Справа № 600/4653/24-а
Суддя: Брезіна Тетяна Миколаївна
Дата ухвалення: 2026-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2026 р. м. Чернівці Справа № 600/4653/24-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Брезіної Т.М., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 (Угрупування Сил і Засобів територіальної оборони " ІНФОРМАЦІЯ_1 "), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Військова частина НОМЕР_2 про визнання протиправними дій, скасування рішень,-

В С Т А Н О В И В:

Описова частина

Короткий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

В поданому до суду адміністративному позові позивач просить суд винести рішення, яким:

- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 у частині притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та накладення стягнення наказом Командувача Угрупування Сил і Засобів територіальної оборони ІНФОРМАЦІЯ_1 від 30.07.2024 року № 31од/УСЗ та наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 21.08.2024 року № 60од;

- визнати неправомірними та скасувати пункт 3 наказу Командувача Угрупування Сил і Засобів територіальної оборони ІНФОРМАЦІЯ_1 від 30.07.2024 року № 31од/УСЗ та наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 21.08.2024 року № 60од.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що не погоджується із оскаржуваними наказами, якими його притягнено до дисциплінарної відповідальності. Позивач зазначає, що наказ від 30.07.2024 року № 31од/УСЗ виданий Угрупуванням Сил і Засобів територіальної оборони «ЗАХІД», яке в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України не зареєстровано. Позивач вважає, що наказ про притягнення його до дисциплінарної відповідальності повинен був видаватись командиром військової частини НОМЕР_1 , як зареєстрованої в Україні юридичної особи, а не Угрупуванням військ. Також позивач вказує, що в наказі невірно вказано назву Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, застосувавши абревіатуру «ЗСУ». Крім того, позивач зазначає, що під час службового розслідування у нього не відбирались письмові пояснення. Щодо оскаржуваного наказу від 21.08.2024 року № 60од позивач вказав, що відповідачем не враховано ту обставину, що незважаючи на те, що військова частина НОМЕР_3 підпорядкована військовій частині НОМЕР_2 , вона є окремим підрозділом, має реєстрацію в ЄДРПОУ та має статус юридичної особи, а тому командир військової частини НОМЕР_3 в першу чергу відповідає за виконання обов`язків підпорядкованим його особовим складом військової частини.

Відповідач заперечував проти задоволення позову та вказав відносно оскаржуваного наказу командувача Угруповання Сил і Засобів територіальної оборони « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 30.07.2024 року № 31/од/УСіЗ "Про результати службового розслідування", що вказане службове розслідування було призначене за фактом затримання двох військовослужбовців військової частини НОМЕР_2 та було проведене з метою встановлення причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення і встановлення ступеню вини посадових осіб. В ході службового розслідування було встановлено факти безконтрольності за діями підлеглого особового складу, самоусунення посадових осіб від виховання та навчання підлеглих, що створило передумови вчиненню кримінального правопорушення. Тобто система в роботі щодо навчання, виховання особового складу та профілактики правопорушень у підпорядкованому позивачу підрозділі не відпрацьована і не діяла.

Відповідач зазначив, що за рахунок військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 згідно директиви Головнокомандувача ЗС України від 04.03.2022 року № 314 та розпорядження Командувача сил територіальної оборони від 05.03.2022 року № 760/3/97/дск (документи з обмеженим доступом) було створено угруповання військ територіальної оборони « ІНФОРМАЦІЯ_1 », в подальшому - Угруповання Сил і Засобів територіальної оборони « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Збройних Сил України. Проте безпосередньо сама військова частина НОМЕР_1 до складу УСіЗ не була включена, а виконувала як і раніше завдання регіонального управління Сил територіальної оборони Збройних Сил України. Військова частина НОМЕР_2 , заступником командира начальником відділення психологічної підтримки персоналу якої є позивач на даний час, входить до складу Угруповання Сил і Засобів територіальної оборони « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (УСіЗ), тобто Командувач УСіЗ є його прямим начальником і користується дисциплінарними правами визначеними ст. 56 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України. Також відповідач вказав, що застосування скороченої назви в наказі командувача Угруповання Сил і Засобів територіальної оборони « ІНФОРМАЦІЯ_1 » 30.07.2024 року № 31/од/УСіЗ "Про результати службового розслідування" не порушило права позивача. Відповідач зазначив, що Командувач УСіЗ правомірно наклав дисциплінарне стягнення на позивача з урахуванням того, що начальник відділу психологічної підтримки персоналу під час дії воєнного стану ніяким чином не підтримувала морально-психологічний стан підлеглого особового складу. Крім того, відповідач відмітив, що проведення службового розслідування не є обов`язковою передумовою для притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Відповідач зазначив, що недбале ставлення позивача до виконання своїх службових обов`язків, низький контроль за підлеглим особовим складом призвело до масового залишення військової частини, ухилення від військової служби та погіршення боєздатності батальйону в умовах воєнного стану. Відносно порушення порядку ознайомлення позивача з наказами про притягнення його до дисциплінарної відповідальності, відповідач зауважив, що до військової частини НОМЕР_2 , в якій проходить військову службу позивач, оскаржувані накази направлені і отримані встановленим порядком. Таким чином, відповідач вважає, що відсутні підстави для задоволення позову.

