Справа № 160/24280/25
Суддя: Калугіна Наталія Євгенівна
Дата ухвалення: 2026-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Калугіної Н.Є., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом Приватного акціонерного товариства КРАСНОДОНВУГІЛЛЯ до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -
Позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просить суд:
- зобов`язати Головне управління ДПС у Дніпропетровській області застосувати до Приватного акціонерного товариства КРАСНОДОНВУГІЛЛЯ встановлені пп. 38.11. п. 38 та 69.28 п.69 розділу XX «Перехідні положення» Податкового Кодексу України спеціальні правила для підтвердження даних, визначених у податковій звітності за податкові (звітні) періоди за період з дати реєстрації по 10.06.2022 роки, та винести відповідне рішення.
Відмовляючи у застосуванні спеціальних правил, що передбачені пп. 38.11. п. 38 підрозділ 10 розділ ХХ «Перехідні положення» ПКУ, ГУ ДПС у Дніпропетровській області, як підстави для відмови зазначило, що ПРАТ «КРАСНОДОНВУГІЛЛЯ» на час надання повідомлення 07.03.2025 норми про застосування спеціальних правил пп. 38.11. п. 38 підрозділ 10 розділ ХХ «Перехідні положення» ПКУ не діяли, а тому платник податків повинен відновити документи. Також вказав, що не надано до Повідомлення документів, які підтверджують факт надання до Листа від 16.03.2017 відомостей відносно календарних періодів, а також загальний перелік втрачених документів. А також відомостей стосовно направлення відповідного повідомлення до управління офісу великих платників податків ДФСУ з копією на Державну фіскальну службу України відносно неможливості виконувати з 15.03.2017 вимоги чинного законодавства, а саме про обставини, які призвели до неможливості вивезення первинних документів.
Проте, позивач вважає, що виконав вимоги пп. 38.11. п. 38 підрозділ 10 розділ ХХ «Перехідні положення» ПКУ, надіславши відповідачу у довільні формі повідомлення, де наведений загальний перелік первинних документів, які неможливо вивезти (втрачено). Повідомлення підписане керівником підприємства та головним бухгалтером та направлено до ГУ ДПС у Дніпропетровській області, як до контролюючого органу за новим місцем податкового обліку та за період, на/за який розповсюджується дія норми спеціальних правил пп. 38.11. п. 38 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового Кодексу України. Крім того, як зазначив позивач, обов`язок доведення відсутності підстав для застосування положень цього підпункту покладається на контролюючий орган.
Щодо застосування спеціальних правил пп. 69.28. п. 69. Підрозділу 10 Розділу ХХ Податкового Кодексу України, позивач зазначив, що повідомив відповідача про неможливість вивезення всіх первинних документів у зв`язку з їх знаходженням на території (м. Маріуполь), на якій велися бойові дії та яка є тимчасово окупованою Російською Федерацією у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України, в т. ч. первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством та інших за період з 15.07.2019 по 10.06.2022 року.
Проте, на думку позивача, відмова відповідача у застосуванні спеціальних правил пп. 69.28. п. 69. Підрозділу 10 Розділу ХХ Податкового Кодексу України є необґрунтованою, та такою що суперечить вимогам податкового законодавства.
Зокрема, позивач зазначив, що, в даному випадку діє презумпція правдивості повідомлення платника податків про втрату документів, вона може бути спростована лише наданням контролюючим органом переконливих доказів на спростування цього повідомлення, доведенням того, що платник податків зловживає своїм правом, та втратив документи за обставин, що не пов`язані з проведенням на територіях, на яких ведуться (велися) бойові дії, та на тимчасово окупованих російською федерацією територіях України, бойових дій. Натомість, податковим органом жодного аргументу на спростування тези позивача не навів у спірних рішеннях, тобто повідомлення позивача залишилося неспростованим.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.09.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників процесу в адміністративній справі, встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті справи.
Згідно доданих позивачем додаткових пояснень від 30.10.2025, позивач, з посиланням на позицію Ради бізнес-омбудсмена у листі №3610 від 13.06.2025, зазначив, що відповідно до буквального тлумачення норми підпункту 69.28 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України заява платника податків про втрату первинних документів не потребує надання додаткових доказів, оскільки діє презумпція її правдивості. Обов`язок доведення зворотного покладається виключно на податковий орган, який у разі незгоди повинен надати відповідні докази та вмотивоване рішення.
Також відповідач зазначив, що станом на час подання повідомлення (07.03.2025) норми підпункту 38.11 пункту 38 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" ПКУ, не діяли, тому що терміни: «антитерористична операція» діяла у періоді з 14.04.2014 (затверджено Указом Президента України Рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14.04.2014 № 405/2014) до 30.04.2018; «операції Об`єднаних сил» діяли у періоді з 30.04.2018 (затверджено Законом України від 18.01.2018 № 2268-VIII "Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях") до 24.02.2022 (затверджено Законом України від 21.04.2022 № 2217-ІХ "Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання правового режиму на тимчасово окупованій території України").
Дослідивши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.
Приватне акціонерне товариство «КРАСНОДОНВУГІЛЛЯ» 07.03.2025 в порядку пп. 38.11 п. 38 Підрозділу 10 Розділу ХХ ПКУ направлено до Центру обслуговування платників Криворізької державної податкової інспекції Головного управління ДПС у Дніпропетровській області повідомлення від 07.03.2025 № 2 про неможливість вивезення первинних документів.
В цьому повідомленні позивач просив відповідача застосувати спеціальні правила визначені пп. 38.11 п. 38 Підрозділу 10 Розділу ХХ ПКУ для підтвердження даних, визначених у податковій звітності, у зв`язку із тим, що первинні документи, створені за період часу з моменту державної реєстрації підприємства до дати зміни місцезнаходження, знаходяться на тимчасово окупованій території (Луганська обл., м. Сорокино (Краснодон) вул. Комсомольська, 5 з огляду на що, їх неможливо вивезти або їх вивезення пов`язане з ризиком для життя та здоров`я платника податків, фізичних осіб чи неможливе у зв`язку з іншими адміністративними перешкодами, встановленими органами влади.
Рішенням Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (далі- Відповідач, ГУ ДПС у Дніпропетровській області) № 32455/6/04-36-07-14- 08 від 07.04.2025 відмовлено у застосуванні спеціальних правил пп. 38.11. п. 38 Підрозділу 10 Розділу ХХ Податкового Кодексу України ПРАТ «КРАСНОДОНВУГІЛЛЯ».

