Справа № 320/4581/25
Суддя: Ганечко Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2026-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/4581/25 Суддя (судді) першої інстанції: Білоноженко М.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2026 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ганечко О.М.,

суддів Кузьменка В.В.,

Василенка Я.М.,

за участі секретаря судового засідання Фищук Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 25 липня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, Міністра оборони України, Головнокомандувача Збройних Сил України про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії,

У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Міністерства оборони України, Міністра оборони України та Головнокомандувача Збройних сил України, в якому просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність Головнокомандувача Збройних Сил України щодо неприйняття кадрового рішення для подальшого службового використання перебуваючого з 31.07.2023 року у розпорядженні Головнокомандувача Збройних Сил України полковника ОСОБА_1 );

- зобов`язати Головнокомандувача Збройних Сил України прийняти кадрове рішення щодо подальшого службового використання полковника ОСОБА_1 відповідно до вимог Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008, Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 10 квітня 2009 року №170»;

- визнати протиправною бездіяльність посадових осіб Збройних Сил України та Міністерства оборони України щодо не вирішення питання виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення в розмірі, яке він отримував за займаною посадою до зарахування в розпорядження, що потягло зменшення його щомісячного грошового забезпечення з 15.11.2024 року;

- зобов`язати Міністра оборони України прийняти рішення про виплату полковнику ОСОБА_1 з 15.11.2024 року грошового забезпечення в розмірі, яке він отримував за займаною посадою до зарахування в розпорядження Головнокомандувача Збройних Сил України.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що через бездіяльність відповідачів кадрове рішення щодо подальшого службового використання позивача упродовж 17 місяців не було прийнято, питання виплати позивачу грошового забезпечення у розмірі, яке він отримував за займаною посадою до зарахування в розпорядження, не вирішено.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 25 липня 2025 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить, з урахуванням заяви від 01.02.2026, просить скасувати рішення Київського окружного адміністративного суду від 25.07.2025 року у справі № 320/4581/25 про відмову в задоволенні адміністративного позову та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, а саме: визнати протиправною бездіяльність Головнокомандувача Збройних Сил України щодо неприйняття з 31.07.2023 до 30.03.2025 кадрового рішення щодо подальшого службового використання перебувавшого у розпорядженні Головнокомандувача Збройних Сил України полковника ОСОБА_1 ; визнати протиправною бездіяльність посадових осіб Збройних Сил України та Міністерства оборони України щодо невирішення питання виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення в розмірі, яке він отримував за займаною посадою до зарахування в розпорядження, що потягло зменшення його щомісячного грошового забезпечення з 15.11.2024 до 30.03.2025; зобов`язати Міністра оборони України прийняти рішення про виплату полковнику ОСОБА_1 з 15.11.2024 до 30.03.2025 грошового забезпечення в розмірі, яке він отримував за займаною посадою до зарахування в розпорядження Головнокомандувача Збройних Сил України. При цьому, посилаючись на неповне з`ясування всіх обставин справи та невідповідність висновків суду дійсним обставинам, порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення спору.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 28.10.2025 відкрито апеляційне провадження та призначено апеляційну скаргу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 14.01.2026.

30.11.2025 № 316/6019 до суду від представника Головнокомандувача Збройних Сил України надійшов відзив на апеляційну скаргу.

29.12.2025, під № 37626 до суду від Міністерства оборони України надійшов відзив на апеляційну скаргу.

14.01.2026 судом оголошено по справі перерву до 04.02.2026.

04.02.2026, під № 3936 до суду від Генерального штабу Збройних Сил України надійшли пояснення по справі.

Розгляд апеляційної скарги 04.02.2026 відкладено на 18.02.2026.

18.02.2026, під № 5640 позивачем подано додаткові пояснення по справі.

18.02.2026, під № 5748 до суду від Міністерства оборони України надійшли додаткові пояснення по справі.

У судовому засіданні представник апелянта та апелянт у режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів вимоги апеляційної скарги підтримали у повному обсязі, просили їх задовольнити.

Представники відповідачів у судовому засіданні заперечували проти задоволення апеляційної скарги, просили залишити оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін.

18.02.2026 судом оголошено вступну і резолютивну частини постанови.

Виконуючи вимоги процесуального законодавства, колегія суддів ухвалила продовжити строк розгляду апеляційної скарги, згідно норм ст. 309 КАС України.

Заслухавши суддю доповідача, вислухавши пояснення представників учасників справи, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга позивача не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, полковник ОСОБА_1 з березня 2018 року проходив військову службу на посаді першого заступника начальника штабу ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ), штатно-посадова категорія «генерал - майор».

Наказом Міністра оборони України від 14 липня 2020 року № 319, позивача звільнено з військової служби у запас, у зв`язку із проведенням організаційних заходів.

Вважаючи своє звільнення незаконним, ОСОБА_2 оскаржив його до адміністративного суду.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 13 квітня 2021 року у справі №640/18647/20 визнано протиправним та скасовано параграф 3 наказу Міністра оборони України від 14.07.2020 року №319, поновлено ОСОБА_3 на військовій службі на посаді першого заступника начальника штабу ІНФОРМАЦІЯ_1 з 06 жовтня 2020 року (штатно-посадова категорія «генерал - майор»).

Позивач прийняв посаду і з 17.02.2022 проходив військову службу на посаді заступника начальника штабу ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ).

