Справа № 160/24313/25
Суддя: Калугіна Наталія Євгенівна
Дата ухвалення: 2026-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Калугіної Н.Є., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" до Головного управління ДПС у Кіровоградській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -
Позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просить суд:
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що прийняте за результатами камеральної перевірки податкове повідомлення-рішення не відповідає нормам статті 58 ПК України та Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків від 28.12.2015 № 1204. Зокрема, за позицією позивача у спірному ППР відсутній детальний розрахунок штрафних санкцій та посилання на норми Кодексу та/або іншого законодавства, відповідно до якого було зроблено такий розрахунок, а також невідповідність суми періодів у спірному ППР та в Акті перевірки від 21.04.2025.
Дніпропетровський окружний адміністративний суд ухвалою від 01.09.2025 прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив спрощене провадження в адміністративній справі, повідомив сторін, що розгляд справи відбудеться без повідомлення (виклику) учасників справи у приміщенні Дніпропетровського окружного адміністративного суду. встановив учасникам справи строки для подання заяв по суті справи.
Згідно відзиву на позовну заяву контролюючий орган заперечував проти позову, просив залишити без задоволення позовні вимоги.
Згідно наданої позивачем відповіді на відзив на позов, позивач зазначив про пропуск відповідачем строку подання відзиву на позов просив розглядати справу за наявними в ній матеріалами, без урахування доводів відзиву. По суті доводів відзиву, позивач зазначив, що відповідачем не спростовані доводи, викладені у позові.
Щодо пропуску відповідачем строку на подання відзиву на позов.
Як зазначалось, суд в ухвалі від 01.09.2025 встановив відповідачу строк для подання відзиву на позов, який становить п`ятнадцять днів з дня отримання зазначеної ухвали.
Згідно Довідки про доставку електронного листа, ухвала Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.09.2025 доставлена до електронного кабінету відповідача 02.09.2025 о 23:10 год.
Отже, відлік 15-денного строку на подання відзиву необхідно встановити з 04.09.2025, оскільки ухвалу від 01.09.2025 надіслано відповідачу у неробочий час 02.09.2025, а тому вважається, що надіслано - 03.09.2025.
З огляду на зазначене, відповідач повинен був подати відзив на позов до 16:45 год 18.09.2025.
Однак, згідно відомостей підсистеми Електронний Суд, відповідач надіслав відзив на позов 23.09.2025 о 16:48 год.
Тож, відповідачем пропущено строк на подання відзиву на позов. До відзиву відповідачем заяви про поновлення строку на його подання не додано.
Згідно частин 5, 6 статті 162 КАС України, відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дасть змогу відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив до початку першого підготовчого засідання у справі. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Таким чином, встановлені судом обставини щодо пропуску відповідачем строку на подання відзиву зумовлюють суд розглянути справу за наявними матеріалами, без урахування доводів відповідача, викладених у відзиві на позов.
Дослідивши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.
Головним управлінням ДПС у Кіровоградській області проведено камеральну перевірку ДП «СХІДНИЙ ГІРНИЧОЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ» (далі - ДП «СхідГЗК») щодо питання дотримання граничних строків сплати узгодженого податкового зобов`язання за період з 22.11.2022 по 20.03.2025 року. За результатами проведеної перевірки складено Акт від 21.04.2025 №4739/11-28- 04-06/4/14309787 (далі - Акт перевірки від 21.04.2025).
Відповідно до висновків, зазначених в Акті перевірки від 21.04.2025, в результаті проведення камеральної перевірки встановлено, ДП «СхідГЗК» несвоєчасно сплачено узгоджену суму грошового зобов`язання з рентної плати за користування надрами для видобування інших корисних копалин загальнодержавного значення за період з 22.11.2022 по 20.03.2025 року, чим порушено п. 57.1 статті 57 та п.257.5 статті 257 Податкового Кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI (зі змінами та доповненнями), таким чином до платника застосовується штрафна санкція в розмірі 10% в сумі 301 710,01 грн.
Не погодившись з висновками, викладених в Акті перевірки від 21.04.2025, ДП «СхідГЗК» подало до Головного управління ДПС у Кіровоградській області заперечення на Акт перевірки від 21.04.2025.