В цьому рішенні відповідачем зазначено, що «ПрАТ "КРАСНОДОНВУГІЛЛЯ" до Повідомлення надані копії документів: заяви без дати та номеру до Головного управління Національній поліції в Луганській області, Штабу Антитерористичного центру при Службі Безпеки України, Прокуратури Луганської області про вчинене кримінальне правопорушення стосовно незаконного заволодіння всім майном підприємства, в якій зазначено, що конкретний перелік майна (опис та вартість), щодо якого було втрачено контроль підприємством буде надано слідчому після початку досудового розслідування за його першою вимогою, яка підписана представником ПрАТ "КРАСНОДОНВУГІЛЛЯ" за довіреністю - Близнюк О.С. (копія довіреності не надана, як додаток до Заяви); листа Слідчого управління Головного управління Національній поліції Луганській області від 03.04.2017 № 4796/111/18-2017 щодо внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000184 від 24.03.2017, за фактами викладеними у зверненні ПрАТ "КРАСНОДОНВУГІЛЛЯ" від 16.03.2017, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 206-2 КК України (далі Лист № 4796). У листі № 4796 запропоновано представнику ПрАТ "КРАСНОДОНВУГІЛЛЯ" зв`язатись із слідчим СВ Сватівського ВП ГНУП в Луганській області для узгодження необхідних слідчих дій. Слід зазначити, що до Повідомлення не надані документи, а саме: конкретний перелік майна (опис та вартість), щодо якого було втрачено контроль підприємством, про який зазначено у Заяві про вчинене кримінальне правопорушення; - Листа до Головного управління Національній поліції в Луганській області від 16.03.2017 про втрату контролю над майном, який підписаний представником ПрАТ "КРАСНОДОНВУГІЛЛЯ" за довіреністю -Близнюк О.С. (копія довіреності не надана, як додаток до зазначеного листа); заяви до Сватівського відділу поліції ГУНП в Луганській області від 06.04.2017 відносно втрати контролю над печаткою підприємства (далі - Заява від 06.04.2017), яка підписана представником за довіреністю від 03.11.2016 № 96 - Близнюк О.С. (копія довіреності не надана, як додаток до Заяви); витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 05.09.2019; листа до Запорізького управління офісу великих платників податків ДФС від 16.03.2017 (далі - Лист від 16.03.2017) про втрату первинних документів, в якому повідомлено, що дані відносно календарних періодів, а також загальний перелік втрачених документів буде надано на адресу податкового органу пізніше. Лист від 16.03.2017 підписано представником за довіреністю від 03.11.2016 № 96 - Близнюк О.С. (копія довіреності не надана, як додаток до Листа від 16.03.2017), що суперечить вимогам підпункту 38.11 пункту 38 підрозділу 10 розділу ХХ "Перехідні положення" ПКУ, яким встановлено, що у разі втрати та/або неможливості вивезення первинних документів платник податків/податковий агент за місцем свого обліку подає до контролюючого органу в довільній формі повідомлення про неможливість вивезення первинних документів, підписане керівником підприємства та головним бухгалтером, в якому зазначаються: обставини, що призвели до втрати та/або неможливості вивезення первинних документів, податкові (звітні) періоди, а також загальний перелік первинних документів (за можливості із зазначенням реквізитів).

…

до Повідомлення ПрАТ "КРАСНОДОНВУГІЛЛЯ" не надано документів, які підтверджують факт надання до Листа від 16.03.2017 відомостей відносно календарних періодів, а також загальний перелік втрачених документів. До того ж, ПрАТ "КРАСНОДОНВУГІЛЛЯ" до Повідомлення не надано рішення Запорізького управління офісу великих платників податків ДФС про застосування або про відмову у застосуванні спеціальних правил положень підпункту 38.11 пункту 38 підрозділу 10 розділу ХХ "Перехідні положення" ПКУ.

Крім того, необхідно врахувати те, що норми підпункту 38.11 пункту 38 підрозділу 10 розділу ХХ "Перехідні положення" ПКУ діяли до завершення проведення антитерористичної операції та/або операції Об`єднаних сил (ООС), терміни дії яких:

антитерористична операція діяла у періоді з 14.04.2014 (затверджено Указом Президента України Рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14.04.2014 № 405/2014) до 30.04.2018;

операції Об`єднаних сил діяли у періоді з 30.04.2018 (затверджено Законом України від 18.01.2018 № 2268-VIII "Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях") до 24.02.2022 (затверджено Законом України від 21.04.2022 № 2217-ІХ "Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання правового режиму на тимчасово окупованій території України").

Таким чином, станом на 07.03.2025 (дату подання Повідомлення до ГУ ДПС), норми підпункту 38.11 пункту 38 підрозділу 10 розділу ХХ "Перехідні положення" ПКУ, не діяли. Вищенаведене свідчить про недотримання ПрАТ "КРАСНОДОНВУГІЛЛЯ" вимог підпункту 38.11 пункту 38 підрозділу 10 розділу ХХ "Перехідні положення" ПКУ».

Також, ПРАТ «КРАСНОДОНВУГІЛЛЯ» 07.03.2025 в порядку пп.69.28 п. 69 Підрозділу 10 Розділу ХХ ПКУ направлено до Центру обслуговування платників Криворізької державної податкової інспекції Головного управління ДПС у Дніпропетровській області повідомлення від 07.03.2025 №3 про неможливість вивезення первинних документів.