Оскільки дане призначення на нижчу посаду, на переконання позивача, було здійснено з грубими порушеннями вимог ст. 17 Конституції України, ч. 4 ст. 2, ч. 7 ст. 6 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», підпункту 3 пункту 82 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, наказ Головнокомандувача Збройних Сил України від 08.05.2023 року № 975 (по особовому складу) про пониження в посаді позивачем було оскаржено до адміністративного суду.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 26.09.2024 по справі № 320/20299/23, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 11.03.2025, у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головнокомандувача Збройних Сил України щодо незаконного призначення на посаду відмовлено повністю.

08.06.2023 вказану посаду заступника начальника штабу ІНФОРМАЦІЯ_2 було скорочено з 31.07.2023.

31.07.2023 позивачу було доведено наказ Головнокомандувача 3С України від 28.07.2023 № 1682 щодо звільнення його з посади заступника начальника штабу Сил логістики ЗС України та зарахування у розпорядження Головнокомандувача ЗС України з 31.07.2023 року.

Позивач зазначив про те, що кадрове рішення щодо його подальшого службового використання протягом 17 місяців прийнято не було, питання виплати грошового забезпечення з 15.11.2024 року не вирішено.

Звернення позивача через керівництво Сил логістики Збройних Сил України до Головнокомандувача Збройних Сил України від 11 та 23 листопада 2024 року та безпосередньо до Міністра оборони України від 10 грудня 2024 року щодо усунення вказаних порушень Закону і прав позивача, у визначений Законом України «Про звернення громадян, Дисциплінарним Статутом Збройних Сил України місячний строк було залишено без реагування та відповіді.

Вважаючи зазначену бездіяльність протиправною, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позовних вимог, виходив з того, що:

- наказом від 30.03.2025 № 220 відповідач-3 призначив останнього на посаду начальника управління підготовки управління військової частини НОМЕР_2 , проте кадрові повноваження суб`єкта владних повноважень, це його компетенція призначати на посаду та/або звільняти з посади в органах державної влади. Таким чином, під час розгляду справи не знайшли свого підтвердження доводи позивача про протиправну бездіяльність Головнокомандувача Збройних Сил України щодо неприйняття кадрового рішення для подальшого службового використання перебуваючого у розпорядженні Головнокомандувача Збройних Сил України полковника ОСОБА_1 ;

- як свідчать матеріали справи із 17 (сімнадцяти) місяців перебування у розпорядженні в період з 31.07.2023 по 14.11.2024 - позивач фактично 15 (п`ятнадцять) місяців перебував на лікуванні та у відпустці, що в свою чергу, приймаючи до уваги досвід позивача, враховувалось відповідачем-3 при пошуку відповідної посади;

- з 15.11.2024, керуючись пунктом 1 та 5 розділу XXVIII Порядку від 07.06.2018 № 260, після спливу 2х місяців перебування у розпорядженні (термін якого продовжувався (виключався із загального періоду перебування у розпорядженні) у зв`язку з перебуванням позивача у відпустках та на лікуванні), позивачу почали нараховуватись і виплачуватись виключно оклад за військове звання та надбавка за вислугу років (наказ командира військової частини НОМЕР_3 від 11.11.2024 № 262), (наказ командира військової частини НОМЕР_3 від 12.12.2024 №285, про внесення змін до наказу №262). Тобто, пунктом 5 Порядку врегульовано механізм визначення складових грошового забезпечення для військовослужбовців, які перебувають у розпорядженні понад 2 (два) місяці;

- протягом 17 місяців перебування у розпорядження, знаходячись на лікуванні або у відпустках, позивач продовжував отримувати повне грошове забезпечення в розмірі 72160,80 грн на місяць, проте в цей період позивач не проявляв зацікавленості у своєму призначенні, що підтверджується відсутністю в матеріалах справи письмових звернень (рапортів) зі сторони позивача. Натомість, 11 листопада 2024 року позивач звернувся до командування виключно в частині прийняття окремого рішення про продовження строків виплати грошового забезпечення в розмірі (72160, 80 грн. на місяць), що підтверджується рапортами позивача від 11.11.2024, від 23.11.2024, від 10.12.2024;

- питання щодо прийняття окремого рішення про продовження строків виплати позивачу грошового забезпечення понад 2 місяці, в розмірі який він отримував за займаною посадою до зарахування у розпорядження є правом, а не обов`язком командирів (начальників), в даному випадку відповідача-3 (в частині підготовки та направлення клопотання Міністру оборони України (відповідачу-2) та відповідача-2 (в частині прийняття або відмови у прийнятті зазначеного рішення).

Натомість, апелянт вважає вказані висновки суду першої інстанції помилковими та необґрунтованими, позаяк, відповідач вказує про те, що:

- судом не було надано належної оцінки нормам законодавства, які регламентують перебування позивача у розпорядженні Головнокомандувача ЗСУ, зокрема, безальтернативної вимоги п. 117 Положення щодо обов`язку призначення на посаду не пізніше ніж через 2 місяці з дня звільнення з попередньої посади;

- законодавством не передбачено обов`язку позивача ініціювати призначення себе на посаду, оскільки це є компетенцією кадрових органів та вищестоящих командирів;

- наведена бездіяльність вплинула на розмір виплати грошового забезпечення позивача після спливу строку перебування 2 місяців у розпорядженні, проте клопотання про продовження виплати грошового забезпечення у розмірі яке він отримував за займаною посадою до зарахування в розпорядження Головнокомандувача Збройних Сил України не було задоволено через упереджене до позивача ставлення з боку відповідачів.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Правовою основою військової служби в Збройних Силах України є Конституція України, Закон України «Про Збройні Сили України», Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу», інші закони України, прийняті відповідно них укази Президента України та інші нормативно-правові акти щодо забезпечення обороноздатності держави, виконання військового обов`язку, проходження військової служби, серед яких Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затверджене Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008 (далі - Положення №1153/2008), Інструкція про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 10 квітня 2009 року № 170, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України від 19 травня 2009 року № 438/16454 (далі - Інструкція № 170).

