Справа № 280/7098/25
Суддя: Чепурнов Д.В.
Дата ухвалення: 2026-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

24 лютого 2026 року м. Дніпросправа № 280/7098/25
Суддя І інстанції Садовий І.В.

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чепурнова Д.В. (доповідач),

суддів: Коршуна А.О., Сафронової С.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2025 року в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправним і скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 11.07.2025 №51 про відмову позивачу у призначенні пенсії за віком;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області призначити позивачу, починаючи з 11.07.2025 пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зарахувавши до страхового стажу період навчання з 01.09.1979 по 15.07.1981, з 14.08.1981 по 12.05.1982; період проходження військової служби в Росії з 20.05.1982 по 27.04.1984; з 14.05.1984 по 05.06.1985, з 01.07.1985 по 19.08.1986.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2025 року позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області №51 від 11.07.2025 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період його навчання з 01.09.1979 по 15.07.1981, періоди його роботи з 14.08.1981 по 12.05.1982, з 14.05.1984 по 05.06.1985, з 01.07.1985 по 19.08.1986 та період проходження позивачем військової служби з 20.05.1982 по 27.04.1984, у зв`язку із чим повторно розглянути заяву позивача від 03.07.2025 щодо призначення пенсії за віком, з урахуванням висновків суду, викладених у даному судовому рішенні.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити повністю.

Апеляційна скарга обґрунтована помилковістю висновків суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для задоволення позовних вимог. Зазначає про те, що позивач не має необхідного страхового стажу для призначення пенсії за віком (31 рік), оскільки страховий стаж ОСОБА_1 становить 25 років 7 місяців 27 днів. При цьому, відповідач зазначає про відсутність підстав для зарахування до страхового стажу позивача періодів роботи в Росії, оскільки відсутні відомості в заяві відповідно до ст. 24-1 Закону №1058 та Постанови №562 від 16.05.2025; період проходження військової служби в Росії, оскільки відсутні відомості в заяві відповідно до ст. 24-1 Закону №1058 та Постанови №562 від 16.05.2025 та період навчання, оскільки в атестаті відсутній підпис Голови екзаменаційної комісії.

Відповідно до частини 1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 19.02.2024 ОСОБА_1 звернувся із заявою про призначення пенсії за віком до ГУ ПФУ в Запорізькій області, яка за принципом екстериторіальності була направлена до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області.

За результатами розгляду заяви позивача від 19.02.2024, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області №51 було відмовлено у призначенні пенсії за віком, через відсутність необхідного страхового стажу. У рішенні також зазначено, що до страхового стажу не було враховано атестат №10667 від 15.07.1981, через відсутність підпису Голови екзаменаційної комісії у вказаному документі (а.с. 15).

У подальшому 03.07.2025 ОСОБА_1 повторно звернувся до ГУ ПФУ в Запорізькій області із заявою про призначення йому пенсії за віком, відповідно до Закону України №1058-IV (а.с.62 зворотній бік-63).

У відповідності до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (із подальшими змінами та доповненнями) (далі Порядок № 22-1), з 01.04.2021 органи Пенсійного фонду України застосовують принцип екстериторіальності при опрацюванні заяв про призначення/перерахунки пенсій в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від того, де було прийнято заяву та де проживає пенсіонер.

Враховуючи зазначене, заява позивача від 03.07.2025 про призначення пенсії за віком в порядку екстериторіальності була розглянута ГУ ПФУ в Івано-Франківській області.

За результатами розгляду заяви ГУ ПФУ в Івано-Франківській області було прийнято рішення від 11.07.2025 №51 про відмову в призначення пенсії за віком. Відповідно до вищевказаного рішення до страхового стажу позивачу не зараховано періоди роботи в Російській Федерації з 14.08.1981 по 12.05.1982, з 14.05.1984 по 05.06.1985, з 01.07.1985 по 19.08.1986, оскільки відсутні відомості в заяві відповідно до статті 24-1 Закону України №1058-IV та Постанови №562 від 16.05.2025 та період проходження військової служби в Російської Федерації з 20.05.1982 по 27.04.1984, оскільки відсутні відомості в заяві відповідно до статті 24-1 Закону України №1058-IV та Постанови №562 від 16.05.2025 (а.с.13 зворотній бік).