В цьому повідомленні позивач вказав, що в зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, було неможливо здійснити вивезення первинних документів платника податків, тому що їх вивезення пов`язане з ризиком для життя та здоров`я платника податків, фізичних осіб, первинні документи знаходяться на територіях, на яких велись активні бойові дії (м. Маріуполь Донецька область) та дана територія по сьогодні є тимчасово окупованою Російською Федерацією. Зокрема, в цьому повідомленні позивачем наведено хронологію змін адреси реєстрації платника:

1. Адреса реєстрації з дати створення юридичної особи - м. Краснодон, вул. Комсомольська, буд. 5

2. 16.06.2015 зміна адреси на Луганську область, м.Сєвєродонецьк, вул.Енергетиків, буд.54.

3. 15.07.2019 зміна адреси на Донецьку область, м. Маріуполь, проспект Нікопольський, буд. 54, корпус 4.

4. 20.06.2022 зміна адреси на Дніпропетровську область, м. Кривий Ріг, вул.Свято-Миколаївська, буд. 93а, кабінет 103.

5. 05.12.2022 -зміна адреси на Дніпропетровську область, м.Кривий Ріг, вул.Тільги Степана, буд. 4, кабінет 305.

6. 26.07.2024 - зміна адреси на Дніпропетровську область, м.Кривий Ріг, вул.Черкасова Володимира, буд. 114, кабінет 207.

В зв`язку з вищевикладеним, ПрАТ «КРАСНОДОНВУГІЛЛЯ» повідомило відповідача про неможливість вивезення всіх первинних документів у зв`язку з їх знаходженням на території (м. Маріуполь), на якій велися бойові дії та яка є тимчасово окупованою Російською Федерацією у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України, в т. ч. первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством та інших за період з 2015 року по 10.06.2022 року.

Позивачем також наведений загальний перелік первинних документів, які неможливо вивезти з тимчасово окупованої території.

Рішенням ГУ ДПС у Дніпропетровській області № 32456/6/04-36-07-14-08 від 07.04.2025 відмовлено у застосуванні спеціальних правил пп. 69.28. п. 69. Підрозділу 10 Розділу ХХ Податкового Кодексу України ПРАТ «КРАСНОДОНВУГІЛЛЯ», з посиланням на те, що втрата документів, що не пов`язана з проведенням на територіях, на яких ведуться (велися) бойові дії, та на тимчасово окупованих Російською Федерацією територіях України, бойових дій, не надає права платнику податків/податковому агенту застосовувати положення цього підпункту (абзац 8 підпункту 69.28 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ "Перехідні положення" ПКУ).

Також у рішенні відповідачем вказано, що у Повідомленні не вказано обставини, що призвели до неможливості вивезення первинних документів, зокрема: не надано доказів, щодо знаходження первинних документів та регістрів бухгалтерського обліку у м. Маріуполь (копії договорів оренди; акти приймання - передачі орендованих приміщень; відсутні відомості щодо втрати даних бухгалтерського обліку та первинних документів в електронному вигляді відповідно до вимог статті 85 глави 8 розділу II ПКУ (ПрАТ "КРАСНОДОНВУГІЛЛЯ" до 14.01.2019 обліковувалося в контролюючому органі, як великий платник податків).

Не погоджуючись з цим рішенням, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи даний спір, суд виходить з такого.

За визначенням, наведеними у підпунктах 14.1.36 та 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту (пункт 44.1 статті 44 Податкового кодексу України).

Відповідно до положень пункту 44.5 статті 44 Податкового кодексу України у разі втрати, пошкодження або дострокового знищення документів, зазначених в пунктах 44.1 і 44.3 цієї статті, платник податків зобов`язаний у п`ятиденний строк з дня такої події письмово повідомити (із наданням оформлених відповідно до законодавства документів, підтверджуючих настання події, що призвела до такої втрати, пошкодження або дострокового знищення документів) контролюючий орган за місцем обліку в порядку, встановленому цим Кодексом для подання податкової звітності, та контролюючий орган, яким було здійснено митне оформлення відповідної митної декларації, надано авторизацію відповідно до Митного кодексу України або дозвіл на застосування спеціальних (у тому числі транзитних) спрощень.

Платник податків зобов`язаний відновити втрачені документи протягом 90 календарних днів з дня, що настає за днем надходження повідомлення до контролюючого органу.

У разі надання платником податків у порядку та строки, визначені абзацом першим цього підпункту, повідомлення та неможливості проведення перевірки платника податків у зв`язку з втратою, пошкодженням або достроковим знищенням платником податків документів строки проведення таких перевірок (крім перевірок, визначених статтею 200 цього Кодексу) переносяться до дати відновлення та надання документів до перевірки в межах визначених цим підпунктом строків, але на строк не більше ніж 120 днів.

У разі не відновлення документів, зазначених у пунктах 44.1 і 44.3 цієї статті, або їх повторної втрати, пошкодження чи дострокового знищення, що відбулися після використання платником податків права на їх відновлення у порядку, передбаченому цим пунктом, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності або на час виконання ним вимог митного, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Згідно з положеннями пунктів 6.2, 6.7 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку (затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88) первинні документи та регістри бухгалтерського обліку, що пройшли обробку, бухгалтерська та інша звітність до передачі їх до архіву підприємства, установи повинні зберігатися в бухгалтерській службі у спеціальних приміщеннях або зачинених шафах під відповідальністю осіб, уповноважених головним бухгалтером. Зберігання первинних документів та регістрів бухгалтерського обліку, що пройшли обробку і були підставою для складання звітності, а також бухгалтерської та іншої звітності, оформлення і передачу їх до архіву забезпечує головний бухгалтер підприємства, установи або особа, яка забезпечує ведення бухгалтерського обліку підприємства.

Стосовно позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області № 32455/6/04-36-07-14-08 від 07.04.2025, яким відмовлено ПрАТ КРАСНОДОНВУГІЛЛЯ у застосуванні спеціальних правил, передбачених пп. 38.11. п. 38 Підрозділу 10 Розділу ХХ Податкового Кодексу України.

Підпунктом 38.11 пункту 38 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України (редакція чинна 07.03.2025 року, в період подання повідомлення позивачем податковому органу) тимчасово, до завершення проведення антитерористичної операції та/або операції Об`єднаних сил (ООС), до платників податків/податкових агентів, які провадили діяльність на тимчасово окупованій території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, тимчасово окупованій території та/або території населених пунктів на лінії зіткнення і не можуть пред`явити первинні документи, на підставі яких здійснюється облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, як виняток із положень статті 44 цього Кодексу застосовуються спеціальні правила для підтвердження даних, визначених у податковій звітності.