Порядок проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України та регулювання питань, пов`язаних з проходженням такої служби під час виконання громадянами військового обов`язку в запасі регулюється визначний Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008 (далі - Положення № 1153/2008).

Відповідно до пункту 82 Положення, призначення військовослужбовців на посади здійснюється: 1) на вищі посади - у порядку просування по службі; 2) на рівнозначні посади: у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів; у разі проведення заміни у місцевостях з особливими природними, географічними, геологічними, кліматичними, екологічними умовами (далі - місцевості з установленим строком військової служби); для набуття практичного досвіду управлінської діяльності в органах військового управління різного рівня або для більш доцільного використання за фахом чи досвідом роботи - за рішенням відповідного командира (начальника), прийнятим у порядку, визначеному Міністерством оборони України, зокрема на особисте прохання військовослужбовця; за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії; за сімейними обставинами - на особисте прохання; з меншим обсягом роботи з урахуванням професійних, ділових і моральних якостей - на підставі висновку атестування; у зв`язку з перебуванням із близькими особами у відносинах прямої організаційної та правової залежності; у разі скасування військовослужбовцю допуску до державної таємниці - на посаду, що не передбачає такого допуску, - за рішенням відповідного командира (начальника), прийнятим у порядку, визначеному Міністерством оборони України; вагітних військовослужбовців-жінок за їх клопотанням відповідно до медичного висновку - на посади з меншим обсягом роботи, а також військовослужбовців-жінок, які мають дітей віком до трьох років, за їх клопотанням у разі неможливості виконання ними обов`язків на займаних посадах; у разі проведення заміни у військових частинах (підрозділах), які виконують завдання в районах ведення воєнних (бойових) дій, у тому числі в районах проведення антитерористичних операцій; у разі відсутності можливості поновлення на попередній посаді у зв`язку з незаконним звільненням або переміщенням по службі - за рішенням відповідного командира (начальника), прийнятим у порядку, визначеному Міністерством оборони України; 3) на нижчі посади: у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів у разі неможливості призначення на рівнозначну посаду; за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії; з урахуванням професійних, ділових і моральних якостей - на підставі висновку атестування; за віком або сімейними обставинами - на особисте прохання; у зв`язку з перебуванням із близькими особами у відносинах прямої організаційної та правової залежності - у разі неможливості призначення на рівнозначну посаду; у порядку виконання накладеного дисциплінарного стягнення - відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України; у разі скасування військовослужбовцю допуску до державної таємниці - на посаду, що не передбачає такого допуску, - за рішенням відповідного командира (начальника), прийнятим у порядку, визначеному Міністерством оборони України, у разі неможливості призначення на рівнозначну посаду; вагітних військовослужбовців-жінок за їх клопотанням відповідно до медичного висновку - на посади з меншим обсягом роботи, а також військовослужбовців-жінок, які мають дітей віком до трьох років, за їх клопотанням у разі неможливості виконання ними обов`язків на займаних посадах та за відсутності рівнозначних посад; за ініціативою військовослужбовця (крім військовослужбовців, які займають посади, за якими передбачені первинні військові звання офіцерського, сержантського і старшинського складу) на нижчу на один ступінь посаду на підставі рішення посадової особи відповідно до номенклатури посад; 4) у зв`язку із зарахуванням на навчання до вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу закладу вищої освіти із звільненням з посади, а також у разі призначення на посаду після закінчення навчання; 5) у зв`язку із закінченням строку перебування на посаді; 6) у зв`язку зі звільненням або призначенням на посади, передбаченими штатами воєнного часу, у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення правового режиму воєнного стану; 7) у зв`язку зі звільненням осіб сержантського і старшинського складу, які займали посади офіцерського складу; 8) у зв`язку з призначенням на посади, що можуть бути заміщені військовослужбовцями, які під час проходження військової служби були визнані військово-лікарськими комісіями непридатними до військової служби за станом здоров`я за наслідками захворювань, поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних під час виконання обов`язків військової служби, що призвело до встановлення їм інвалідності, часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності, - на особисте прохання за рішенням посадової особи, до повноважень якої належить призначення на посади відповідно до переліку посад, що можуть бути заміщені такими військовослужбовцями, який визначається Міністерством оборони України; 9) у разі запровадження нового військового звання.

Посада вважається вищою, якщо за цією посадою штатом (штатним розписом) передбачено вище військове звання, ніж за займаною посадою, а за умови рівних військових звань - більший посадовий оклад (тарифний розряд).

Призначення військовослужбовців на інші посади також здійснюється у випадках, передбачених пунктами 102 і 104 цього Положення.

Приписами абз. 2 п. п. 6 п. 82 Положення № 1153/2008 визначено, що призначення військовослужбовців на посади здійснюється на нижчі посади у зв`язку із призначенням на посади, передбаченими штатами воєнного часу, у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення правового режиму воєнного стану.

Абзацом 2 п. 257 Положення № 1153/2008, визначено, що для доукомплектування Збройних Сил України в особливий період просування військовослужбовців по службі здійснюється без дотримання вимог пунктів 85, 87 цього Положення, а призначення військовослужбовців на рівнозначні та нижчі посади здійснюється без згоди військовослужбовців, за винятком випадків, визначених пунктом 112 цього положення (що містить вичерпний перелік обставин).