За результатами перевірки та розгляду заперечень на Акт перевірки від 21.04.2025 Головним управління ДПС у Кіровоградській області винесено податкове повідомлення-рішення №0000/5820/0406 від 20.05.2025, відповідно до якого, нараховано штрафну санкцію визначеного підпунктом пунктом 57.1 статті 57 Податкового кодексу України та на підставі п. 257.5 статті 257 та п. 52 прим. 1 підрозділу 10 роз. ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України», та зобов`язано ДП «СхідГЗК» сплатити штраф у розмірі 10 % у сумі 301 710,01 грн.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України № 2755-VI від 02.12.2010 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі Податковий кодекс України).
Цим Кодексом визначаються функції та правові основи діяльності контролюючих органів, визначених пунктом 41.1 статті 41 цього Кодексу, та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Відповідно до положень підпунктів 19-1.1, 19-1.1.2 пункту 19-1.1.статті 19-1 ПК України контролюючі органи, що визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, виконують такі функції, зокрема, здійснюють адміністрування податків, зборів, платежів, у тому числі проводять відповідно до законодавства перевірки та звірки платників податків, контролюють своєчасність подання платниками податків та платниками єдиного внеску передбаченої законом звітності (декларацій, розрахунків та інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів), своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплати податків, зборів, платежів.
За змістом підпунктів 20.1.4, 20.1.19 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право: проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення; застосовувати до платників податків передбачені законом фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за порушення податкового чи іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи.
Відповідно до пунктів 61.1, 61.2 статті 61 ПК України податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Податковий контроль здійснюється органами, зазначеними у статті 41 цього Кодексу, в межах їх повноважень, встановлених цим Кодексом.
Пунктом 75.1 статті 75 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.
Відповідно до підпункту 75.1.1. пункту 75.1 статті 75 ПК України камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового, даних СОД РРО.
Предметом камеральної перевірки, зокрема, може бути своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.
Так, за результатами проведення камеральної перевірки позивача з питання дотримання граничних строків сплати узгодженого податкового зобов`язання за період з 22.11.2022 по 20.03.2025 року, контролюючим органом зроблено висновок про несвоєчасну сплату позивачем узгодженої суми грошового зобов`язання з рентної плати за користування надрами для видобування інших корисних копалин загальнодержавного значення за період з 22.11.2022 по 20.03.2025 року, та застосовано штрафну санкцію у розмірі 10% від суми несвоєчасно сплаченого розміру узгодженого податкового зобов`язання.
Згодом, за результатами розгляду скарги, Державна податкова служба України змінила розмір штрафу на 5%, застосувавши до позивача пом`якшуючи обставини.
Отже, як зазначив позивач, розмір штрафу 5 % необхідно обраховувати від суми несвоєчасно сплаченого податкового зобов`язання у IV кварталі 2022 у розмірі - 1 237 884,05 грн, що становитиме - 61 894,20 грн., а не 150 855,01 грн., як зазначено в оскаржуваному повідомленню-рішенню.
Щодо відсутності детального розрахунку суми штрафних санкцій.
Відповідно до пункту 58.1. статті 58 Податкового кодексу України (далі ПК України) контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення, якщо сума грошового зобов`язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян) або якщо за результатами перевірки контролюючим органом встановлено факт:
невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації; завищення розміру задекларованого від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованої платником податків відповідно до розділу V цього Кодексу;
заниження або завищення суми податкових зобов`язань, заявленої у податковій (митній) декларації, або суми податкового кредиту, заявленої у податковій декларації з податку на додану вартість, крім випадків, коли зазначене заниження або завищення враховано при винесенні інших податкових повідомлень-рішень за результатами перевірки;
завищення сум податку на доходи фізичних осіб, що підлягає поверненню з бюджету, заявлених у податкових деклараціях, зокрема при використанні права на податкову знижку відповідно до розділу IV цього Кодексу;
наявності помилок при визначенні обов`язкових реквізитів податкової накладної та/або відсутності реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до податкової накладної протягом граничних строків, передбачених цим Кодексом.