Підстави неможливості пред`явлення первинних документів:

первинні документи втрачені (знищені чи зіпсовані) у зв`язку з проведенням антитерористичної операції;

первинні документи знаходяться на тимчасово окупованій території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, тимчасово окупованій території та/або території населених пунктів на лінії зіткнення і їх неможливо вивезти або їх вивезення пов`язане з ризиком для життя та здоров`я платника податків, фізичних осіб чи неможливе у зв`язку з іншими адміністративними перешкодами, встановленими органами влади.

У разі втрати та/або неможливості вивезення первинних документів платник податків/податковий агент за місцем свого обліку подає до контролюючого органу в довільній формі повідомлення про неможливість вивезення первинних документів, підписане керівником підприємства та головним бухгалтером, в якому зазначаються: обставини, що призвели до втрати та/або неможливості вивезення первинних документів, податкові (звітні) періоди, а також загальний перелік первинних документів (за можливості - із зазначенням реквізитів).

Дані та показники податкової звітності платника податків/податкового агента за податкові (звітні) періоди, зазначені у повідомленні, не можуть бути піддані сумніву лише на підставі відсутності первинних документів. Подане повідомлення є також підставою для збереження витрат (включаючи витрати у зв`язку з придбанням цінних паперів/корпоративних прав) та/або від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток (включаючи від`ємний фінансовий результат за операціями з цінними паперами/корпоративними правами), та/або податкового кредиту з податку на додану вартість, та/або суми від`ємного значення податку на додану вартість минулих податкових (звітних) періодів без наявності договірних, розрахункових, платіжних та інших первинних документів, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Після подання до контролюючого органу повідомлення про неможливість вивезення первинних документів та/або операції Об`єднаних сил (ООС) запроваджується мораторій на проведення будь-яких перевірок щодо зазначених у повідомленні податкових (звітних) періодів.

Якщо після подання повідомлення про неможливість вивезення первинних документів платнику податків/податковому агенту стане відомо про втрату цих документів, такий платник податків/податковий агент зобов`язаний подати до контролюючого органу повідомлення про втрату первинних документів із зазначенням обставин такої втрати.

Платники податків/податкові агенти, які подали повідомлення про втрату первинних документів відповідно до цього підпункту, не можуть бути перевірені контролюючим органом щодо зазначених у повідомленні податкових (звітних) періодів, у тому числі після завершення проведення антитерористичної операції.

Втрата документів, що не пов`язана з проведенням антитерористичної операції, не надає права платнику податків/податковому агенту застосовувати положення цього підпункту.

Зазначені в цьому підпункті положення застосовуються до платників податків/податкових агентів, які станом на 1 квітня 2017 року здійснили зміну свого місцезнаходження (місця проживання) з тимчасово окупованої території та/або території населених пунктів на лінії зіткнення на іншу територію України та сплачували податки до бюджету в період проведення антитерористичної операції згідно з цим Кодексом.

Платник податків/податковий агент не може застосовувати положення цього підпункту щодо податкових (звітних) періодів після перереєстрації підприємства на іншій території України.

Обов`язок доведення відсутності підстав для застосування положень цього підпункту покладається на контролюючий орган. Платник податків/податковий агент, який безпідставно застосував положення цього підпункту, вважається таким, що ухиляється від сплати податків та несе відповідальність, передбачену цим Кодексом та іншими законами України.

У разі відмови контролюючого органу у застосуванні положень цього підпункту контролюючий орган зобов`язаний видати вмотивоване рішення у строк не пізніше одного місяця з дати отримання відповідного повідомлення від платника податків/податкового агента, в якому зазначаються підстави та докази такої відмови.

Рішення контролюючого органу може бути оскаржено в адміністративному чи судовому порядку. До винесення остаточного рішення по справі контролюючий орган не може піддати сумніву показники податкової звітності, а також ініціювати проведення будь-якої перевірки платника податків/податкового агента щодо податкових (звітних) періодів, зазначених у відповідному повідомленні.

У податкових (звітних) періодах, зазначених у відповідному повідомленні, не може бути переглянуто у бік збільшення суми податкових зобов`язань з податків і зборів, задекларовані в податкових деклараціях за вказані податкові (звітні) періоди, у бік збільшення суми від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток, задекларовані в податкових деклараціях/розрахунках за вказані податкові (звітні) періоди, у бік збільшення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, заявлені в податкових деклараціях за вказані звітні періоди.

Верховний Суд у постанові від 15.08.2015 у справі №805/2276/17-а зазначив, що пп. 38.11 п.38 підрозділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України дають підстави для висновку про те, що його вимоги поширюються на виключний перелік суб`єктів, регламентований ним, якими є - платники податків, які станом на 01 грудня 2016 року здійснили зміну своєї податкової адреси з тимчасово окупованої території та/або території населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, на іншу територію України.

Натомість до такого правового висновку Верховний Суд дійшов, з урахуванням редакції підпункту 38.11. п.38 підрозділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України станом на 25.01.2017 (за фабулою справи 25.01.2017 платником податків подано повідомлення). Однак, з урахуванням оновленої редакції п.п. 38.11. п.38 підрозділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України цей висновок Верховного Суду не втратив актуальності, та може бути застосований при вирішенні цієї справи.

З матеріалів справи вбачається, що позивач 07.03.2025 в порядку пп. 38.11 п. 38 Підрозділу 10 Розділу ХХ ПКУ подав до відповідача повідомлення про неможливість вивезення первинних документів, в якому зазначив, шо з дати створення юридична особа - ПрАТ КРАСНОДОНВУГІЛЛЯ, мала місцезнаходження Луганська обл, м. Краснодон, 16.06.2015 відбулась зміна адреси на Луганську область, м. Сєвєродонецьк. 15.07.2019 позивач здійснив зміну місцезнаходження на - Донецька обл., м. Маріуполь, та 13.06.2022 адресу було змінено на Дніпропетровська обл, м. Кривий Ріг.