Позивач не погодившись з рішенням ГУ ПФУ в Івано-Франківській області від 11.07.2025 №51 про відмову в призначенні пенсії за віком та не зарахуванням до страхового стажу періоду навчання з 01.09.1979 по 15.07.1981, періоду роботи в Російській Федерації з 14.08.1981 по 12.05.1982, 14.05.1984 по 05.06.1985, з 01.07.1985 по 19.08.1986 та періоду проходження військової служби в Російській Федерації з 20.05.1982 по 27.04.1984, звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при винесенні оскарженого рішення, виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон №1058-IV) право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Відповідно до частини 2 статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог нього Закону за даними, що містяться в системі, персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Пенсійний вік, визначений пунктом 1 частини 1 статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» 60 років.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року.

Частиною 2 статті 26 Закону №1058-IV визначено, що у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - від 21 до 31 року.

Частиною 4 статті 24 Закону №1058-IV передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховуватися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно із ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідні положення містить і постанова Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993 р., якою затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Так, у п. 1 постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» за №637 від 12.08.1993 р. (далі Порядок №637) встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються додаткові докази, зазначені у п. 3 Порядку №637.

Судом встановлено, що видана 15.08.1981 на ім`я позивача трудова книжка серії НОМЕР_1 містять відомості, які підтверджують: періоди роботи позивача в Російській Федерації з 14.08.1981 по 12.05.1982 (Записи №1-№2), з 14.05.1984 по 05.06.1985 (Записи №4-№5), з 01.07.1985 по 19.08.1986 (Записи №6-№9) та проходження позивачем військової служби в Російської Федерації з 20.05.1982 по 27.04.1984 (Запис №3) (а.с. 17-23).

Отже, записами трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 підтверджуються період роботи в Російській Федерації з 14.08.1981 по 12.05.1982, з 14.05.1984 по 05.06.1985, з 01.07.1985 по 19.08.1986.

Враховуючи те, що спірні періоди роботи позивача в Російській Федерації підтверджуються записами трудової книжки, зауважень щодо таких записів у рішенні №51 пенсійним органом не наведено, а тому, враховуючи правові висновки Верховного Суду викладені у постанові 21 лютого 2020 прийнятої у справі №291/99/17, згідно з якими обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством держави, на території якої відбувалась трудова діяльність, в тому числі на підставі записів трудової книжки, період роботи ОСОБА_1 на території Російської Федерації з 14.08.1981 по 12.05.1982, з 14.05.1984 по 05.06.1985, з 01.07.1985 по 19.08.1986 має бути зараховано до страхового стажу.

При цьому, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними посилання пенсійного органу як на підставу для не зарахування вищезазначених періодів роботи на відсутність відомостей в заяві відповідно до статті 24-1 Закону України №1058-IV та Постанови №562 від 16.05.2025, враховуючи наступне.

Статтею 24-1 Закону №1058-IV передбачено, що періоди трудової діяльності до 1 січня 1992 року за межами України у республіках колишнього Союзу РСР зараховуються до страхового стажу у тому числі на пільгових умовах, особам, які проживають в Україні, за умови нездійснення іншою державою пенсійних виплат таким особам за зазначені періоди.

Кабінетом Міністрів України прийнято постанову «Деякі питання обчислення страхового стажу» від 16.05.2025 за №562, яка набрала чинності 20.05.2025.

Пунктом 1 Постанови №562 затверджено Порядок підтвердження нездійснення іншою державою пенсійних виплат особам, які проживають в Україні, за періоди трудової діяльності до 1 січня 1992 р. за межами України в республіках колишнього Союзу РСР для зарахування їх до страхового стажу (надалі по тексту такожПорядок №562) та Порядок підтвердження та зарахування періодів роботи особи в іншій державі до страхового стажу (стажу роботи) для визначення права на призначення пенсії за віком.

Порядок №562 визначає механізм підтвердження нездійснення іншою державою пенсійних виплат особам, які проживають в Україні, за періоди трудової діяльності до 1 січня 1992 р. за межами України в республіках колишнього Союзу РСР для зарахування таких періодів трудової діяльності до страхового стажу, зокрема на пільгових умовах.

За змістом пункту 3 Порядку №562 у разі коли в документах, що подаються особою до територіального органу Пенсійного фонду України для призначення пенсії, зазначено періоди трудової діяльності до 1 січня 1992 р. за межами України в республіках колишнього Союзу РСР, у заяві про призначення пенсії така особа зазначає інформацію про те, що вона отримує або не отримує пенсійні виплати в інших державах.

Приписами пункту 4 Порядку №562 унормовано, що у разі коли у заяві про призначення пенсії особа зазначила інформацію про те, що вона не отримує пенсійні виплати в іншій державі, особа додає до заяви про призначення пенсії документи, видані органами, що здійснюють пенсійне забезпечення в іншій державі, які підтверджують факт неотримання таких виплат.

