Справа № 160/36270/25
Суддя: Голобутовський Роман Зіновійович
Дата ухвалення: 2026-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Голобутовського Р.З.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,
22.12.2025 ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області (далі відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій просить:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області повторно розглянути заяву про призначення пенсії із зарахуванням до пільгового стажу ОСОБА_1 за професіями, згідно з Постановою Кабінету Міністрів України №202 від 31.03.1994 періодів роботи 01.12.2003 по 31.12.2003 та з 21.04.2024 по 31.07.2025 та періодів роботи з 07.1.2000 по 30.06.2008 з урахуванням кратності стажу 1 рік 3 місяці, відповідно до Роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 №8 "Про порядок врахування трудового стажу, що дає право на пенсію незалежно від віку працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на роботах", передбачених ст. 14 Закону України "Про пенсійне забезпечення", призначити та виплатити пенсію за віком на пільгових умовах, згідно ч. 3 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" починаючі з 05.08.2025.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.12.2025 відкрито провадження у адміністративній справі; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи Дніпропетровським окружним адміністративним судом, що підтверджується матеріалами справи.
07.01.2026 від представника третьої особи надійшов відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позову. В обґрунтування правової позиції зазначив, що період, який підлягає зарахуванню до пільгового стажу роботи визначає саме підприємство шляхом надання оформленої належним чином уточнюючої довідки у відповідності зі Списками, затверджуваними Кабінетом Міністрів України на підставі первинних документів за час роботи особи на відповідному підприємстві. Під час розгляду матеріалів пенсійної справи Головним управління Пенсійного фонду України у Київській області було з?ясовано, що страховий стаж позивача становить: 30 років 6 місяці 17 днів. Пільговий стаж роботи, який дає право на призначення пільгової пенсії, як працівнику, зайнятому на підземних роботах не менше 25 років, становить 23 роки 4 місяці 14 днів, з них: - роботи в металургії, провідні пресії (стаття 14-20) 7 років 6 місяців 24 дні; -роботи в металургії, професії за постановою №202 (стаття 14-25) 15 років 9 місяців 20 днів. До страхового стажу та пільгового стажу зараховано всі періоди. Згідно поданих документів право на пенсію ОСОБА_1 за віком на пільгових умовах згідно п. 3 ст. 114 Закону №1058 відсунє, оскільки не має необхідного пільгового стажу. В постанові Перший апеляційний адміністративний суд від 15.04.2024 по справі №200/7348/23 зазначив, що роз?яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20 січня 1992 року №8, надані на виконання постанови Кабінету Міністрів України №81 від 22.02.1992, не підлягають застосуванню до спірних правовідносин, оскільки цей документ за своєю суттю і юридичною природою не належить до актів законодавства, в тому числі до актів нормативно - правового характеру, а носить лише рекомендаційний характер. Аналогічний висновок викладено Верховним Судом в постановах від 08.07.2021 у справі №212/1743/17-а та від 26.10.2022 у справі №200/591/19-а. Таким чином, роз?яснення не є нормативним актом, тому не підлягає обов?язковому застосуванню пенсійним органом при розрахунку стажу громадян, які звертаються первинно із заявами про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за ч. 3 ст. 114 Закону №1058.
09.01.2026 від представник відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач позовні вимоги не визнав та просив суд відмовити в задоволенні позову. В обґрунтування правової позиції зазначено, що за результатом розгляду документів позивачу до страхового та пільгового стажу зараховано всі періоди. Позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах через відсутність необхідного пільгового стажу роботи.
Згідно з ч. ч. 5, 8 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 .
05.08.2025 позивач звернувся до територіального органу пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
В обґрунтування рішення зазначено:
- дата народження заявника ІНФОРМАЦІЯ_1 ;
- дата звернення до територіального органу пенсійного фонду 05.08.2025;
- вік заявника 46 років;
- страховий стаж особи становить 30 років 6 місяців 17 днів, в тому числі додаткові роки за Списком №1 23 роки;
