Справа № 580/6674/24
Суддя: Олексій РІДЗЕЛЬ
Дата ухвалення: 2026-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

09 лютого 2026 року Справа № 580/6674/24

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Рідзеля О.А., розглянувши у письмовому провадженні заяву Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про зміну способу та порядку виконання рішення суду в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України у Черкаській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

26.01.2026 до Черкаського окружного адміністративного суду надійшла заява Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про зміну способу і порядку виконання рішення суду про зобов`язання Територіальне управління Державної судової адміністрації України у Черкаській області (18010, м. Черкаси, вул. Гоголя, буд. 316, ) нарахувати та виплатити ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) суддівську винагороду (в т.ч. одноразову допомогу на оздоровлення при виході у відпустку, вихідну допомогу) за період з 01.01.2021 по 14.06.2021 відповідно до вимог ст.135 Закону України Про судоустрій і статус суддів, виходячи з базового розміру посадового окладу судді 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого на 01.01.2021 становить 2270 грн., з урахуванням раніше виплачених сум та з утриманням передбачених законом податків і обов`язкових платежів, шляхом винесення рішення про стягнення 73111,62 грн з Територіального управління Державної судової адміністрації України у Черкаській області на користь ОСОБА_2 .

Заява обґрунтована тим, що рішення суду відповідачем не виконане в повному обсязі в частині виплати стягувачу донарахованої виплати у вказаній вище сумі.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 29.01.2026 для вирішення заяви призначено судове засідання на 09.02.2026 об 11 год. 00 хв.

Заявник просив розгляд заяви здійснювати без участі представника. Учасники справи не прибули у судове засідання, хоча повідомлені про час та місце його проведення належним чином.

Відповідно до вимог ч.2 ст.378 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) неприбуття учасників справи не перешкодило розгляду заяви. На підставі ч.9 ст.205 КАС України суд вирішив розгляд заяви здійснювати у письмовому провадженні у зв`язку з неприбуттям учасників у судове засідання та відповідно до ч.4 ст.229 КАС України не здійснювати фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Розглянувши заяву про зміну способу і порядку виконання рішення суду, суд зазначає таке.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 27.09.2024 у справі № 580/6674/24, зокрема, зобов`язано Територіальне управління Державної судової адміністрації України у Черкаській області (18010, м. Черкаси, вул. Гоголя, буд. 316, ) нарахувати та виплатити ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) суддівську винагороду (в т.ч. одноразову допомогу на оздоровлення при виході у відпустку, вихідну допомогу) за період з 01.01.2021 по 14.06.2021 відповідно до вимог ст.135 Закону України Про судоустрій і статус суддів, виходячи з базового розміру посадового окладу судді 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого на 01.01.2021 становить 2270 грн., з урахуванням раніше виплачених сум та з утриманням передбачених законом податків і обов`язкових платежів.

Отже, вказаним рішенням суду не було визначено конкретної суми коштів, належної до виплати позивачу.

Відповідно до довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України у Черкаській області від 03.02.2024 №04-272/25 нарахована позивачу додаткова суддівська винагорода на виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 27.09.2024 у справі №580/6674/24 становить 73111,62 грн.

Суд зазначає, що на підставі ч.1 ст.3 Закону України Про гарантії держави щодо виконання судових рішень виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень коштами, передбаченими за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Згідно зі статтями 23, 116 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом. Взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом чи законом про Державний бюджет України є порушенням бюджетного законодавства.

Відповідно до підп.1 п.9 Прикінцевих та перехідних положень Бюджетного кодексу України рішення суду про стягнення (арешт) коштів державного бюджету (місцевих бюджетів) виконуються виключно Казначейством України. Зазначені рішення передаються до Казначейства України для виконання.

Безспірне списання коштів державного бюджету (місцевих бюджетів) здійснюється Казначейством України відповідно до Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевого бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 №845 (далі Порядок), який визначає механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, прийнятих судами, а також іншими державними органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення.

Відповідно до пункту 24 Порядку стягувачі, на користь яких прийняті рішення про стягнення коштів з рахунків боржника, подають до органу Казначейства, в якому обслуговується боржник, документи, зазначені у пункті 6 цього Порядку.

Абзацом 2 пункту 25 Порядку визначено, що у разі наявності у боржника окремої бюджетної програми для забезпечення виконання рішень суду безспірне списання коштів з боржника (виконання рішень суду про стягнення коштів з боржника) здійснюється лише за цією бюджетною програмою.

Згідно ч. 2 ст. 95 Конституції України виключно законом про Державний бюджет України визначаються видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків.

Пунктом 8 частини 1 статті 7 Бюджетного кодексу України передбачено принцип цільового використання бюджетних коштів - бюджетні кошти використовуються тільки на цілі, визначені бюджетними призначеннями та бюджетними асигнуваннями.