Рух справи у суді

Ухвалою суду від 21.10.2024 р. адміністративний позов залишено без руху. 30.10.2024 року позивачем на виконання ухвали суду надано відповідні докази та пояснення, у зв`язку із чим судом відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників адміністративної справи, для вирішення питання про поновлення строку звернення до суду з даним позовом.

21.11.2024 р. представник відповідача заявив клопотання про зупинення провадження в даній адміністративній справі.

Ухвалою суду від 22.11.2024 р. у задоволені клопотання представника відповідача про зупинення провадження по справі відмовлено повністю.

Ухвалами суду від 18.11.2025 р. та від 02.12.2025 р. витребувано у Військової частини НОМЕР_1 (Угрупування Сил і Засобів територіальної оборони " ІНФОРМАЦІЯ_1 ") додаткові докази та інформацію.

Ухвалою суду від 04.12.2025 р. залучено до участі по справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Військову частину НОМЕР_2 . Витребувано у Військової частини НОМЕР_2 додаткові докази та інформацію.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Позивач проходить військову службу у Військовій частині НОМЕР_2 на посаді заступника командира військової частини начальника відділення психологічної підтримки персоналу. (а.с. 11-15).

Матеріали справи містять копію матеріалів службового розслідування відносно посадових осіб керівного складу військових частин НОМЕР_2 та НОМЕР_3 з метою встановлення причин та умов, які сприяли допущенню низького морально-психологічного стану особового складу, що призвело до самовільного залишення військової частини військовослужбовцями, а також встановлення ступеню вини посадових осіб керівного складу військових частин НОМЕР_2 та НОМЕР_3 . (а.с. 55-81).

11.07.2024 р. командиру військової частини НОМЕР_1 подано рапорт, що в період з 09.07.2024 р. по 10.07.2024 р. у військовій частині НОМЕР_3 здійснено 31 самовільне залишення військової частини військовослужбовцями даної частини. (а.с. 69).

12.07.2024 р. прийнято наказ №256агд військової частини НОМЕР_1 про призначення службового розслідування на підставі рапорту від 11.07.2024 р. (а.с. 70-73).

08.08.2024 р. складено акт службового розслідування щодо причин та умов, які сприяли допущенню низького морально-психологічного стану особового складу, що призвело до самовільного залишення військової частини військовослужбовцями, а також встановлення ступеню вини посадових осіб керівного складу військових частин НОМЕР_2 та НОМЕР_3 . В акті зафіксовано, що своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст. 11, ст. 16, ст. 72 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України. Запропоновано, за порушення вимог статей 11, 16, 72 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, керуючись статтями 8, 45, 48, 55 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України на заступника командира військової частини НОМЕР_2 з психологічної підтримки персоналу підполковника ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення «догана». (а.с. 59-68).

Матеріали справи містять копію матеріалів службового розслідування відносно посадових осіб керівного складу військової частини НОМЕР_2 з метою встановлення причин та умов, які сприяли вчиненню правопорушення, а також встановлення ступеня їх вини. За результатами службового розслідування складено акт, в якому запропоновано за порушення статей 11, 16, 58, 59, 72, 73 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України позивача притягнути до дисциплінарної відповідальності та накласти дисциплінарне стягнення - догану. (а.с. 82-155).