У разі відсутності документів про неотримання в іншій державі пенсійних виплат особа зазначає причини неможливості їх отримання та може звернутися до територіального органу Пенсійного фонду України за допомогою в поданні до іншої держави запиту щодо відповідних документів.

Заява ОСОБА_1 від 03.07.2025 про призначення пенсії містить інформацію, завірену підписом останнього, про те, що він не отримує пенсійні виплати в інших державах (а.с. 62-63).

Враховуючи повідомлення ОСОБА_1 у заяві від 03.07.2025 про відсутність пенсійних виплат у відповідній державі, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про виконання позивачем вимог Порядку №562 в частині повідомлення про відсутність пенсійних виплат у відповідній державі та неможливість їх документального підтвердження.

Щодо не зарахування до страхового стажу позивача періоду проходження військової служби з 20.05.1982 по 27.04.1984, колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається із запису №3 трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 з 20.05.1982 по 27.04.1984 служба в радянській армії (а.с. 17 зворотній бік).

Згідно із абзацом 2 частини першої статті 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» час перебування громадян України на військовій службі зараховується до страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби зараховується до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що передбачала право на пенсію на пільгових умовах до введення в дію Закону України «Про пенсійне забезпечення» або на пенсію за віком на пільгових умовах до набрання чинності Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі і час проходження строкової військової служби, які зараховуються до пільгового стажу, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію на пільгових умовах.

Враховуючи те, що записи трудової книжки щодо проходження позивачем з 20.05.1982 по 27.04.1984 служби в радянській армії є логічними, послідовними та орган пенсійного забезпечення не висловив жодних застережень стосовно вчинених записів про їх недостовірність, правдивість чи неповність в оскаржуваному рішенні колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність зарахування такого періоду до страхового стажу позивача.

Щодо не зарахування до страхового стажу позивача періоду навчання з 01.09.1979 по 15.07.1981 через відсутність в атестаті підпису Голови екзаменаційної комісії, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно із пунктом «д» статті 56 Закону України №1788-ХІІ до стажу роботи зараховується також: навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Відповідно до пункту 8 Порядку №637 час навчання у вищих учбових, професіональних, учбово-виховних закладах, учбових закладах підвищення кваліфікації і перепідготовки кадрів, у аспірантурі, докторантурі й криничній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, які видані на підставі архівних даних і які містять відомості про період навчання.

За відсутності в документах таких відомостей для підтвердження періоду навчання за денною формою здобуття освіти приймаються довідки про тривалість навчання в навчальному закладі у відповідні роки за умови, що в документах є дані про закінчення повного навчального періоду або окремих його етапів.

Як вбачається із записів трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 що така, окрім іншого, містить запис щодо періоду навчання позивача з 01.09.1979 по 15.07.1981, зазначений запис внесено на підставі атестату №10067 від 15.07.1981 (а.с. 17 зворотній бік).

Позивачем до матеріалів справи надано також копію атестату № НОМЕР_2 , виданого 15.07.1981 на ім`я ОСОБА_1 , з якого вбачається, що позивач у період з 01.09.1979 по 15.07.1981 навчався в сільському професійно-технічному училищі №29 за професією «Тракторист-машиніст широкого профілю». Рішенням екзаменаційної комісії позивачу присвоєно кваліфікацію «Тракторист-машиніст широкого профілю». У вказаному дипломі, який виданий на спеціальному бланку Державного комітету Ради Міністрів РСФСР по професійно-технічній освіті, міститься підпис уповноваженої особи директора училища та заступника директора училища по навчально-виробничій частині (роботі), а також печатка училища (а.с. 16 зворотній бік).

Враховуючи те, що записи трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 містять відомості про його навчання з 01.09.1979 по 15.07.1981, при цьому відповідач не зазначає про те, що ці записи є недостовірними та не ставить під сумнів факт навчання позивача у спірний період, колегія суддів вважає, що відсутність в атестаті підпису Голови екзаменаційної комісії, за умови, що такий атестат містить підпис директора училища та цей підпис скріплено печаткою училища не є підставою для відмови у зарахуванні спірного періоду до страхового стажу позивача.

Відтак доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції.

На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи об`єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення без порушень норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому рішення суду першої інстанції у цій справі необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 325 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено 24 лютого 2026 року.

Головуючий - суддя Д.В. Чепурнов

суддя А.О. Коршун

суддя С.В. Сафронова