До повідомлення позивачем додано: витяг від 05.09.2019 з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, заява до Головного управління Національної поліції в Луганській області від 15.03.2017 про вчинення кримінального правопорушення стосовно незаконного заволодіння всім майном підприємства, повідомлення до Головного управління Національної поліції Луганській області від 16.03.2017 б/н про втрату з 15.03.17 контролю над майном, повідомлення до Запорізького управління офісу великих платників податків ДФСУ з копією на Державну фіскальну службу України від 16.03.2017 б/н відносно відсутності можливості виконувати з 15.03.17р. вимоги чинного законодавства, а саме про обставини, які призвели до неможливості вивезення первинних документів; заява до Головного управління Національної поліції в Луганській області та Штабу Антитерористичного центру при Службі Безпеки України від 16.03.2017 відносно втрати контролю над печаткою підприємства з 15.03.2017, відповідь ГУ НП в Луганській області від 03.04.2017 №4796/111/18- 1 2017.

В цьому повідомленні позивач просив відповідача застосувати спеціальні правила визначені пп. 38.11 п. 38 Підрозділу 10 Розділу ХХ ПКУ для підтвердження даних, визначених у податковій звітності, у зв`язку із тим, що первинні документи, створені за період часу з моменту державної реєстрації підприємства до дати зміни місцезнаходження, знаходяться на тимчасово окупованій території (Луганська обл., м. Сорокино (Краснодон) вул. Комсомольська, 5 з огляду на що, їх неможливо вивезти або їх вивезення пов`язане з ризиком для життя та здоров`я платника податків, фізичних осіб чи неможливе у зв`язку з іншими адміністративними перешкодами, встановленими органами влади.

Тобто позивач просив застосувати спеціальні правила визначені пп. 38.11 п. 38 Підрозділу 10 Розділу ХХ ПКУ за період з моменту державної реєстрації до 15.07.2019 день зміни місця реєстрації на Донецька обл, м. Маріуполь.

При цьому, відповідачем не заперечуються обставини щодо факту та хронології зміни місця реєстрації позивача у зв`язку із початком антитерористичної операції та згодом початку операції Об`єднаних сил (ООС), зокрема:

станом на 14.04.2014 місцезнаходження ПРАТ «КРАСНОДОНВУГІЛЛЯ»: Луганська обл., м. Сорокино (Краснодон), вул. Комсомольська, буд. 5, тобто, на тимчасово окупованій території, що визнана такою відповідно до постанови Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями». Також, відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською федерацією, затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій від 22.12.2022 №309, територія м. Сорокино (Краснодон) Луганської області є тимчасово окупованою Російською федерацією з 7 квітня 2014року;

16.06.2015 ПРАТ «КРАСНОДОНВУГІЛЛЯ» здійснив зміну місцезнаходження з тимчасово окупованої території на територію, яка на той час була підконтрольна Україні - м. Сіверськодонецьк (перейменовано на м. Сєвєродонецьк), вул. Енергетиків, буд.54.

Згідно відомостей Єдиного Державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, дата державної реєстрації ПрАТ «КРАСНОДОНВУГІЛЛЯ» - 14.06.2004.

Таким чином у періоді, за який позивач просив застосувати спеціальні правила передбачені підпунктом 38.11. п.38 підрозділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України з моменту реєстрації підприємства до моменту зміни свого місцезнаходження на місто Маріуполь Донецької області (15.07.2019), позивач із дотриманням вимог абзацу 11 підпункту 38.11. п.38 підрозділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України 16.06.2015 здійснив зміну свого місцезнаходження з тимчасово окупованої території (Луганська обл., м. Сорокино (Краснодон) на іншу територію України Луганська обл., м. Сєвєродонецьк), яка на той час не була окупована.

При цьому, відповідач не наводить аргументів щодо несплати позивачем у цей період податків до бюджету.

Також у повідомленні від 07.03.2025 позивачем наведений загальний перелік первинних документів, які неможливо вивезти з тимчасово окупованої території України.

Тому, судом встановлено, що позивачем дотримано приписи підпункту 38.11. п.38 підрозділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України під час повідомлення контролюючого органу.

Разом з тим, відповідач відмовляючи у застосуванні до позивача спеціальних правил, передбачених підпунктом 38.11. п.38 підрозділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України, зазначив, що позивачем не надано документів, які підтверджують факт надання до листа від 16.03.2017 відомостей відносно календарних періодів, а також загальний перелік втрачених документів, рішення Запорізького управління офісу великих платників податків ДФС про застосування або про відмову у застосуванні спеціальних правил положень підпункту 38.11 пункту 38 підрозділу 10 розділу ХХ "Перехідні положення" ПКУ.

Як вже зазначалось, обов`язок доведення відсутності підстав для застосування положень цього підпункту покладається на контролюючий орган.

Суд критично ставиться до причин відмови, що зазначені у рішенні відповідача, оскільки по суті ті документи, які не надані позивачем до повідомлення не встановлюють та не спростовують право позивача на застосування щодо нього спеціальних правил, передбачених підпунктом 38.11. п.38 підрозділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України.

До того ж, оскаржуване рішення про відмову у можливості застосування спеціальних правил для підтвердження даних, визначених у податковій звітності передбачених пп. 38.11 п. 38 підрозділу 10 розділу XX ПК України є актом індивідуальної дії.

Загальними вимогами, які висуваються до акту індивідуальної дії, як акту правозастосування, є його обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення податковим органом конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних).

Аналогічна позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 04.02.2021 року у справі № 818/1159/17.

Разом з цим, невиконання податковим органом законодавчо встановлених вимог щодо змісту, форми, обґрунтованості та вмотивованості акту індивідуальної дії призводить до його протиправності.

Аналогічна правова позиція була неодноразово висловлена Верховним Судом, зокрема, у постанові від 04.12.2018 року у справі № 821/1173/17 (№ К/9901/62719/18).