Відповідно до інформації з реєстру №113 витяг наказу від 30.07.2024 р. №31од/УСіЗ направлено тимчасово виконуючим обов`язки начальника штабу заступником командувача Угрупування Сил і Засобів територіальної оборони « ІНФОРМАЦІЯ_1 » особисто командиру військової частини НОМЕР_2 . (а.с. 159, 165).

Згідно з п. 3 наказу командувача угрупування сил і засобів територіальної оборони « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 30.07.2024 р. №31од/УСІЗ про результати службового розслідування, за порушення статей 11, 16, 58, 59, 72, 73 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено дисциплінарне стягнення - догану. (а.с. 174-177).

21.08.2024 р. командиром військової частини НОМЕР_1 складено наказ №60од про результати службового розслідування у п. 3 якого за порушення вимог ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, статтей 11, 16, 72 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, яке виявилось у недодержані законодавства України, недбалому ставленні до виконання своїх службових обов`язків, низький контроль за підлеглим особовим складом, що призвело до масового залишення військової частини, ухилення від військової служби та погіршенням боєздатності батальйону в умовах воєнного стану на заступника командира військової частини НОМЕР_2 з психологічної підтримки персоналу підполковника ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення догана. (а.с. 166-167).

Мотивувальна частина

Згідно положень ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд перевіряє дотримання вказаних критеріїв суб`єктом владних повноважень при прийнятті оскаржуваного рішення, вчиненні дій чи допущенні бездіяльності.

Спірні правовідносини врегульовані Законом України Про військовий обов`язок і військову службу від 25.03.1992 №2232-XII, Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України від 24.03.1999 №548-XIV, Дисциплінарним статутом Збройних Сил України, затвердженим Законом України №551-XIV від 24.03.1999.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 Про введення воєнного стану в Україні, затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб (пункт 3), який продовжувався і триває до сьогодні.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу від 25.03.1992 №2232-XII (далі - Закон №2232-ХІІ) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Законом України Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України №551-XIV від 24.03.1999 р. затверджено Дисциплінарний статут Збройних Сил України (далі - Дисциплінарний статут), який визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг.

Відповідно до вимог ст. 1, ст. 2 Дисциплінарного статуту військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України.

Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.

Статтею 4 Дисциплінарного статуту визначено, що військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів; бути пильним, зберігати державну та військову таємницю; додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Згідно з ст. 7 Дисциплінарного статуту застосовувати заохочення та накладати дисциплінарні стягнення можуть тільки прямі командири та командири, визначені в розділі 3 цього Статуту.

Відповідно до ст. 45 Дисциплінарного статуту у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

За вчинення адміністративних правопорушень військовослужбовці несуть дисциплінарну відповідальність за цим Статутом, за винятком випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення. За вчинення корупційних діянь чи інших правопорушень, пов`язаних із корупцією, військовослужбовці несуть відповідальність згідно з Кодексом України про адміністративні правопорушення. У разі вчинення кримінального правопорушення військовослужбовець притягається до кримінальної відповідальності.

Згідно з ст. 48 Дисциплінарного статуту на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти); ґ) попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби); д) пониження в посаді; е) пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу); є) пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу); ж) звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів).

Згідно з ст. 56 Дисциплінарного статуту командир корпусу, командувач військ оперативного командування, командувач виду, окремого роду військ (сил) Збройних Сил України має право застосовувати стягнення, передбачені пунктами "а"-"ґ", а також пунктами "д"-"ж" (до підполковника включно) статті 48 цього Статуту.

Відповідно до положень ст.ст. 84, 85 та 87 Дисциплінарного статуту передбачено, що прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Службове розслідування призначається письмовим наказом командира, який вирішив притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником).

Дисциплінарне стягнення має бути накладене не пізніше ніж за 10 діб від дня, коли командирові (начальникові) стало відомо про правопорушення, а у разі провадження службового розслідування - протягом місяця від дня його закінчення, не враховуючи часу перебування військовослужбовця на лікуванні або у відпустці. Під час накладення дисциплінарного стягнення командир не має права принижувати гідність підлеглого. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене після шести місяців з дня вчинення правопорушення. До зазначеного строку не зараховується час перебування військовослужбовця на лікуванні або у відпустці, а також час відсутності на службі без поважних причин.

