміж іншого, підстава (підстави) відкриття касаційного провадження.

Наведені в касаційній скарзі підстави касаційного оскарження відповідають вимогам пункту пункти 1, 4 частини четвертої статті 328 та частинам другої і третьої статті 353 КАС України.

Касаційна скарга відповідає вимогам статті 330 КАС України, подана з дотриманням установленого процесуальним законом строку на касаційне оскарження, підстави для залишення касаційної скарги без руху, її повернення чи відмови у відкритті касаційного провадження відсутні.

Керуючись статтями 328, 329, 330, 334 КАС України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 31.03.2025 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22.01.2026 у справі №260/8014/24.

Витребувати з Закарпатського окружного адміністративного суду справу №260/8014/24.

Надіслати учасникам справи копії цієї ухвали разом із копіями касаційної скарги та доданих до неї матеріалів.

Встановити строк для подачі відзиву на касаційну скаргу - десять днів з дня отримання копії цієї ухвали та роз`яснити, що до відзиву додаються докази надсилання (надання) його копій та доданих до нього документів іншим учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не оскаржується.

Суддя-доповідач А.А. Єзеров

Суддя В.М. Кравчук

Суддя О.П. Стародуб