- пільговий стаж роботи, який дає право на призначення пільгової пенсії, як працівнику, зайнятому на підземних роботах не менше 25 років, становить 23 роки 4 місяці 14 днів, з них: роботи в металургії, провідні професії (стаття 14-20) 7 років 6 місяців 24 дні, роботи в металургії, професії за постановою №202 (стаття 14-25) 15 років 9 місяців 20 днів.
За доданими документами до страхового та пільгового стажу зараховано всі періоди.
Відповідачем відмовлено у призначенні пенсії на підставі ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки заявник не набув необхідного пільгового стажу.
Не погоджуючись з відмовою відповідача у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним відносинам, суд зазначає наступне.
За приписами ст. 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав свобод людини є головним обов`язком держави.
На підставі ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Як слідує зі ст. 22 Конституції України, конституційні права і свободи ґрунтуються і не можуть бути скасовані.
Відповідно до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Частиною 1 ст. 4 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 (далі - Закон №1058-IV) визначено, що законодавство про пенсійне забезпечення в Україні, яке базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, цього закону, Закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відміни від загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення в Україні.
Згідно ч. 1 ст. 114 Закону №1058 право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону №1058 на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Частиною 3 ст. 114 Закону №1058 визначено, що працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.
За наявності стажу на підземних роботах менше 10 років у чоловіків і менше 7 років 6 місяців у жінок та страхового стажу, встановленого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім пункту 1 частини другої цієї статті, за кожний повний рік зазначених робіт пенсійний вік, встановлений абзацом першим статті 26 цього Закону, зменшується на один рік. При цьому пенсійний вік для жінок не може бути нижчим за вік, встановлений абзацом першим пункту 1 частини другої цієї статті.
Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 за №637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Згідно з п. 20 вказаної постанови, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток №5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном.
Аналіз наведених норм права дає змогу зробити висновок, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, тоді як підтвердження трудового стажу на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами можливе лише у випадку її відсутності або відсутності в ній записів.
Відповідно до трудової книжки серії НОМЕР_2 від 24.04.1997 позивач у спірні періоди не зараховані відповідачем з урахуванням кратності, позивач працював в ВТ «Нікопольський завод феросплавів»:
- з 07.11.2000 по 30.06.2008 горновим феросплавних печей;
- з 21.04.2024 по 31.07.2025 плавильником феросплавів.
Відповідно до довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, виданої АТ «Нікопольський завод феросплавів» 31.07.2025 за №544, ОСОБА_1 працює повний робочий день на АТ «Нікопольський завод феросплавів»:
- в цеху виробництва феросплавів, на плавильній дільниці №2, в період з 07.11.2000 по 30.06.2008 горновим феросплавних печей, де з 07.11.2000 по 30.06.2008 і виконував роботу горнового феросплавних печей;
- в цеху виробництва феросплавів, на плавильній дільниці №2, в період з 01.07.2008 по 31.07.2025 плавильником феросплавів, де з 01.07.2008 по 31.07.2025 і виконував роботу плавильника феросплавів.
За весь цей зазначений період всього за пільговим списком №1 відпрацював (в чорній металургії, виробництво сталі і феросплавів):
- горновим феросплавних печей 07 років 06 місяців 24 дні (КРМ 1174 з 07.11.2000 по 10.01.2001 та з 02.05.2001 по 31.05.2001; КРМ 1850 з 11.01.2001 по 01.05.2001 та з 01.06.2001 по 01.10.2001; КРМ 1838 з 02.10.2001 по 01.06.2002: КРМ 1844 з 02.06.2002 по 01.03.2004; КРМ 1880 з 02.03.2004 по 30.06.2008);
- плавильником феросплавів 15 років 09 місяців 20 днів (КРМ 1878 з 01.07.2008 по 30.09.2010; КРМ 1877 з 01.10.2010 по 31.03.2014; КРМ 1171 з 01.04.2014 по 31.05.2016; КРМ 1165 з 01.06.2016 по 31.07.2025).
Стаття 114 ч. 3 Закону України «Про загальнообов?язкове державне страхування №1058-IV» від 09.07.2003 р.
Постанова Кабінету Міністрів України № 202 від 31.03.1994.