Згідно з ч. 1 ст. 106 Дисциплінарного статуту усі заохочення та дисциплінарні стягнення, передбачені цим Статутом, у тому числі і заохочення, оголошені командиром усьому особовому складу підрозділу (команди), військової частини, заносяться у тижневий строк до службової картки військовослужбовця (додаток 3 до цього Статуту).

Відповідно до Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №548-XIV (далі - Статут внутрішньої служби) визначає загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах.

Згідно ст. 6 Статуту внутрішньої служби внутрішня служба здійснюється з метою підтримання у військовій частині порядку та військової дисципліни, належного морально-психологічного стану, які забезпечують постійну бойову готовність та якісне навчання особового складу, збереження здоров`я військовослужбовців, організоване виконання інших завдань.

Вимоги цього Статуту зобов`язаний знати й сумлінно виконувати кожен військовослужбовець.

Абзацами 1, 2 ст. 11 Статуту внутрішньої служби передбачено, що необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки, зокрема: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок.

Згідно з ст. 16 Статуту внутрішньої служби кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Відповідно до ст. 58 Статуту внутрішньої служби командир (начальник) є єдиноначальником і особисто відповідає перед державою за бойову та мобілізаційну готовність довіреної йому військової частини, корабля (підрозділу) за забезпечення охорони державної таємниці; за бойову підготовку, виховання, військову дисципліну, морально-психологічний стан, збереження життя і зміцнення здоров`я особового складу; за внутрішній порядок, стан і збереження озброєння, боєприпасів, бойової та іншої техніки, пального і матеріальних засобів; за всебічне забезпечення військової частини, корабля (підрозділу); за додержання принципів соціальної справедливості. Командир (начальник) відповідно до посади, яку він займає, повинен діяти самостійно і вимагати від підлеглих виконання вимог Конституції України, законів України, статутів Збройних Сил України та інших нормативно-правових актів.

Згідно з положеннями ст. 129 130 Статуту внутрішньої служби визначено, що внутрішній порядок - це суворе додержання визначених військовими статутами правил розміщення, повсякденної діяльності, побуту військовослужбовців у військовій частині (підрозділі) й несення служби добовим нарядом.

Внутрішній порядок досягається: глибоким розумінням, свідомим і неухильним виконанням військовослужбовцями обов`язків, визначених законами України та статутами Збройних Сил України; чіткою організацією бойової підготовки; зразковим бойовим чергуванням та несенням служби добовим нарядом; неухильним виконанням розпорядку дня; додержанням правил експлуатації озброєння, бойової та іншої техніки, матеріальних засобів, створенням у місцях розташування військовослужбовців умов для їх повсякденної діяльності, життя й побуту, що відповідають вимогам статутів Збройних Сил України.

Відповідно до ст. 26 Статуту внутрішньої служби військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Згідно з ст. 72 Статуту внутрішньої служби заступник командира бригади (полку, окремого батальйону) з морально-психологічного забезпечення в мирний і воєнний час відповідає за безпосередню організацію і проведення заходів морально-психологічного забезпечення; за військову дисципліну, морально-психологічний стан особового складу; за морально-психологічне забезпечення бойової готовності, бойової підготовки, виконання бойових завдань, правопорядку, повсякденної діяльності особового складу військової частини; за національно-патріотичну підготовку та інформаційну роботу, організацію дозвілля військовослужбовців, членів їх сімей, працівників військової частини, їх соціальний захист. Заступник командира бригади (полку, окремого батальйону) з морально-психологічного забезпечення підпорядковується командирові та є прямим начальником усього особового складу полку (окремого батальйону).

Відповідно до ст. 86 Дисциплінарного статуту якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир приймає рішення про накладення дисциплінарного стягнення. Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

Отже, аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що позивач як військовослужбовець та командир повинен бездоганно і неухильно дотримуватись порядку і правил, які встановлені Дисциплінарним статутом, Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України. А у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення за видами, встановленими ст. 48 Дисциплінарного статуту. При цьому, прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування.