Відповідно до норм п. п. 1 п. 116 Положення № 1153/2008, передбачено, що зарахування військовослужбовців наказами по особовому складу в розпорядження посадових осіб, які мають право призначення на посади, для вирішення питання щодо дальшого їх службового використання допускається в разі розформування (реформування) військової частини або скорочення штатних посад, якщо до кінця встановленого строку проведення цих заходів не вирішено питання щодо дальшого службового використання вивільнених військовослужбовців.

За положеннями абз. 2 п. 118 Положення № 1153/2008, у разі неможливості призначення військовослужбовців, які вивільняються, на рівнозначні посади вони, зокрема, зараховуються у розпорядження відповідного командира (начальника) згідно з підпунктом 1 пункту 116 цього Положення.

Згідно з абз. 21 п. 116 Положення № 1153/2008 військовослужбовці, які зараховані в розпорядження відповідно до підпунктів 1-12-1 цього пункту продовжують проходити військову службу згідно з цим Положенням, виконуючи обов`язки військової служби в межах, визначених посадовою особою, у розпорядженні якої вони перебувають.

Згідно з ч. ч. 5, 7 ст. 6 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військові посади, передбачені штатами воєнного часу, при переведенні Збройних Сил України, інших військових формувань на організацію і штати воєнного часу підлягають заміщенню резервістами або іншими військовозобов`язаними в порядку, визначеному Генеральним штабом Збройних Сил України, а в Службі безпеки України та Службі зовнішньої розвідки України - в порядку, визначеному їх керівниками.

Під час розгляду даного спору в суді першої інстанції було досліджено, що обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив та наголосив на наявності протиправної бездіяльності Головнокомандувача Збройних Сил України щодо неприйняття кадрового рішення для подальшого службового використання позивача, перебуваючого у розпорядження протягом 17 місяців, що також вплинуло і на виплату належного грошового забезпечення. Зокрема, позивач зазначив, що за період з липня 2023 року по березень 2025 року пропозицій щодо його розміщення не надходило.

Так, п. 1 наказу Головнокомандувача Збройних Сил України (по особовому складу) від 08.05.2023 № 975, позивача було призначено на посаду заступника начальника штабу ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Законність прийнятого відповідачем рішення щодо призначення позивача на зазначену посаду було предметом розгляду адміністративної справи № 320/20299/23.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду у справі № 320/20299/23 від 26.09.2024, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 11.03.2025, у задоволенні позову ОСОБА_1 до Головнокомандувача Збройних Сил України щодо незаконності призначення на посаду заступника начальника штабу ІНФОРМАЦІЯ_2 - відмовлено повністю.

Разом з цим, відповідно до спільної директиви Міністра оборони України та Головнокомандувача Збройних Сил України від 08.06.2023 № Д-321/55/дск, було проведено зміни до штату (№ 01/173), за якою, в Командуванні Сил логістики Збройних Сил України скорочувалась штатна посада заступника начальника штабу ІНФОРМАЦІЯ_2 , на який перебував позивач.

З метою доведення зазначеної спільної директиви, в частині, що стосується позивача та доведення, що посада заступника начальника штабу ІНФОРМАЦІЯ_2 , на який перебував позивач буде скорочена до 31.07.2023 - Командувачем Сил логістики Збройних Сил України в присутності посадових осіб 26.07.2023 була проведена із позивачем бесіда, яка зафіксована в аркуші бесіди від 26.07.2023.

Як зазначено в аркуші бесіди, з метою вирішення питання подальшого службового використання позивача - ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі листа Кадрового центру Збройних Сил України (вих. № 321/кц/5480 від 14.07.2023) було надано позивачу пропозиції щодо призначення на вакантні посади у Збройних Силах України.

Водночас, в ході проведення даної бесіди позивач висловив бажання: "посади нижче ШПК (штатно-посадової категорії) - бригадний генерал, т.р. (тарифний розряд) - 56 не пропонувати ..."; "...Про зарахування наказом по особовому складу в розпорядження Головнокомандувача ЗС України, у зв`язку зі скороченням штатної посади та не вирішення питання щодо мого подальшого службового використання - не заперечую. ...» .

На виконання спільної директиви Міністра оборони України та Головнокомандувача Збройних Сил України від 08.06.2023 № Д-321/55/дск, позивача було звільнено із займаної посади заступника начальника штабу командування Сил логістики Збройних Сил України і зараховано розпорядження Головнокомандувача Збройних Сил України.

Наказом від 30.03.2025 № 220, відповідач-3 призначив останнього на посаду начальника управління підготовки управління військової частини НОМЕР_2 .

Апелянт вважає, що через бездіяльність посадових осіб Збройних Сил України та Міністерства оборони України, кадрове рішення щодо подальшого службового використання позивача упродовж більше 17 місяців не прийнято, питання виплати позивачу грошового забезпечення в розмірі, яке він отримував за займаною посадою до зарахування в розпорядження не вирішено, у зв`язку з чим, грошове забезпечення з 11.11.2024 йому виплачується в розмірі окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років.

Слід звернути увагу на те, що в аркуші бесіди, з метою вирішення питання подальшого службового використання позивача - ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі листа Кадрового центру Збройних Сил України (вих. № 321/кц/5480 від 14.07.2023) було надано позивачу пропозиції щодо призначення позивача на вакантні посади у Збройних Силах України.