Згідно підпункту 58.1.1. пункту 58.1. статті 58 ПК України податкове повідомлення-рішення містить:
1) суму та підставу для визначення (нарахування/зменшення) грошового зобов`язання та/або податкового зобов`язання, що повинен сплатити платник податків, та/або суму та підставу для зменшення бюджетного відшкодування та/або зменшення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, та/або зменшення податку на доходи фізичних осіб, задекларованого до повернення з бюджету, зокрема при використанні права на податкову знижку, та/або збільшення/зменшення суми податкових зобов`язань, заявленої у податковій декларації, або суми податкового кредиту, заявленої у податковій декларації з податку на додану вартість, та посилання на норми цього Кодексу та/або іншого закону, контроль за виконанням якого покладено на контролюючі органи, відповідно до яких здійснено їх розрахунок;
2) попередження про необхідність складення та реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної/розрахунку коригування до неї або про необхідність виправлення помилок, допущених під час зазначення реквізитів податкової накладної (у випадках, передбачених цим Кодексом);
3) граничні строки сплати грошового зобов`язання та/або строки виправлення платником податків показників податкової звітності та/або реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної/розрахунку коригування до неї або виправлення помилок, допущених під час зазначення реквізитів податкової накладної;
4) попередження про наслідки невиконання податкового повідомлення-рішення в установлений строк;
5) граничні строки, передбачені цим Кодексом для оскарження податкового повідомлення-рішення. У податковому повідомленні-рішенні зазначається або додається до нього детальний розрахунок податкового зобов`язання (за наявності) та штрафних фінансових санкцій.
Відповідно до п.257.1 статті 257 ПК України, базовий податковий (звітний) період для рентної плати дорівнює календарному кварталу, а для рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин за видобування нафти, конденсату, природного газу, у тому числі газу, розчиненого у нафті (нафтового (попутного) газу), етану, пропану, бутану, рентної плати за користування радіочастотним спектром (радіочастотним ресурсом) України та рентної плати за транспортування нафти і нафтопродуктів магістральними нафтопроводами та нафтопродуктопроводами, транзитне транспортування трубопроводами аміаку територією України, дорівнює календарному місяцю.
Виходячи із обставин справи, позивач подає податкову звітність зі сплати рентної плати щоквартально.
Згідно з п.п. 49.18.2 п. 49.18 ст. 49 ПКУ податкові декларації, крім випадків, передбачених ПКУ, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному кварталу протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу.
Платник рентної плати до закінчення визначеного розд. II ПКУ граничного строку подання податкових декларацій за податковий (звітний) період, визначений ст. 257 ПКУ, подає до відповідного контролюючого органу за місцем податкової реєстрації за формою, встановленою у порядку, передбаченому ст. 46 ПКУ, податкову декларацію, яка містить, зокрема додатки з рентної плати за спеціальне використання води (п.п. 257.3.4 п. 257.3 ст. 257 ПКУ).
Таким чином, період фінансово-господарської діяльності позивача, при здійсненні якої вчинені ці порушення - ІІІ, IV квартал 2022 року, що і було відображено у спірному податковому повідомленні рішенні.
Отже, суд не погоджується з доводами позивача стосовно невідповідності періодів в оскаржуваному податковому повідомленню-рішенню від 05.08.2025 та в Акті перевірки від 21.04.2025, оскільки ці доводи спростовуються обставинами цієї справи та доказами, наявними в матеріалах справи.
Щодо відсутності детального розрахунку суми штрафних санкцій.
Відповідно до підпункту 58.1.1. пункту 58.1. статті 58 ПК України, у податковому повідомленні-рішенні зазначається або додається до нього детальний розрахунок податкового зобов`язання (за наявності) та штрафних фінансових санкцій.