На підставі матеріалів справи встановлено, що відповідачем проведено службові розслідування: відносно посадових осіб керівного складу військових частин НОМЕР_2 та НОМЕР_3 з метою встановлення причин та умов, які сприяли допущенню низького морально-психологічного стану особового складу, що призвело до самовільного залишення військової частини військовослужбовцями (31 військовослужбовець), а також встановлення ступеню вини посадових осіб керівного складу військових частин НОМЕР_2 та НОМЕР_3 ; відносно посадових осіб керівного складу військової частини НОМЕР_2 з метою встановлення причин та умов, які сприяли вчиненню правопорушення (незаконне переправляння військовослужбовцями військової частини НОМЕР_2 громадян України за кордон), а також встановлення ступеня їх вини.

Згідно з п. 3 наказу командувача угрупування сил і засобів територіальної оборони « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 30.07.2024 р. №№31од/УСІЗ про результати службового розслідування, за порушення статей 11, 16, 58, 59, 72, 73 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено дисциплінарне стягнення - догану.

21.08.2024 р. командиром військової частини НОМЕР_1 складено наказ №60од про результати службового розслідування у п. 3 якого за порушення вимог ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, статей 11, 16, 72 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, яке виявилось у недодержані законодавства України, недбалому ставленні до виконання своїх службових обов`язків, низький контроль за підлеглим особовим складом, що призвело до масового залишення військової частини, ухилення від військової служби та погіршенням боєздатності батальйону в умовах воєнного стану на заступника командира військової частини НОМЕР_2 з психологічної підтримки персоналу підполковника ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення догана.

Суд звертає увагу, що позивач займає посаду заступника командира військової частини з психологічної підтримки персоналу, а відтак згідно вимог ст. 72 Статуту внутрішньої служби в мирний і воєнний час відповідає за безпосередню організацію і проведення заходів морально-психологічного забезпечення; за військову дисципліну, морально-психологічний стан особового складу; за морально-психологічне забезпечення бойової готовності, бойової підготовки, виконання бойових завдань, правопорядку, повсякденної діяльності особового складу військової частини; за національно-патріотичну підготовку та інформаційну роботу, організацію дозвілля військовослужбовців, членів їх сімей, працівників військової частини, їх соціальний захист.

Під час проведених службових розслідувань було встановлено факти безконтрольності зі сторони, зокрема, позивача за діями підлеглого особового складу, самоусунення посадових осіб військової частини НОМЕР_2 від виховання та навчання підлеглих, що створило передумови вчиненню кримінального правопорушення. Тобто, система в роботі щодо навчання, виховання особового складу та профілактики правопорушень у підпорядкованому позивачу підрозділі не відпрацьована і не діяла.

Під час розгляду справи позивачем не надано жодного спростування щодо змісту виявленого правопорушення під час службового розслідування, а саме в частині недбалого ставленні до виконання своїх службових обов`язків, низький контроль за підлеглим особовим складом, що призвело до масового залишення військової частини, ухилення від військової служби та погіршенням боєздатності підрозділу в умовах воєнного стану.

Зміст позову зводиться до доводів позивача про те, що наказ від 30.07.2024 року №31од/УСЗ виданий Угрупуванням Сил і Засобів територіальної оборони «ЗАХІД», яке в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України не зареєстровано. Позивач вважає, що наказ про притягнення його до дисциплінарної відповідальності повинен був видаватись командиром військової частини НОМЕР_1 , як зареєстрованої в Україні юридичною особою, а не юридичною особою Угрупуванням військ.

З вказаного приводу, суд встановив, що правові та організаційні засади національного спротиву, основи його підготовки та ведення, завдання і повноваження сил безпеки та сил оборони та інших суб`єктів з питань підготовки і ведення національного спротиву визначає Закон України «Про основи національного спротиву» від 16 липня 2021 року № 1702-IX (далі Закон № 1702-IX).