Отже, відповідачем, який розглядав повідомлення позивача, в порядку Закону України «Про адміністративну процедуру», не виконано обов`язку щодо дотримання гарантій особи на участь в адміністративному провадженні, що закріплені у статті 17 наведеного закону, та згідно приписів якого, особа має право бути заслуханою адміністративним органом, надавши пояснення та/або заперечення у визначеній законом формі до прийняття адміністративного акта, який може негативно вплинути на право, свободу чи законний інтерес особи. Адміністративний орган зобов`язаний здійснювати інформування та консультування учасників адміністративного провадження з питань, що стосуються адміністративного провадження, а також щодо змісту їхніх прав та обов`язків. Особа має право у передбаченому законом порядку витребовувати та/або надавати документи, а також інші докази, що стосуються обставин адміністративної справи.

Щодо ненадання позивачем рішення Запорізького управління офісу великих платників податків ДФС про застосування або про відмову у застосуванні спеціальних правил положень підпункту 38.11 пункту 38 підрозділу 10 розділу ХХ "Перехідні положення" ПКУ, зазначене не може бути підставою для відмови позивачу у застосуванні до цього спеціальних правил визначених пп. 38.11 п. 38 Підрозділу 10 Розділу ХХ ПКУ, оскільки про таке рішення контролюючий орган міг пересвідчитись в рамках розгляду повідомлення позивача шляхом направлення відповідних запитів до Запорізького управління офісу великих платників податків ДФС, що також передбачено п. 1 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про адміністративну процедуру».

Частинами 1, 2 статті 48 Закону України «Про адміністративну процедуру» передбачено, що адміністративний орган витребовує документи та відомості, необхідні для вирішення справи, з дотриманням принципу офіційності.

Орган державної влади, орган влади Автономної Республіки Крим, орган місцевого самоврядування, підприємство, установа, організація, що належить до сфери його управління, зобов`язані за запитом адміністративного органу надати йому необхідні для вирішення справи документи та відомості, що перебувають у його володінні, протягом трьох робочих днів з дня отримання запиту, якщо інший строк не визначено законом або відповідним запитом адміністративного органу.

Частиною 2 статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Таким чином, суд дійшов висновку про те, позивачем дотримано приписи підпункту 38.11 пункту 38 підрозділу 10 розділу ХХ "Перехідні положення" ПКУ, оскільки у період з моменту державної реєстрації (14.06.2004) по 15.07.2019 був зареєстрований та проводив свою господарську діяльність на тимчасового окупованій території України, у зв`язку із чим станом на час подання повідомлення об`єктивно не мав можливість вивезти первинні документи, тому рішення відповідача № 32455/6/04-36-07-14-08 від 07.04.2025 щодо відмови у застосуванні до ПрАТ КРАСНОДОНВУГІЛЛЯ спеціальних правил, передбачених пп. 38.11. п. 38 Підрозділу 10 Розділу ХХ Податкового Кодексу України не відповідає критеріям визначеним ч. 2 статті 2 КАС України, а тому є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Поряд із цим, обираючи спосіб захисту порушеного права позивач просить Головне управління ДПС у Дніпропетровській області застосувати до нього встановлені пп. 38.11. п. 38 розділу XX «Перехідні положення» Податкового Кодексу України спеціальні правила для підтвердження даних, визначених у податковій звітності за податкові (звітні) періоди за період з дати реєстрації по 15.07.2019, та винести відповідне рішення.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 № 3-рп/2003).

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Тобто, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Згідно з ч. 4 ст. 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Аналізуючи зазначені норми процесуального права, суд вважає, що у разі, якщо суб`єкт владних повноважень використав надане йому законом право на прийняття певного рішення за наслідками звернення особи, але таке рішення визнане судом протиправним з огляду на його невідповідність чинному законодавству, при цьому суб`єктом звернення дотримано усіх визначених законом умов, то суд вправі зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти певне рішення.

Якщо ж таким суб`єктом на момент прийняття рішення не перевірено дотримання суб`єктом звернення усіх визначених законом умов або при прийнятті такого рішення суб`єкт дійсно має дискреційні повноваження, то суд повинен зобов`язати суб`єкта владних повноважень до прийняття рішення з урахуванням оцінки суду.

Такий підхід, встановлений процесуальним законодавством, є прийнятним не тільки при розгляді вимог про протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень, але і у випадку розгляду вимог про зобов`язання вчинити дії після скасування його адміністративного акту.

Як встановлено судом, позивачем дотримано приписи підпункту 38.11 пункту 38 підрозділу 10 розділу ХХ "Перехідні положення" ПКУ під час подання повідомлення про неможливість вивезення первинних документів. Відповідач, розглянувши вказане повідомлення, відмовив позивачу у застосуванні спеціальних правил, передбачених підпункту 38.11 пункту 38 підрозділу 10 розділу ХХ "Перехідні положення" ПКУ, які судом визнані необгрунтованими.

Отже, за наведеного вище правового регулювання та встановлених обставин справи, суд вважає, що для ефективного захисту прав позивача, окрім визнання протиправним та скасування рішення № 32455/6/04-36-07-14-08 від 07.04.2025, слід також зобов`язати Головне управління ДПС у Дніпропетровській області застосувати до позивача норми підпункту п.п. 38.11 п. 38 підрозділу 10 розділу XX «Перехідних положень» ПК України за період з 14.06.2004 по 15.07.2019.

Такий спосіб відновлення порушеного права позивача є належним, адже виключатиме подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність контролюючого органу, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення суду не виникатиме необхідності у повторному зверненні до суду, натомість здійснюватиметься примусове виконання прийнятого рішення.

Стосовно позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області №32456/6/04-36-07-14-08 від 07.04.2025, яким відмовлено ПрАТ КРАСНОДОНВУГІЛЛЯ у застосуванні спеціальних правил, передбачених пп. 69.28. п. 69. Підрозділу 10 Розділу ХХ Податкового Кодексу України.

Згідно положень підпункту 69.28 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України, до платників податків/податкових агентів, які провадили діяльність на територіях активних бойових дій або на тимчасово окупованих Російською Федерацією територіях України і не можуть пред`явити первинні документи, на підставі яких здійснюється облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, як виняток із положень статті 44 цього Кодексу застосовуються спеціальні правила для підтвердження даних, визначених у податковій звітності.