Згідно статті 22 Бюджетного кодексу України головний розпорядник бюджетних коштів, зокрема: здійснює управління бюджетними коштами у межах встановлених йому бюджетних повноважень та оцінку ефективності бюджетних програм, забезпечуючи ефективне, результативне і цільове використання бюджетних коштів, організацію та координацію роботи розпорядників бюджетних коштів нижчого рівня та одержувачів бюджетних коштів у бюджетному процесі; здійснює внутрішній контроль за повнотою надходжень, взяттям бюджетних зобов`язань розпорядниками бюджетних коштів нижчого рівня та одержувачами бюджетних коштів і витрачанням ними бюджетних коштів.

Положеннями статті 23 Кодексу визначено, що будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному Бюджетним кодексом.

З 2004 року запроваджена і діє бюджетна програма КПКВ 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів, працівників органів та установ системи правосуддя», метою якої є погашення заборгованості за виконавчими провадженнями на користь суддів, працівників органів та установ системи правосуддя. Її завданням є виплата заборгованості за рішеннями судів, винесеними на користь суддів, працівників органів та установ системи правосуддя.

Відповідно до частини 1 статті 3 Закону України Про гарантії держави щодо виконання судових рішень виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Згідно частини 1 статті 145 Закону №1402 фінансування всіх судів в Україні здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Частиною 2 статті 145 передбачено, що функції головного розпорядника коштів Державного бюджету України щодо фінансового забезпечення діяльності судів здійснює Державна судова адміністрація України.

Системний аналіз наведених правових норм дає підстави дійти до висновку про те, що виконання судових рішень, ухвалених на користь суддів, здійснюється у порядку черговості згідно з чинним законодавством України органами Казначейства за рахунок коштів бюджетної програми 0501150 " працівників органів та установ системи правосуддя" у межах передбачених асигнувань на відповідний бюджетний період.

Як установлено судом, на виконання вказаного вище рішення суду позивачу здійснено нарахування суддівської винагороди в розмірі 73111,62 грн.

ТУ ДСА України у Черкаській області звернулось до ДСА України з листом від 07.03.2025 № 04-659/25 про розгляд питання щодо виділення додаткових коштів на програму 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів та працівників органів і установ системи правосуддя» КЕКВ 2800 - 11087381,39 гривень.

Листом від 26.03.2025 №11-5911/25 ДСА України надано відповідь про неможливість виділення додаткових бюджетних асигнувань на зазначені у вищевказаному листі цілі, та зазначено, що ДСА України листом від 03.02.2025 №11-2404/25 зверталося до Комітету Верховної Ради України з питань бюджету із пропозицією щодо внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» у частині збільшення бюджетних призначень за Програмою.

Однак, Міністерством фінансів України зазначені пропозиції не були підтримані, так як у період продовження дії воєнного стану наявні фінансові ресурси держави насамперед спрямовуються на виконання завдань щодо відсічі збройної агресії, забезпечення недоторканості державного кордону та захисту держави, забезпечення життєво необхідних потреб жителів, реалізації заходів територіальної оборони та захисту безпеки населення.

З огляду на відмову Міністерства фінансів України та враховуючи звернення органів та установ системи правосуддя, ДСА України повторно звернулось з листом від 06.03.2025 №11-4566/25 до Комітету Верховної Ради України з питань бюджету із пропозицією щодо внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» у частині збільшення бюджетних призначень за Програмою на суму 1 503,6 млн гривень.

Таким чином, на виконання вищевказаних норм, відповідачем вжито конкретних заходів з метою виконання вказаного вище рішення Черкаського окружного адміністративного суду.

Суд зазначає, що відповідно до ч.1 ст.378 КАС України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

При цьому, відповідно до ч.3 ст. 378 КАС України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Невиконання суб`єктом владних повноважень судового рішення, яке набрало законної сили, щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг протягом двох місяців з дня набрання законної сили судовим рішенням є самостійною підставою для зміни способу і порядку виконання такого судового рішення шляхом стягнення з такого суб`єкта владних повноважень відповідних виплат.

Суд зауважує, що поняття спосіб і порядок виконання судового рішення мають спеціальне значення, яке розраховане на виконавче провадження. Спосіб виконання судового рішення це спосіб реалізації та здійснення способу захисту, що встановлено КАС України. Натомість порядок виконання судового рішення означає визначену рішенням суду послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем.

Під зміною способу і порядку виконання рішення слід розуміти вжиття адміністративним судом нових заходів для реалізації рішення у разі неможливості його виконання у встановлені раніше порядок і спосіб. Ці заходи повинні забезпечити виконання конкретного судового рішення і не поширюватися на відносини, які виникли після його ухвалення.

Водночас, змінюючи спосіб і порядок виконання судового рішення, суд не може змінювати останнє по суті, торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду, а також змінювати обраний судом при ухваленні цього рішення спосіб відновлення порушеного права позивача.

Мета зміни способу та порядку виконання рішення суду полягає у тому, щоб усунути обставини, що істотно ускладнюють або роблять неможливим виконання такого судового рішення.