Водночас, в ході проведення даної бесіди позивач висловив бажання: «… Посади нижче ШПК (штатно посадової категорії) - бригадний генерал, т.р. (тарифний розряд) - 56 не пропонувати. Про зарахування наказом по особовому складу в розпорядження Головнокомандувача ЗС України, у зв`язку з скороченням штатної посади та не вирішення питання щодо мого подальшого службового використання - не заперечую…».

Отже, наказом Головнокомандувача ЗСУ (по особовому складу) від 28.07.2023 № 1682 відповідно до підпункту 1 пункту 116 Положення, на виконання спільної директиви Міністра оборони України та Головнокомандувача Збройних Сил України від 08.06.2023 № Д-321/55/дск Позивача звільнено із займаної посади заступника начальника штабу ІНФОРМАЦІЯ_2 і зараховано у розпорядження Головнокомандувача Збройних Сил України.

Відповідно до п. 117 Положення призначення на посади військовослужбовців, які перебувають у розпорядженні відповідних командирів (начальників), проводиться в якомога коротший строк, але не пізніше ніж через два місяці з дня звільнення з попередньої посади, за винятком випадків, передбачених підпунктами 12-16 пункту 116 цього Положення № 1153/2008.

З зазначеної норми слідує, що призначення військовослужбовців, які перебувають у розпорядженні відбувається у строк не більше 2 місяців, однак, законодавцем передбачено можливість перебування військовослужбовця у розпорядженні у строк понад 2 місяці.

Перебуваючи в розпорядженні Головнокомандувача Збройних Сил України (з 31.07.2023 по 04.04.2025), позивач продовжував проходити військову службу та залишався в Командуванні Сил логістики Збройних Сил України на всіх видах забезпечення (включаючи грошове забезпечення).

Крім цього, ІНФОРМАЦІЯ_2 , листом № 370/923/КСЛ від 28.01.2026 повідомлено, що позивачу були визначені та доведено функціональні обов`язки, що в свою чергу, підтверджується підписом позивача, водночас зазначено: щодо наявності документів, які безпосередньо відпрацьовувались зазначеним військовослужбовцем за весь період перебування у розпорядженні (з 31.07.2023 по дату призначення на посаду із розпорядження), повідомляємо, що узазначений період полковник ОСОБА_1 тривалий час перебував на лікуванні, у щорічних основних відпустках та у відпустках за станом здоров`я, а відтак, такі документи відсутні …"

Позивачем, окрім як посилання на невчинення відповідачами жодних дій щодо призначення на посаду, не зазначено, при цьому, доказів самосійного вжиття відповідних заходів щодо продовження служби та призначення на посаду не надано, хоча як вже зазначалося вище, відповідні посади йому пропонувались, однак, на його думку, вони не відповідали вимогам чинного законодавства щодо штатно-посадової категорії та тарифного розряду, проте, вказане не є предметом даного спору.

Колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що кадрові повноваження суб`єкта владних повноважень, є його компетенцією призначати на посаду та/або звільняти з посади в органах державної влади. Під час розгляду даного спору, не знайшли свого підтвердження доводи позивача про протиправну бездіяльність Головнокомандувача Збройних Сил України щодо неприйняття кадрового рішення для подальшого службового використання перебуваючого у розпорядженні Головнокомандувача Збройних Сил України полковника ОСОБА_1 , відтак, позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Також, слід звернути увагу на те, що за п. 1 розділу XXVIII "Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам", затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260 (зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26 червня 2018 р. № 745/32197) визначено, що грошове забезпечення військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), зарахованим у розпорядження відповідних командирів або звільненим від посад, виплачується в розмірі грошового забезпечення, яке військовослужбовці отримували за займаними посадами до зарахування в розпорядження, але не більше ніж два місяці.

Час перебування військовослужбовця на лікуванні, у відпустці, виключається із загального періоду перебування в розпорядженні.

Відповідно довідки, наданої ІНФОРМАЦІЯ_2 , позивач після виведення у розпорядження наказом відповідача-3 на весь термін перебування у розпорядженні залишився на усіх видах забезпечення, що підтверджується Карткою особового рахунку військовослужбовця № 8/21 (що перебуває в розпорядженні Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України), довідкою військової частини НОМЕР_4 від 28.03.2025 № 960/4013, та у списках особового складу ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Водночас, як було досліджено судом першої інстанції та перевірено під час апеляційного перегляду, із 17 (сімнадцяти) місяців перебування у розпорядженні в період з 31.07.2023 по 14.11.2024 - позивач фактично 15 (п`ятнадцять) місяців перебував на лікуванні та у відпустці, що в свою чергу, приймаючи до уваги досвід позивача, враховувалось відповідачем-3 при пошуку відповідної посади.

Посилання сторони позивача на те. що так йому радили робити у кадровому відділі, не беруться колегією суддів до уваги, позаяк, перебування у відпустці здійснюється за власним бажанням особи, а перебування на лікарняному, за наявних на те підстав та документального підтвердження.

