Справа № 300/1044/25
Суддя: Могила А.Б.
Дата ухвалення: 2026-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

"24" лютого 2026 р. справа №300/1044/25

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді Могили А.Б., розглянувши в порядку письмового провадження заяву про відвід судді у справі №300/1044/25 за заявою ОСОБА_1 , поданою в порядку ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України, про визнання протиправними рішень Західного міжрегіонального центру з надання безоплатної правничої допомоги, прийнятих на виконання рішення суду, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 03.12.2025, яке набрало законної сили 13.01.2026, адміністративний позов ОСОБА_1 до Західного міжрегіонального центру з надання безоплатної правничої допомоги про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди, задоволено частково. Визнано протиправними дії Західного міжрегіонального центру з надання безоплатної правничої допомоги щодо повернення заяви ОСОБА_1 про надання безоплатної правничої допомоги від 10.02.2025. Зобов`язано Західний міжрегіональний центр з надання безоплатної правничої допомоги повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про надання безоплатної правничої допомоги від 10.02.2025 та прийняти передбачене законом рішення, з урахуванням висновків суду, викладених у цьому рішенні. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Позивач 05.02.2026 в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України, подав до суду заяву про визнання протиправними і скасування рішень наказів від 19.01.2026 і від 30.01.2026 Західного міжрегіонального центру з надання безоплатної правничої допомоги, прийнятих на виконання рішення суду від 03.12.2025.

Наступне судове засідання по розгляду заяви ОСОБА_1 , поданої в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України, призначено на 25.02.2026.

ОСОБА_1 19.02.2026 подав до суду заяву про відвід судді Главача І.А. від розгляду заяви, поданої в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України, з тих підстав, що суддя Главач І.А., призначивши судовий розгляд без узгодження з ним дати, створив перешкоди його участі в цій та інших справах.

Ухвалою судді Главача І.А. від 23.02.2026 визнано необґрунтованим відвід, а таку заяву передано для розгляду судді, який не входить до складу суду, що розглядає справу і визначається в порядку, встановленому частиною 1 статті 31 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.02.2026 заяву про відвід судді передано на розгляд судді Могилі А.Б.

Вирішуючи питання про відвід судді Главача І.А., суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 8 статті 40 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, якому передано на вирішення заяву про відвід, вирішує питання про відвід в порядку письмового провадження.

За приписами частин 11, 12 статті 40 Кодексу адміністративного судочинства України питання про відвід вирішується невідкладно. Вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі. За результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу.

У статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено вичерпний перелік підстав для відводу судді.

Так, у пункті 4 частини 1 статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суддя не може брати участь в розгляді адміністративної справи та підлягає відводу (самовідводу) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи, а мета самовідводу - запобігання будь-яким сумнівам щодо безсторонності судді.

За змістом частини третьої статті 39 Кодексу адміністративного судочинства України відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим і заявленим протягом встановлених у цій статті строків. Заявляти відвід (самовідвід) після цього дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

У цьому випадку, є цілком очевидним, що для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості, існує необхідність довести стороною наявність відповідних суб`єктивних та об`єктивних критеріїв.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЕСПЛ) існування безсторонності суду для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод повинно встановлюватися згідно з: (І) суб`єктивним критерієм, урахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (ІІ) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом установлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності.

Особиста безсторонність судді презюмується, поки не надано доказів протилежного.

При визначенні наявності у відповідній справі законних підстав сумніватися в безсторонності певного судді позиція особи, про яку йдеться, має важливе, але не вирішальне значення. Вирішальне значення при цьому матиме можливість вважати такі сумніви об`єктивно обґрунтованими, іншими словами, «має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється». Адже йдеться про необхідність забезпечення довіри, яку суди в демократичному суспільстві повинні вселяти у громадськість (рішення ЄСПЛ від 10 грудня 2009 року в справі «Мироненко і Мартенко проти України», заява №4785/02 та рішення ЄСПЛ від 09 січня 2013 року в справі «Олександр Волков проти України», заява №21722/11).

При об`єктивному підході до встановлення наявності упередженості суду (суддів) повинно бути визначено окремо від поведінки судді, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. При цьому, вирішальним є саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду.

Разом з цим, суб`єктивний критерій вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і лише після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність.

ОСОБА_1 жодного доказу існування будь-яких обставин, які викликають у нього аргументований сумнів у неупередженості або об`єктивності судді Главача І.А. в заяві не наведено та суду не надано.

Заявник звільняється від обов`язку надання інших доказів упередженості судді для цілей відводу виключно у випадку встановлення обставин, вказаних у пунктах 1-3, 5 частини 1 статті 36, статті 37 цього Кодексу (ч.4 ст. 39 КАС України).

Однак, у заяві про відвід судді не зазначено обставин, визначених пунктами 1-3, 5 частини першої статті 36, статтею 37 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суд наголошує, що не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними, достатніми, достовірними і допустимими доказами.

Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, як зазначено в частині 4 статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України теж не може бути підставою для відводу.

У підсумку, суд приходить до висновку, що заява позивача про відвід судді Главача І.А. задоволенню не підлягає.

Враховуючи наведене, керуючись статтями 39, 40, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 від 19.02.2026 про відвід судді у справі №300/1044/25 за заявою ОСОБА_1 , поданою в порядку ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України, про визнання протиправними рішень Західного міжрегіонального центру з надання безоплатної правничої допомоги, прийнятих на виконання рішення суду.

Ухвала, окремо від рішення суду, не оскаржується та набирає законної сили з моменту її підписання суддею. Заперечення проти неї може бути включене до апеляційної чи касаційної скарги на рішення чи ухвалу суду, прийняту за наслідками розгляду справи.

Суддя /підпис/ Могила А.Б.