Підставами неможливості пред`явлення первинних документів є втрата (знищення чи зіпсуття) первинних документів або знаходження їх на територіях, на яких ведуться (велися) бойові дії, та на тимчасово окупованих Російською Федерацією територіях України, у разі якщо їх неможливо вивезти або їх вивезення пов`язане з ризиком для життя чи здоров`я платника податків, фізичних осіб чи неможливе у зв`язку з адміністративними перешкодами, встановленими органами влади.

У разі втрати та/або неможливості вивезення первинних документів платник податків/податковий агент подає до контролюючого органу в довільній формі повідомлення про неможливість вивезення первинних документів, підписане керівником підприємства та головним бухгалтером, в якому зазначаються: обставини, що призвели до втрати та/або неможливості вивезення первинних документів, податкові (звітні) періоди, а також загальний перелік первинних документів (за можливості - із зазначенням реквізитів).

Дані та показники податкової звітності платника податків/податкового агента за податкові (звітні) періоди, зазначені у повідомленні, не можуть бути піддані сумніву лише на підставі відсутності первинних документів. Подане повідомлення є також підставою для збереження витрат (включаючи витрати у зв`язку з придбанням цінних паперів/корпоративних прав) та/або від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток (включаючи від`ємний фінансовий результат за операціями з цінними паперами/корпоративними правами), та/або податкового кредиту з податку на додану вартість, та/або суми від`ємного значення податку на додану вартість минулих податкових (звітних) періодів без наявності договірних, розрахункових, платіжних та інших первинних документів, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Після подання до контролюючого органу повідомлення про неможливість вивезення первинних документів у зв`язку з їх знаходженням на територіях, на яких ведуться (велися) бойові дії, та на тимчасово окупованих Російською Федерацією територіях України, запроваджується мораторій на проведення документальних перевірок щодо зазначених у повідомленні податкових (звітних) періодів.

Якщо після подання повідомлення про неможливість вивезення первинних документів платнику податків/податковому агенту стане відомо про втрату таких документів, такий платник податків/податковий агент зобов`язаний подати до контролюючого органу повідомлення про втрату первинних документів із зазначенням обставин такої втрати.

Платники податків/податкові агенти, які подали повідомлення про втрату первинних документів відповідно до цього підпункту, не підлягають перевірці контролюючим органом щодо зазначених у повідомленні податкових (звітних) періодів, у тому числі після завершення дії воєнного стану.

Втрата документів, що не пов`язана з проведенням на територіях, на яких ведуться (велися) бойові дії, та на тимчасово окупованих Російською Федерацією територіях України, бойових дій, не надає права платнику податків/податковому агенту застосовувати положення цього підпункту.

Обов`язок доведення відсутності підстав для застосування положень цього підпункту покладається на контролюючий орган. Платник податків/податковий агент, який безпідставно застосував положення цього підпункту, вважається таким, що ухиляється від сплати податків, та несе відповідальність, передбачену цим Кодексом та іншими законами України.

У разі відмови у застосуванні положень цього підпункту контролюючий орган не пізніше одного місяця з дати отримання відповідного повідомлення від платника податків/податкового агента видає вмотивоване рішення із зазначенням підстави та доказів такої відмови.

Рішення контролюючого органу може бути оскаржено в адміністративному чи судовому порядку. До винесення остаточного рішення по справі контролюючий орган не може піддавати сумніву показники податкової звітності, а також ініціювати проведення будь-якої перевірки платника податків/податкового агента щодо податкових (звітних) періодів, зазначених у відповідному повідомленні.

У податкових (звітних) періодах, зазначених у відповідному повідомленні, не може бути переглянуто у бік збільшення суми податкових зобов`язань з податків і зборів, задекларовані в податкових деклараціях за зазначені податкові (звітні) періоди, у бік збільшення суми від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток, задекларовані в податкових деклараціях/розрахунках за зазначені податкові (звітні) періоди, у бік збільшення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, заявлені в податкових деклараціях за зазначені звітні періоди.

Отже, виходячи з положень п.п.69.28 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПКУ, підставами для застосування до платників податків цієї норми, є провадження господарської діяльності на територіях активних бойових дій або на тимчасово окупованих Російською Федерацією територіях України та втрата (знищення чи зіпсуття) первинних документів або знаходження їх на територіях, на яких ведуться (велися) бойові дії, та на тимчасово окупованих Російською Федерацією територіях України, за умови ці документи знаходились на цих територіях, та їх неможливо вивезти або їх вивезення пов`язане з ризиком для життя чи здоров`я платника податків, фізичних осіб чи неможливе у зв`язку з адміністративними перешкодами, встановленими органами влади.

Як зазначив Верховний Суд у справі №160/12774/24, в даному спорі важливим є встановлення факту, який має юридичне значення, зокрема факту ведення господарської діяльності на окупованих територіях, або територіях, де ведуться бойові дії, доказом чого може бути, але не виключно вказана звітність.

З матеріалів справи вбачається, що позивач 07.03.2025 в порядку пп. 69.28 п. 69 Підрозділу 10 Розділу ХХ ПКУ подав до відповідача повідомлення про неможливість вивезення первинних документів, в якому зазначив про неможливість вивезення всіх первинних документів у зв`язку з їх знаходженням на території (м. Маріуполь), на якій велися бойові дії та яка є тимчасово окупованою Російською Федерацією у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України, в т. ч. первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством та інших за період з 2015 року по 10.06.2022 року. У повідомленні зазначений загальний перелік первинних документів, які неможливо вивезти за період з 15.07.2019 по 10.06.2022.

До повідомлення позивачем додано: копію виписки від 13.06.2022 з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, відповідь ГУ НП в Луганській області від 03.04.2017 №4796/111/18- 2017, відповідь ОГП від 07.05.2024 №25/3-774вих-24, відповідь СБУ від 19.07.2024 №78/3/3/9392.

Також у повідомленні зазначено, що у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України було неможливо здійснити вивезення первинних документів платника податків, тому що їх вивезення пов`язане з ризиком для життя та здоров`я платника податків, фізичних осіб, первинні документи знаходяться на територіях, на яких велись активні бойові дії (м. Маріуполь Донецька область) та дана територія по сьогодні є тимчасово окупованою Російською Федерацією.