Так, відповідно довідки начальника адміністративного управління штабу військової частини НОМЕР_3 від 29.03.2025 позивачу надавались:

1. Відпустка за 2023 рік з "01" по "15" серпня 2023 року до м. Київ (Рапорт полковника ОСОБА_4 (вх. №3205 від 31.07.2023), (наказ командира військової частини НОМЕР_3 від 31.07.2023 № 172);

2. Продовження відпустки за 2023 рік з "16" по "21" серпня 2023 року до м. Київ у зв`язку з лікуванням (Рапорт полковника ОСОБА_5 (вх. № 3543 від 15.08.2023), Інформаційна довідка з електронної системи охорони здоров`я № CT89-4B57-СН8С-КЕНС від 02.08.2023, Інформаційна довідка з електронної системи охорони здоров`я №EPA9-6X69-А242-3Х34 від 04.08.2023), (наказ командира військової частини НОМЕР_3 від 16.08.2023 № 187);

3. Відпустка за 2022 рік з "22" серпня по "02" вересня 2023 року (з урахуванням 2 (двох) діб на дорогу) до АДРЕСА_1 (Рапорт полковника ОСОБА_1 (вх. № 3681 від 23.08.2023), (наказ командира військової частини НОМЕР_3 від 23.08.2023 № 193);

4. Амбулаторне лікування з "28" серпня по "01 вересня 2023 року (Рапорт полковника ОСОБА_4 (вх. №3862 від 05.09.2023), інформаційна довідка з електронної системи охорони здоров`я Комунального некомерційного підприємства "Тростянецький центр первинної медико-санітарної допомоги" Тростянецької селищної ради № НККХ-9Р2С-ВЗАС-7EES від 29.08.2023 (вх. № 3862 від 05.09.2023), (наказ командира військової частини НОМЕР_3 від 05.09.2023 №202);

5. Продовження відпустки за 2022 рік з "03" по "07" вересня 2023 року до м. Київ у зв`язку з лікуванням (Рапорт полковника ОСОБА_1 (вх. № 3862 від 04.09.2023), (наказ командира військової частини НОМЕР_3 від 05.09.2023 №202);

6. Лікування в Державній установі "Інститут серця Міністерства охорони здоров`я України" (м. Київ) з "08" по "26" вересня 2023 року (Рапорт полковника ОСОБА_1 (вх. № 3896 від 07.09.2023), направлення командира військової частини НОМЕР_3 № 370/156 від 07.09.2023), (наказ командира військової частини НОМЕР_3 від 08.09.2023 № 205);

7. Лікування в Національному військово-медичному клінічному центрі "Головний військовий клінічний госпіталь" (м. Київ) з "02" жовтня по "09" листопада 2023 року (Рапорт полковника Красоти LO. (вх. № 4213 від 29.09.2023), направлення командира військової частини НОМЕР_3 № 370/163 від 29.09.2023), (наказ командира військової частини НОМЕР_3 від 02.10.2023 № 223);

8. Амбулаторне лікування з "13" по "17" листопада 2023 року (Рапорт полковника ОСОБА_4 (вх. № 5160 від 13.11.2023), довідка медичної служби військової частини НОМЕР_3 № 545 від 13.11.2023), (наказ командира військової частини НОМЕР_3 від 13.11.2023 № 258);

9. Лікування у військовій частині НОМЕР_5 ( АДРЕСА_2 ) з "18" по "24" листопада 2023 року (Рапорт полковника ОСОБА_5 (вх. № 5230 від 17.11.2023), направлення командира військової частини НОМЕР_3 № 370/180 від 17.11.2023), (наказ командира військової частини НОМЕР_3 від 17.11.2023 № 262);

10. Відпустка за станом здоров`я до АДРЕСА_3 , терміном 30 (тридцять) календарних діб з 25" листопада по "24" грудня 2023 року (Рапорт полковника ОСОБА_4 (вх. № 5369 від 27.11.2023), виписний епікриз № 3801 від 24.11.2023 (вх. № 5347 від 27.11.2023), довідка військово-лікарської комісії № 2146 від 23.11.2023 (вх. № 5369 від 27.11.2023), (наказ командира військової частини НОМЕР_3 від 27.11.2023 №268);

11. Відпустка за 2023 рік з "26" грудня 2023 року по "11" січня 2024 року (з урахуванням 2 (двох) діб на дорогу) АДРЕСА_3 (Рапорт полковника ОСОБА_1 (вх. № 5877 від 25.12.2023), (наказ командира військової частини НОМЕР_3 від 25.12.2023 №292);

12. Лікування у Комунальному некомерційному підприємстві "Тростянецька лікарня" (м. Тростянець, Вінницької області) з "28" грудня 2023 року по "03" січня 2024 року (Медичний висновок з електронної системи охорони здоров`я (медичний висновок про тимчасову непрацездатність) № ECXM-H77E-397E-М38А від 29.12.2023 (вх. № 172 від 12.01.2024), (наказ командира військової частини НОМЕР_3 від 12.01.2024 № 10).

13. Продовження відпустки за 2023 рік з "12" по "18" січня 2024 року до м. Київ (рапорт полковника ОСОБА_5 (вх. № 172 від 12.01.2024), медичний висновок з електронної системи охорони здоров`я (медичний висновок про тимчасову непрацездатність) № ЕСXМ-H77E-397E-M38А від 29.12.2023 (вх. № 172 від 12.01.2024), (наказ командира військової частини НОМЕР_3 від 12.01.2024 №10);

14. Відпустка за 2024 рік з "20" січня по "03" лютого 2024 року м. Київ (Рапорт полковника ОСОБА_5 (вх. № 263 від 19.01.2024), (наказ командира військової частини НОМЕР_3 від 19.01.2024 №16);

15. Лікування у Комунальному некомерційному підприємстві Київська міська клінічна лікарня № l з "09" по "28" лютого 2024 року (Рапорт полковника ОСОБА_5 №831 від 09.02.2024, направлення командира військової частини НОМЕР_3 № 370/50 від 09.02.2024), (наказ командира військової частини НОМЕР_3 від 09.02.2024 №34);

16. Відпустка за станом здоров`я до м. Київ, терміном 30 (тридцять) календарних діб з "28" лютого по "28" березня 2024 року (Рапорт полковника ОСОБА_5 (вх. № 1248 від 28.02.2024), довідка військово-лікарської комісії № 061/01-1136/07 від 27.02.2024 (вх. № 1248 від 28.02.2024), виписка із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 3251 від 27.02.2024 (вх. № 1248 від 28.02.2024), (наказ командира військової частини НОМЕР_3 від 28.02.2024 №51).