Підставою видачі довідки є: особиста картка форми Т-2, відомості про заробітну плату.

Результати атестації: Наказ №105 від 25.11.1999, Наказ №8 від 10.01.2003, Наказ №25 від 05.02.2007, Наказ №17 від 20.01.2012, Наказ №23 від 19.01.2017, Наказ №26 від 19.01.2022.

Наказом Міністерства промисловості України від 09.06.1994 №53 та згідно до Наказу Президента України від 15.06.1993 за №210 «Про корпоратизацію підприємств» «Нікопольський завод феросплавів» реорганізовано в відкрите акціонерне товариство «Нікопольський завод феросплавів (ВАТ НЗФ). Згідно до Наказу за №100 від 15.04.2011 року ВАТ «Нікопольський завод феросплавів» реорганізовано на публічне акціонерне товариство «Нікопольський завод феросплавів» (ПАТ НЗФ). Згідно до Наказу №265 від 17.08.2018, Публічне акціонерне товариство «Нікопольський завод феросплавів» (ПАТ НЗФ) реорганізовано в Акціонерне товариство «Нікопольський завод феросплавів» (АТ НЗФ).

Приписами ч. 5 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що при визначенні права на призначення пенсій на пільгових умовах відповідно до частин другої і третьої цієї статті передбачена можливість взаємного зарахування періодів роботи як за Списком робіт і професій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.1994 №202 так і періодів роботи, передбаченої у відповідних розділах списку №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, які дають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Спірним у даній справі є питання зарахування набутого позивачем стажу за Списком №1 до стажу необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону №1058-IV, у порядку визначеному ч. 5 ст. 114 Закону №1058-IV з урахуванням Роз`яснення від 20.01.1992 №8 "Про порядок врахування трудового стажу, що дає право на пенсії незалежно від віку працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на роботах, передбачених ст. 14 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

При аналізі та застосуванні норм права судом врахована права позиція, викладена в постанові Верховного Суду від 18.11.2024 у справі №200/1009/24.

Згідно із п. 5 постанови Верховної Ради України «Про порядок введення в дію Закону України "Про пенсійне забезпечення"» від 06.12.1991 №1931-ХІІ Міністерству соціального забезпечення України було надано право давати роз`яснення про порядок застосування Закону України "Про пенсійне забезпечення", обов`язкові для всіх підприємств, установ і організацій, розташованих на території України.

На виконання постанови Верховної Ради України «Про порядок введення в дію Закону України "Про пенсійне забезпечення"» від 06.12.1991 №1931-ХІІ Міністерством соціального забезпечення України видано роз`яснення від 20.01.1992 №8 «Про порядок врахування трудового стажу, що дає право на пенсії незалежно від віку працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на роботах, передбачених ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення"».

Відповідно до роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 №8 «Про порядок врахування трудового стажу, що дає право на пенсію незалежно від віку працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на роботах, передбачених ст. 14 Закону України "Про пенсійне забезпечення" працівникам, зайнятим на підземних роботах та в металургії, які мають не менше 10 років стажу роботи, що дає право на пенсію незалежно від віку у відповідності зі ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення», але не відпрацювавши повного стажу, передбаченого зазначеною статтею Закону, пенсія незалежно від віку може призначатися при наявності не менше 25 років стажу підземної та в металургії роботи із зарахуванням до нього:

кожного повного року гірничим очисного забою, прохідником, забійником на відбійних молотках, машиністом гірничих виємочних машин, сталеваром, горновим, агломератником, вальцювальником гарячого прокату - за 1 рік роботи 3 місяці;

кожного повного року роботи, передбаченої у відповідних розділах списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, які дають право на пільгове пенсійне забезпечення, - за 9 місяців.

Тобто відповідно до роз`яснення Міністерства соціального захисту населення України від 20.01.1992 № 8 основною умовою для взаємозаліку пільгового трудового стажу роботи є наявність 10-річного стажу роботи.

У листі від 02.10.2018 №19997/0/2-18 адресованому Пенсійному фонду України Міністерство соціальної політики України зазначило про доцільність застосування роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 №8 «;Про порядок врахування трудового стажу, що дає право на пенсію незалежно від віку працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на роботах, передбачених ст. 14 Закону України "Про пенсійне забезпечення"».

Згідно з листом Міністерства соціальної політики України від 12.09.2018 №1209-27, до законодавчого врегулювання питання внесення змін до ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», органи Пенсійного фонду України при призначенні пенсії відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» враховують Роз`яснення №8.

Суд наголошує, що ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачена можливість взаємного зарахування періодів роботи як за Списком робіт і професій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.1994 №202, так і періодів роботи, передбаченої у відповідних розділах списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, які дають право на пільгове пенсійне забезпечення, а Роз`ясненням №8 лише розтлумачено як правильно застосовувати цю норму.

Оскаржуваним рішенням відповідача визначено, що пільговий стаж роботи становить не менше 10 років стажу роботи, що дає право на пенсію незалежно від віку, але кратність обчислення стажу не застосовувалась.

Тому з урахуванням встановлених обставин суд вважає, що Роз`яснення №8 повинно бути застосовано при призначенні пенсії позивачеві відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону №1058-IV, яка кореспондується з приписами ч. 1 ст. 14 Закону 1788-XII, в частині додаткового зарахування місяців роботи: за 1 рік роботи 3 місяці - для періодів на підземних роботах, але за провідними професіями (ст. 14-20), як кожний повний рік за 9 місяців на підземних роботах (ст. 14-25).

З матеріалів справи, судом не встановлено що відповідачем, в контексті спірних відносин, розраховано розмір пенсії позивача на час звернення позивача до суду застосуванням роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 №8.

Право позивача на розрахунок пенсії з урахуванням кратності пільгового стажу підтверджено довідкою про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, виданою АТ «Нікопольський завод феросплавів» 31.07.2025 за №544.

Відтак, суд робить висновок про скасування рішення №59 від 13.08.2025 про відмову у призначенні пенсії.