Згідно пунктів 7, 11 Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків, затвердженого Наказ Міністерства фінансів України 28.12.2015 № 1204(у редакції наказу Міністерства фінансів України від 31 грудня 2020 року № 846) якщо за результатами адміністративного або судового оскарження грошове зобов`язання, зменшення (збільшення) суми податкових зобов`язань та/або інших зобов`язань, контроль за сплатою яких покладено на контролюючі органи та/або податкового кредиту та/або зменшення бюджетного відшкодування з податку на додану вартість та/або зменшення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, або зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, що підлягає поверненню з бюджету у зв`язку з використанням платником податку права на податкову знижку, штрафна (фінансова) санкція (штраф) та пеня, у тому числі за порушення норм іншого законодавства, зазначені у податковому повідомленні-рішенні, зменшуються, то шляхом опрацювання інформації щодо прийнятих рішень за результатами розгляду скарг в адміністративному та/або судовому порядку, наданої відповідними підрозділами контролюючого органу, до функцій яких належить розгляд скарг в адміністративному порядку та/або супроводження справ у судах, складається податкове повідомлення-рішення, яке містить зменшену суму грошового зобов`язання, зменшену суму зменшення (збільшення) податкових зобов`язань та/або інших зобов`язань, контроль за сплатою яких покладено на контролюючі органи та/або податкового кредиту та/або зменшення бюджетного відшкодування з податку на додану вартість та/або зменшення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, або зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, що підлягає поверненню з бюджету у зв`язку з використанням платником податку права на податкову знижку, штрафної (фінансової) санкції (штрафу) та пені, у тому числі за порушення норм іншого законодавства.
У податковому повідомленні-рішенні наводиться або додається до нього розрахунок податкового зобов`язання (за наявності), зменшення (збільшення) суми податкових зобов`язань та/або інших зобов`язань, контроль за сплатою яких покладено на контролюючі орган та/або податкового кредиту та/або зменшення бюджетного відшкодування з податку на додану вартість та/або зменшення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, або зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, що підлягає поверненню з бюджету у зв`язку з використанням платником податку права на податкову знижку, штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та пені (розрахунок пені додається у разі складання податкових повідомлень-рішень за формами «Р» (крім пені відповідно до статті 129 Кодексу), «Д» та «С») із зазначенням у ньому відповідної інформації, необхідної для їх визначення.
Згідно наданих позивачем доказів, разом із податковим повідомленням рішенням №0000/5820/0406 від 20.05.2025 відповідачем був складений та надісланий позивачу детальний розрахунок розміру штрафних санкцій.
У постановах від 19 травня 2020 року (справа №820/2300/18), від 30 квітня 2020 року (справа №810/384/16), від 17 березня 2020 року (справа № 808/4140/15), від 25 січня 2019 року (справа №812/1112/16) Верховний Суд вказував, що окремі дефекти форми рішення контролюючого органу не повинні сприйматися як безумовні підстави для висновку щодо протиправності спірного рішення і, як наслідок, про його скасування.
Якщо спірне рішення прийняте контролюючим органом у межах своєї компетенції та з його змісту можна чітко встановити зміст цього рішення (зокрема, порушення законодавства, за які застосовуються відповідні санкції, та розмір останніх), таке рішення може бути визнане судом правомірним навіть у разі, коли не дотримано окремих елементів. Технічні помилки не є істотними недоліками форми оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.
Наведений правовий висновок Верховного Суду є застосовним до правовідносин, що розглядаються судом у цій справі.
Тому, на думку суду, у спірному випадку, відсутність детального розрахунку штрафних санкцій, з огляду на обізнаність позивача із фактичним обставинами, які встановлені контролюючим органом під час перевірки, зокрема, щодо сум несвоєчасно сплачених податкових зобов`язань, дат фактичних сплат, кількості днів прострочення сплати, розміром нарахованої штрафної санкції, не може бути підставою для скасування податкового повідомлення рішення від 05.08.2025 та звільнення позивача від податкового обов`язку.
Відповідно до ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі-КАС України), у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Усі інші аргументи сторін вивчені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу у судовому рішенні, оскільки вищенаведених висновків суду не спростовують.
Враховуючи вищевикладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи за наявним матеріалами, в межах підстав позову, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, суд дійшов висновку про відсутність фактичних та правових підстав для задоволення позову.
Керуючись ст. 2, 5, 14, 139, 241-246, 255, 262, 295, 297 КАС України суд, -
Відмовити у задоволенні адміністративного позову.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтями 295, 297Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складено 23.02.2026 року.

Суддя Н.Є. Калугіна