17. Лікування у військовій частині НОМЕР_5 ( АДРЕСА_2 ) з "03" квітня по "31" травня 2024 року (Довідка з військової частини НОМЕР_5 № 1105 від 01 05.2024 (вх. № 2324 від 02.05.2024), (наказ командира військової частини НОМЕР_3 від 02.05.2024 № 105);

18. Відпустка за 2024 рік з "08" по "24" червня 2024 року (з урахуванням 2 (двох) днів на дорогу) АДРЕСА_1 (Рапорт полковника ОСОБА_1 (вх. № 2763 від 07.06.2024), (наказ командира військової частини НОМЕР_3 від 07.06.2024 №137);

19. Лікування у Військово-медичному клінічному центрі Центрального регіону Міністерства оборони України ( АДРЕСА_1 ) з "24" червня по "16" липня 2024 року (Повідомлення Військово-медичного клінічного центру Центрального регіону Міністерства оборони України ( АДРЕСА_1 ) про надходження військовослужбовців на лікування № 549/23244 від 25.06.2024 (вх. № 2991 від 25.06.2024), (наказ командира військової частини НОМЕР_3 від 25.06.2024 № 153);

20. Лікування в Національному військово-медичному клінічному центрі "Головний військовий клінічний госпіталь" (м. Київ) з « 31» липня по « 16» серпня 2024 року (Рапорт полковника ОСОБА_1 (вх. № 3474 від 30.07.2024), направлення командира військової частини НОМЕР_3 № 370/163 від 30.07.2024), (наказ командира військової частини НОМЕР_3 від 30.07.2024 № 187).

21. Лікування в Національному військово-медичному клінічному центрі "Головний військовий клінічний госпіталь" (м. Київ) з "20" серпня по "03" вересня 2024 року (Рапорт полковника ОСОБА_6 (вх. № 3860 від 20.08.2024), направлення командира військової частини НОМЕР_3 № 370/173 від 20.08.2024), (наказ командира військової частини НОМЕР_3 від 20.08.2024 № 202).

22. Лікування в Національному військово-медичному клінічному центрі "Головний військовий клінічний госпіталь" (м. Київ) з "09" вересня по "12" вересня 2024 року (Повідомлення Національного військово-медичного клінічного центру "Головний військовий госпіталь" (м. Київ) про госпіталізацію військовослужбовців Збройних Сил України на 12.09.2024 № 9934/ВЛК (вх. № 4098 від 12.09.2024), (наказ командира військової частини НОМЕР_3 від 12.09.2024 №220;

23. Відпустка за станом здоров`я до м. Київ, терміном 30 (тридцять) календарних діб з "13" вересня по "12" жовтня 2024 року (Рапорт полковника ОСОБА_6 (вх. № 4120 від 13.09.2024), довідка військово-лікарської комісії № 1839 x від 12.09.2024 (вх. № 4120 від 13.09.2024), (наказ командира військової частини НОМЕР_3 від 13.09.2024 №221);

24. Направляється на лікування до Національного військово-медичного клінічного центру "Головний військовий клінічний госпіталь" (м. Київ) з "16" жовтня по "07" листопада 2024 року з подальшим проходженням військово-лікарської комісії з метою визначення придатності до військової служби, (Рапорт полковника ОСОБА_4 (вх. № 4482 від 16.10.2024), (наказ командира військової частини НОМЕР_3 від 16.10.2024 №244).

Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовців у період перебування у розпорядженні визначений у розділі XXVIII «Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам», затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018№ 260, згідно якого грошове забезпечення військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), зарахованим у розпорядження відповідних командирів, виплачується у розмірі, який вони отримували за займаними посадами до зарахування в розпорядження, але не більше ніж два місяці; час перебування військовослужбовця на лікуванні, у відпустці або тимчасового виконання обов`язків (але не більше ніж два місяці) за вакантною посадою виключається із загального періоду перебування в розпорядженні; після перебування у розпорядженні понад два місяці грошове забезпечення виплачується у розмірі окладу за військовим званням і надбавки за вислугу років.

Дійсно, як зауважували в судовому засіданні представники сторін, виняток становлять випадки, коли за рішенням Міністра оборони України продовжуються строки виплати повного забезпечення.

У даному ж випадку, з 15.11.2024, керуючись пунктом 1 та 5 розділу XXVIII Порядку від 07.06.2018 № 260, після спливу 2х місяців перебування у розпорядженні (термін якого продовжувався (виключався із загального періоду перебування у розпорядженні) у зв`язку з перебуванням позивача у відпустках та на лікуванні), позивачу почали нараховуватись і виплачуватись виключно оклад за військове звання та надбавка за вислугу років (наказ командира військової частини НОМЕР_3 від 11.11.2024 № 262), (наказ командира військової частини НОМЕР_3 від 12.12.2024 №285, про внесення змін до наказу №262).

Водночас, протягом 17 місяців перебування у розпорядження, знаходячись на лікуванні або у відпустках, позивач продовжував отримувати повне грошове забезпечення в розмірі 72160,80 грн на місяць, проте не вчиняв активних дій щодо призначення на посаду, що підтверджується відсутністю в матеріалах справи письмових звернень (рапортів) зі сторони позивача.