Так, у рішенні від 27.09.2024 у справі №580/6674/24 Черкаський окружний адміністративний суд не здійснював розрахунок належної до сплати позивачу суми та не визначав її до сплати, а розмір донарахованої суми 73111,62 грн, який заявник просить стягнути, відповідач обрахував вже після розгляду справи по суті та набрання рішенням законної сили.

З огляду на наведене, суд зауважує, що обраний заявником спосіб виконання судового рішення шляхом стягнення з відповідача нарахованої доплати в сумі 73111,62 грн не узгоджується зі змістом статті 378 КАС України та потягне за собою фактично зміну судового рішення по суті, що є неприпустимим, оскільки рішення у справі набрало законної сили, та матиме наслідком зміну обраного судом способу відновлення порушеного права позивача.

Верховний Суд у постанові від 21 серпня 2018 року у справі №803/3805/15 зазначив, що системний аналіз правової норми ст.378 КАС України дає підстави дійти до висновку про те, що підставою для встановлення порядку і способу виконання судового рішення є обставини, що перешкоджають належному його виконанню: ускладнюють його виконання або роблять неможливим, при цьому судове рішення не може бути змінено по суті.

Тобто зміна способу і порядку виконання рішення суду - це прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у порядку і способом, раніше встановленими. Отже, суд за наявності обґрунтованих підстав та належних доказів може змінити спосіб та порядок виконання рішення суду, не змінюючи при цьому його змісту, або ж відмовити в задоволенні такої заяви.

Наведене узгоджується з висновками Верховного Суду, які викладені в постанові Верховного Суду від 11 лютого 2020 року у справі № 826/8279/16.

Суд також зауважує, що враховуючи дискреційність повноважень відповідача щодо здійснення розрахунку на виконання рішення суду у цій справі, зміна застосованого судом способу захисту (зобов`язання вчинити вказані дії без визначення сум виплат) на фактично стягнення конкретних сум (які хоча і були розраховані відповідачем при проведенні перерахування грошової допомоги позивачу на підставі та на виконання судового рішення у цій справі, але безпосередньо судом не присуджувалися у конкретних розмірах), не відповідатиме юридичній сутності та змісту інституту, регламентованому статтею 378 КАС України, оскільки зміна способу і порядку виконання судового рішення не передбачає зміни обраного судом при ухваленні рішення способу відновлення порушеного права відповідно до ст.245 КАС України.

Вказані висновки також узгоджуються з висновками Верховного Суду викладеними у постанові від 30.01.2018 у справі №281/1820/14-а (К/9901/1034/17), у якій суд відмітив, що зміна способу і порядку виконання судового рішення не передбачає зміни обраного судом при ухваленні рішення способу відновлення порушеного права, а тому зміна способу і порядку виконання рішення суду про зобов`язання здійснити виплату на стягнення такої виплати є незаконною.

Обов`язковість виконання судових рішень закріплена ст.129 Конституції України та ч.1 ст.370 КАС України, якою визначено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення відповідно до ч.2 ст.370 КАС України тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відтак, рішення суду, яке набрало законної сили, підлягає обов`язковому виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок.

Суд зазначає, що заявником не надано належних і достовірних доказів, які би підтверджували, що зміна способу та порядку виконання рішення суду, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача коштів в сумі 73111,62 грн забезпечить реальне виконання рішення суду.

При цьому, вчинені на виконання рішення суду відповідачем заходи: нарахування суддівської винагороди в розмірі в сумі 73111,62 грн; звернення до розпорядника бюджетних коштів для отримання коштів для виконання рішення суду, - свідчить про виплату цих коштів позивачу у порядку черговості після виділення бюджетних асигнувань на такі цілі.

Щодо посилання заявника в заяві про зміну способу та порядку виконання рішення на абз.2 ч.3 ст.378 КАС України (в редакції Закону № 4094-IX від 21.11.2024), суд зазначає, що вказана норма не підлягає застосуванню до спірних правовідносин, оскільки заява про зміну способу та порядку виконання рішення суду стосується невиплати додаткової грошової винагороди, а не обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги.

З огляду невикладене, заявником не доведено наявності достатніх та обґрунтованих підстав для зміни способу та порядку виконання рішення суду. Відтак відповідна заява є необґрунтованою і задоволенню не підлягає.

Разом з тим, заявник та позивач не позбавлені можливості звернення в суд із заявою про встановлення способу виконання рішення суду за наявності підстав.

Керуючись ст. ст. 248, 256, 294, 295, 378 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

УХВАЛИВ:

1. Відмовити повністю у задоволенні заяви Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (вх. від 26.01.2026 №4028/26) про зміну способу та порядку виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 27.09.2024 у справі №580/6674/24.

2. Копію ухвали направити учасникам справи.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення та може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 15 днів з моменту її складення до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Олексій РІДЗЕЛЬ