Тобто позивач просив застосувати спеціальні правила визначені пп. 69.28 п. 69 Підрозділу 10 Розділу ХХ ПКУ за період з 15.07.2019 по 10.06.2022.

У цьому періоді, позивач був зареєстрований за адресою: Донецька область, м. Маріуполь, проспект Нікопольський, буд. 54, корпус 4.

Ці обставини відповідачем не оспорюються.

Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25 квітня 2022 року №75, (втратив чинність 27.12.2022р.), було визначено Перелік територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), до даного переліку відносилась в т. ч. Маріупольська міська територіальна громада.

Кабінет Міністрів України прийняв постанову «Деякі питання формування переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» від 06.12.2022 р. №1364.

Цією Постановою Уряд встановив, що перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затверджується Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій за погодженням з Міністерством оборони на підставі пропозицій відповідних обласних, Київської міської військових адміністрацій.

Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року №309, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 23 грудня 2022року за №1668/39004 (набрав чинності 27.12.2022), визначено Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, зокрема в розділі ІІ даного Наказу вказано, що вся територія міста Маріуполя є тимчасово окупованою Російською Федерацією, дата початку тимчасової окупації 05.03.2022.

Згідно з положеннями пунктів 6.2, 6.7 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку (затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88) первинні документи та регістри бухгалтерського обліку, що пройшли обробку, бухгалтерська та інша звітність до передачі їх до архіву підприємства, установи повинні зберігатися в бухгалтерській службі у спеціальних приміщеннях або зачинених шафах під відповідальністю осіб, уповноважених головним бухгалтером. Зберігання первинних документів та регістрів бухгалтерського обліку, що пройшли обробку і були підставою для складання звітності, а також бухгалтерської та іншої звітності, оформлення і передачу їх до архіву забезпечує головний бухгалтер підприємства, установи або особа, яка забезпечує ведення бухгалтерського обліку підприємства.

Підставою відмови у застосуванні до позивача спеціальних правил передбачених п.п.69.28 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК, відповідач зазначив, що позивачем не доведено, що втрата документів, що не пов`язана з проведенням на територіях, на яких ведуться (велися) бойові дії, та на тимчасово окупованих Російською Федерацією територіях України, бойових дій, а також не зазначено обставини, що призвели до неможливості вивезення первинних документів, зокрема: не надано доказів, щодо знаходження первинних документів та регістрів бухгалтерського обліку у м. Маріуполь (копії договорів оренди; акти приймання - передачі орендованих приміщень; відсутні відомості щодо втрати даних бухгалтерського обліку та первинних документів в електронному вигляді відповідно до вимог статті 85 глави 8 розділу II ПКУ.

При цьому, як зазначає відповідач у письмових поясненнях від 31.10.2025, ПрАТ "КРАСНОДОНВУГІЛЛЯ" у періоді діяльності з 15.07.2019 по 10.06.2022 здійснювало фінансово господарську діяльність та надавало до органів ДПС відповідні податкові декларації та реєструвало податкові накладні у Єдиному реєстрі податкових накладних. Однак, за даними контролюючого органу, згідно звітності за формою 20-ОПП у позивача відсутні будь-які зареєстровані об`єкти у м. Маріуполь після 15.07.2019 року.

Отже, позивачем при поданні повідомлення про застосування до нього спеціальних правил, що передбачені пп. 69.28 п. 69 Підрозділу 10 Розділу ХХ ПКУ не доведено відповідним доказами факт ведення на території м. Маріуполь господарської діяльності та, відповідно, зберігання там первинних документів у період з 15.07.2019 по 10.06.2022.

При цьому, таких доказів позивачем не надано і до матеріалів справи.

Враховуючи встановлені у цій справі обставини, суд не вбачає підстав вважати висновок контролюючого органу, викладений у спірному рішенні таким, що не відповідає нормам Податкового кодексу України, адже, позивачем не надано доказів на підтвердження фактів, викладених у п.п.69.28 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПКУ, які були б безумною підставою для застосування цих положень законодавства по відношенню до позивача.

Отже, у задоволенні позовних вимог стосовно визнання протиправним та скасування рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області №32456/6/04-36-07-14-08 від 07.04.2025, яким відмовлено позивачу у застосуванні спеціальних правил пп. 69.28. п. 69. Підрозділу 10 Розділу ХХ Податкового Кодексу України Приватного акціонерного товариства КРАСНОДОНВУГІЛЛЯ та зобов`язання Головне управління ДПС у Дніпропетровській області застосувати до Приватного акціонерного товариства КРАСНОДОНВУГІЛЛЯ встановлені пп. 69.28 п.69 розділу XX «Перехідні положення» Податкового Кодексу України спеціальні правила для підтвердження даних, визначених у податковій звітності за податкові (звітні) періоди за період 15.07.2019 по 10.06.2022 роки, слід відмовити.

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищевикладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України, суд вважає, що наявні фактичні та правові підстави для часткового задоволення позову.

Керуючись ст. 2, 5, 14, 139, 241-246, 255, 262, 295, 297 КАС України суд, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області № 32455/6/04-36-07-14-08 від 07.04.2025, яким відмовлено Приватному акціонерному товариству КРАСНОДОНВУГІЛЛЯ у застосуванні спеціальних правил, передбачених пп. 38.11. п. 38 Підрозділу 10 Розділу ХХ Податкового Кодексу України.

Зобов`язати Головне управління ДПС у Дніпропетровській області () застосувати до Приватного акціонерного товариства КРАСНОДОНВУГІЛЛЯ () спеціальні правила підпункту п.п. 38.11 п. 38 підрозділу 10 розділу XX «Перехідних положень» ПК України за період з 14.06.2004 по 15.07.2019.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Дніпропетровській області () на користь Приватного акціонерного товариства КРАСНОДОНВУГІЛЛЯ () 2422,40 грн судового збору.

У задоволенні решти позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтями 295, 297Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складено 23.02.2026 року.

Суддя Н.Є. Калугіна