Справа № 400/14101/25
Суддя: Дерев'янко Л.Л.
Дата ухвалення: 2026-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2026 р. № 400/14101/25
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дерев`янко Л.Л., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомГоловного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, вул. Морехідна, 1,м. Миколаїв,54008,вул. Морехідна, 1,м. Миколаїв,54008

до відповідачаПриватного підприємства "Менське-Агро", вул. Центральна, 1,с. Калинівка (Березанський),Миколаївська обл., Миколаївський р-н,57440,

простягнення заборгованості в розмірі 2 975,08 грн,

ВСТАНОВИВ:

До Миколаївського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (далі - позивач, Управління) до Приватного підприємства «Менське -Агро» (далі - відповідач) з вимогами:

стягнути з Приватного підприємства Менське Агро на користь Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області заборгованість по відшкодуванню фактичних витрат на виплату і доставку пенсій призначених на пільгових умовах за Списком № 2 за період з 01.12.2023 по 30.11.2025 у сумі 2975,08 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що відповідачем порушуються вимоги п. 2 Прикінцевих положень Закону України від 09.07.2003 № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058-ІV), згідно з якими усі підприємства незалежно від форм власності та господарювання, галузевої належності та виду діяльності повинні відшкодовувати витрати Пенсійного фонду України на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів "б"-"з" ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII (далі Закон №1788-XII) та пунктів 2-8 частини другої статті 114 Закону № 1058-ІV до досягнення працівниками пенсійного віку, наслідком чого стала заборгованість відповідача перед бюджетом Пенсійного фонду України в розмірі 2975,08 грн.

Ухвалою суду від 05.01.2026 відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

Ухвала про відкриття провадження у справі доставлена до електронного кабінету відповідача в підсистемі Електронний суд ЄСІТС.

Впродовж строків, визначених частиною 1 статті 261 Кодексу адміністративного судочинства України відповідач відзив не подав. Відповідно до частини 6 статті 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

На підставі матеріалів справи суд встановив такі обставини.

Працівнику відповідача ОСОБА_1 , робота якої була пов`язана на цьому підприємстві зі шкідливими та важкими умовами праці на посадах, визначених Списком № 2 виробництв, професій, посад і показників, призначена та виплачується пенсія на підставі виданої відповідачем довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

ГУ ПФУ у Миколаївській області направляло відповідачу розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пенсії, що підлягають відшкодуванню, призначеній особі, яка була зайнята на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту «а», «б-з» статті 13 Закону № 1788-XII XII та пунктів 2-8 частини другої статті 114 Закону № 1058-ІV за Списком № 2. Надіслані управлінням розрахунки від 07.03.2023, 09.01.2024, 06.03.2024, 08.01.2025, 04.03.2025 відповідачем отримані.

Загальна сума боргу відповідача з фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за період з 01.12.2023 по 30.11.2025 включно становить 2975,08 грн, що підтверджується розрахунком, доданим до позовної заяви. Як вже зазначалось вище, відповідач цей розрахунок не спростував.

Наявність заборгованості стала підставою для звернення позивача до суду.

Згідно зі статтею 5 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058-IV (далі Закон України № 1058-IV) цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці правовідносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що йому не суперечить.

Пунктами "б" - "з" частини першої статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та пунктами 2-8 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачено перелік професій та посад, а також необхідний стаж роботи для призначення пенсії за віком на пільгових умовах, незалежно від місця останньої роботи.

Відповідно до частини 2 Прикінцевих положень вказаного Закону пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди вищезазначеним особам пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України "Про пенсійне забезпечення".

Покриття витрат Пенсійного фонду на виплату і доставку пенсій за віком, призначених на пільгових умовах відповідно до статей 13 і 14 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" та призначених відповідно до частин другої і третьої статті 114 цього Закону до досягнення пенсійного віку, визначеного статтею 26 цього Закону, здійснюється у такому порядку: підприємства та організації (крім сільськогосподарських товаровиробників, віднесених до четвертої групи платників єдиного податку, що визначені підпунктом 4 пункту 291.4 статті 291 Податкового кодексу України) вносять до Пенсійного фонду плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, крім тих, які були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України; на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, а також на інших роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до частини другої статті 114 цього Закону, - до набуття права на пенсію за віком відповідно до цього Закону за раніше діючим порядком.

Відповідно до статті 2 Закону України "Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування" для платників збору, визначених пунктами 1 і 2 частини першої статті 1 цього Закону, крім платників, віднесених до четвертої групи платників єдиного податку, що визначені підпунктом 4 пункту 291.4 статті 291 Податкового кодексу України, об`єктом оподаткування є також фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених до дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" відповідно до пунктів "б" - "з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та призначених після дня набрання чинності зазначеним Законом відповідно до пунктів 2 - 8 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у період до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

В свою чергу, порядок відшкодування підприємствами витрат на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, визначається Інструкцією про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженою постановою Правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 року № 21-1 (далі Інструкція).

Згідно з підпунктом 6.7 пункту 6 Інструкції, підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в розрахунках місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

У разі зміни розміру пенсії або настання обставин, які впливають на суму відшкодування (смерть пенсіонера, зміна місця проживання та ін.), органи Пенсійного фонду повідомляють про це підприємства в місячний термін з моменту виникнення цих обставин.

Суми фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за період з дати призначення пенсії до дати складання розрахунку фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону, сплачуються одночасно із оплатою фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за перший поточний місяць.

Як вбачається з розрахунків суми боргу по фактичним витратам на виплату та доставку пільгових пенсій, за період з 01.12.2023 по 30.11.2025 заборгованість відповідача по відшкодуванню фактичних витрат на виплату і доставку пенсій призначених на пільгових умовах по Списку № 2, складає 2975,08 грн.

Дослідженні розрахунки підписані повноважною посадовою особою та з урахуванням, що саме ці документи визначають розмір заборгованості підприємства перед органами Пенсійного фонду України, містять інформацію стосовно відсотків відшкодування підприємством відповідно до стажу, розмір пенсії, суму витрат на доставку (якщо така наявна), а також не оскаржені (тобто є узгодженими), то саме розрахунок і є єдиним документом, який підтверджує фактичні витрати на виплату та доставку пенсій за Списками №1,2.

Позивачем доведено обов`язок відповідача проводити відшкодування таких фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

Доказів добровільного погашення вказаної заборгованості по відшкодуванню витрат на виплату та доставку пільгових пенсій перед Пенсійним фондом України відповідачем не надано.

З огляду на викладені обставини у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність їх задоволення у повному обсязі.

Зважаючи на приписи частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз, судові витрати понесені позивачем у вигляді судового збору, не підлягають стягненню з відповідача.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1,м. Миколаїв,54008 ) до Приватного підприємства "Менське-Агро" (вул. Центральна, 1,с. Калинівка (Березанський),Миколаївська обл., Миколаївський р-н,57440 ) задовольнити повністю.

2. Стягнути із Приватного підприємства Менське Агро на користь Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області заборгованість по відшкодуванню фактичних витрат на виплату і доставку пенсій призначених на пільгових умовах за Списком № 2 за період з 01.12.2023 по 30.11.2025 у сумі 2975,08 (дві тисячі дев`ятсот сімдесят п`ять гривень 08 коп) грн.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Л.Л. Дерев`янко