Натомість, 11.11.2024 позивач звернувся до командування виключно в частині прийняття окремого рішення про продовження строків виплати грошового забезпечення в розмірі (72160,80 грн на місяць), що підтверджується рапортами позивача від 11.11.2024, від 23.11.2024, від 10.12.2024.

Позивач не було спростовано того, що він письмово відмовився від чотирьох запропонованих йому посад, зокрема і в Генеральному штабі Збройних Сил України.

Колегією суддів також враховуються посилання сторони відповідачів щодо того, що пошук та надання пропозицій щодо нових (вакантних) посад для позивача, враховуючи наявний досвід позивача, його побажання, які зафіксовані в аркуші бесіди від 26.07.2023 також унеможливлювався для відповідача 3, у зв`язку із відсутністю позивача на робочому місці, як за станом здоров`я, так і перебування його на лікуванні і у відпустках.

Крім цього, як зазначило ІНФОРМАЦІЯ_2 в листі до Головного управління персоналу Генерального штабу Збройних Сил України від 07.01.2025 № 370/1/2/168, у Командуванні Сил логістики Збройних Сил України можливості розміщення на вакантних посадах, які відповідають проханням полковника ОСОБА_1 , визначених у Аркуші бесіди від 26.07.2024, немає…", що, на переконання колегії суддів, дійсно мало вплив час пошуку відповідної посади позивачу та перебування його у розпорядженні з 31.07.2023 по 04.04.2025.

Водночас, з метою доукомплектування Збройних Сил України, відповідно до пунктів 117 та 257 Положення № 1153/2008, наказом Головнокомандувача Збройних Сил України (по особовому складу) від 30.03.2025 № 220 позивача було призначено на посаду начальника управління підготовки Управління 14 армійського корпусу Сухопутних військ Збройних Сил України (шпк "полковник" тарифний розряд 47)

У подальшому, відповідно до пункту 8 наказу Головнокомандувача Збройних Сил України (по особовому складу) від 26.04.2025 № 289, позивача призначено на посаду заступника начальника штабу Управління 14 армійського корпусу Сухопутних військ Збройних Сил України (шпк "полковник" тарифний розряд 52) грошове забезпечення складає 63000 грн.

Надалі, відповідно до пункту 1 наказу Головнокомандувача Збройних Сил України (по особовому складу) від 31.10.2025 № 869, позивача було вже призначено на посаду офіцера резерву взводу резерву офіцерського складу роти резерву офіцерського складу роти резерву офіцерського складу НОМЕР_6 батальйону резерву Сухопутних військ Збройних Сил України (шпк "полковник" тарифний розряд 52), де позивач і наразі проходить військову службу грошове забезпечення у січні 2026 року склало 83000 грн, що вбачається з наданої до письмових пояснень довідки.

Крім того, слід врахувати, що у Департаменті соціального забезпечення Міністерства оборони України було опрацьовано запит Головного управління військової юстиції щодо надання письмової позиції з питань продовження виплати грошового забезпечення військовослужбовцям, зарахованим у розпорядження, у межах розгляду адміністративної справи № 320/4581/25 за позовом полковника ОСОБА_1 .

Так, Департамент повідомив, що Порядок № 260 не містить положень щодо обов`язковості прийняття Міністром оборони України рішення про продовження виплати грошового забезпечення понад два місяці. Прийняття такого рішення належить до дискреційних повноважень Міністра оборони України та здійснюється з урахуванням конкретних обставин перебування військовослужбовця у розпорядженні. Як правило, рішення про продовження виплат може прийматися у виняткових випадках, зокрема за наявності об`єктивної неможливості призначення військовослужбовця на посаду не з його вини, тимчасового характеру перебування у розпорядженні, залучення його до виконання службових завдань, а також за наявності відповідних обґрунтованих подань командування. Водночас, саме перебування військовослужбовця у розпорядженні понад два місяці не є безумовною підставою для продовження виплати грошового забезпечення у повному обсязі.

У контексті наведеного, а також доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що питання щодо прийняття окремого рішення про продовження строків виплати позивачу грошового забезпечення понад 2 місяці, в розмірі який він отримував за займаною посадою до зарахування у розпорядження є саме правом, а не обов`язком командирів (начальників), в даному випадку відповідача-3 (в частині підготовки та направлення клопотання Міністру оборони України (відповідачу-2) та відповідача-2 (в частині прийняття або відмови у прийнятті зазначеного рішення), що не було реалізовано, як доцільне, а тому, висновок суду першої інстанції про те, що відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог в частині визнання протиправною бездіяльності посадових осіб Збройних Сил України та Міністерства оборони України щодо не вирішення питання виплати позивачу грошового забезпечення в розмірі, яке він отримував за займаною посадою до зарахування в розпорядження, та зобов`язання Міністра оборони України прийняти рішення про виплату полковнику ОСОБА_1 з 15.11.2024 року грошового забезпечення в розмірі, яке він отримував за займаною посадою до зарахування в розпорядження Головнокомандувача Збройних Сил України, є цілком обґрунтованим та відповідає нормам матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Отже, позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не є підставою для скасування чи зміни оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та прийнято судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, з огляду на що, рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 315, 316, 321, 322, 325, 328 - 331 КАС України, суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 25 липня 2025 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена, з урахуванням положень ст. 329 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя О.М. Ганечко

Судді В.В. Кузьменко

Я.М. Василенко

Повний текст постанови складено 23.02.2026.