Враховуючи, що в оскаржуваному рішенні зазначено про зарахування всіх періодів страхового та пільгового стажу позивача, суд визнає протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області щодо відмови ОСОБА_1 у зарахуванні до пільгового стажу за Списком №1 періодів роботи з 01.12.2003 по 31.12.2003 та з 21.04.2024 по 31.07.2025, оскільки в розрахунку РС-право за пенсійною справою №59 вказані періоду взагалі не враховані до пільгового стажу.

На підставі викладеного суд вважає обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню вимогу про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області повторно розглянути заяву про призначення пенсії із зарахуванням до пільгового стажу ОСОБА_1 за професіями, згідно з Постановою Кабінету Міністрів України №202 від 31.03.1994 періодів роботи з 21.04.2024 по 31.07.2025 та період роботи з 07.11.2000 по 30.06.2008 з урахуванням кратності стажу 1 рік 3 місяці, відповідно до Роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 №8 "Про порядок врахування трудового стажу, що дає право на пенсію незалежно від віку працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на роботах", передбачених ст. 14 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Оскільки пільговий період роботи позивача з 01.12.2003 по 31.12.2003 охоплюється періодом з 07.11.2000 по 30.06.2008, суд окремо не виділяє в резолютивній частині рішення період з 01.12.2003 по 31.12.2003.

Стосовно позовної вимоги про зобов`язання призначити пенсію, суд зазначає наступне.

Як видно з положень Рекомендації Комітету Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом 11.03.1980, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Згідно з пунктом 1.6 Методології проведення антикорупційної експертизи, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 23.06.2010 р. № 1380/5, дискреційні повноваження - сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

Таким чином, дискреція - це елемент управлінської діяльності, вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями - органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не можна ототожнювати тільки з формалізованими повноваженнями - вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта, він не може ухилятися від реалізації своєї компетенції, але й не має права виходити за її межі.

Дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають у застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень. У більш звуженому розумінні дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межахзакону, можливість застосувати норми закону та вчиняти конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними).

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду України від 21.05.2013 №21-87а13.

Так, обрахунок страхового стажу та призначення пенсії є дискреційними повноваженнями пенсійного органу. Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

У силу положень ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України, при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. У разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії (п. 4 ч. 2 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України).

У випадку, визначеному п. 4 ч. 2 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Суд зазначає, що відповідачем не було проведено розрахунок пільгового стажу для призначення пенсії позивача, з урахуванням висновків суду у цій справі.

З урахуванням наведеного, а також дискреції пенсійного органу в питаннях призначення пенсії, суд з метою ефективного захисту права позивача на пенсію за віком вважає за необхідне зобов`язати належний орган Пенсійного фонду України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 05.08.2025 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, з урахуванням правової позиції, викладеної судом у цьому рішенні.

Дії зобов`язального характеру має вчинити територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності, що розглянув заяву позивача про призначення допомоги, яким у цьому випадку є Головне управлінням Пенсійного фонду України у Київській області.

Вказане відповідає правовій позиції Верховного Суду щодо застосування норм права в аналогічних спірних правовідносинах, висловленій у постанові від 08.02.2024 у справі №500/1216/23.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи встановлені судом обставини справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

На підставі ч. 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати розподіляються пропорційно до задоволених вимог позивача.

Позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позову до суду в загальному розмірі 1211,20 грн, що документально підтверджується квитанцією від 15.12.2025.

Отже, оскільки позовну заяву задоволено частково, сплачений судовий збір за подачу позову до суду в сумі 1211,20 грн підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача у розмірі пропорційному до задоволених позовних вимог у сумі 908,40 грн.

Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (вул. Саєнка, буд. 10, м. Фастів, 08500, ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул. Набережна Перемоги, буд. 26, м. Дніпро, 49094, ), про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області №59 від 13.08.2025 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 .

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області щодо відмови ОСОБА_1 у зарахуванні до пільгового стажу за Списком №1 періодів роботи з 01.12.2003 по 31.12.2003 та з 21.04.2024 по 31.07.2025.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 05.08.2025 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах із зарахуванням до пільгового стажу ОСОБА_1 за професіями, згідно з Постановою Кабінету Міністрів України №202 від 31.03.1994 періоду роботи з 21.04.2024 по 31.07.2025 та періоду роботи з 07.11.2000 по 30.06.2008 з урахуванням кратності стажу 1 рік 3 місяці, відповідно до Роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 №8 "Про порядок врахування трудового стажу, що дає право на пенсію незалежно від віку працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на роботах", передбачених ст. 14 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області на користь ОСОБА_1 судові витрати за подачу позову до суду у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн 40 коп.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Р.З. Голобутовський