Згідно з п. 15 ч. 1 ст. 1 Закону № 1702-IX сили територіальної оборони Збройних Сил України - окремий рід сил Збройних Сил України, на який покладається організація, підготовка та виконання завдань територіальної оборони.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону № 1702-IX військова складова територіальної оборони включає органи військового управління, військові частини Сил територіальної оборони Збройних Сил України, інші сили і засоби сил безпеки та сил оборони, які залучаються до виконання завдань територіальної оборони. Провідна роль в організації та виконанні завдань територіальної оборони належить Силам територіальної оборони Збройних Сил України, до яких належать: 1) ІНФОРМАЦІЯ_2 ; 2) регіональні органи військового управління Сил територіальної оборони Збройних Сил України; 3) бригади Сил територіальної оборони Збройних Сил України; 4) батальйони зі складу бригад Сил територіальної оборони Збройних Сил України.

Згідно з ч. 2 ст. 7 Закону № 1702-IX безпосереднє керівництво територіальною обороною здійснюється: 1) на всій території України - Головнокомандувачем Збройних Сил України через Командувача Сил територіальної оборони Збройних Сил України; 2) у межах військово-сухопутної зони - керівником регіонального органу військового управління Сил територіальної оборони Збройних Сил України через регіональний орган військового управління Сил територіальної оборони Збройних Сил України; 3) у межах зони територіальної оборони - керівником зони територіальної оборони через штаб зони територіальної оборони; 4) у межах району територіальної оборони - керівником району територіальної оборони через штаб району територіальної оборони.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 15 Закону № 1702-IX ІНФОРМАЦІЯ_2 , зокрема, забезпечує реалізацію Командувачем Сил територіальної оборони Збройних Сил України повноважень щодо організації та керівництва територіальною обороною; організовує створення і забезпечення функціонування системи управління територіальною обороною та здійснює контроль за її станом.

На підставі наданих відповідачем пояснень встановлено, що за рахунок військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 згідно директиви Головнокомандувача Збройних Сил України від 04.03.2022 року № 314 та розпорядження Командувача сил територіальної оборони від 05.03.2022 року № 760/3/97/дск (документи з обмеженим доступом) було створено угруповання військ територіальної оборони « ІНФОРМАЦІЯ_1 », в подальшому - Угруповання Сил і Засобів територіальної оборони « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Збройних Сил України (УСіЗ). Проте, безпосередньо сама військова частина НОМЕР_1 до складу УСіЗ не була включена, а виконувала як і раніше завдання регіонального правління Сил територіальної оборони Збройних Сил України. Сторонами не заперечується, що військова частина НОМЕР_2 , заступником командира начальником відділення психологічної підтримки персоналу якої він є позивач, входить до складу Угруповання Сил і Засобів територіальної оборони « ІНФОРМАЦІЯ_1 », а тому Командувач УСіЗ є його прямим начальником і користується дисциплінарними правами визначеними ст. 56 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України. Крім цього, суд звертає увагу, що жодним нормативно-правовим актом та нормами Дисциплінарного статуту Збройних Сил України не обмежено право командира військового формування (включно тимчасового) видавати накази незалежно від включення військового формування до Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України. З вказаних підстав, суд відхиляє доводи позивача в цій частині позову.

Щодо доводів позивача про те, що в оскаржуваному наказі невірно вказано назву Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, застосувавши абревіатуру «ЗСУ», суд зазначає наступне.

Згідно з п. 3 наказу командувача Угрупування Сил і Засобів територіальної оборони « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 30.07.2024 р. №31од/УСІЗ про результати службового розслідування, за порушення статей 11, 16, 58, 59, 72, 73 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено дисциплінарне стягнення - догану.

21.08.2024 р. командиром військової частини НОМЕР_1 складено наказ №60од про результати службового розслідування у п. 3 якого за порушення вимог ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, статей 11, 16, 72 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, яке виявилось у недодержані законодавства України, недбалому ставленні до виконання своїх службових обов`язків, низький контроль за підлеглим особовим складом, що призвело до масового залишення військової частини, ухилення від військової служби та погіршенням боєздатності батальйону в умовах воєнного стану на заступника командира військової частини НОМЕР_2 з психологічної підтримки персоналу підполковника ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення догана.

Зі змісту наданих суду копій оскаржуваних наказів не встановлено застосування абревіатури «ЗСУ» в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача. Крім того, суд вважає, що застосування абревіатури ЗСУ» замість повної назви «Збройні Сили України» не впливає на правомірність притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, а також не є достатньою підставою для скасування відповідних наказів. З вказаних підстав, суд відхиляє доводи позивача в цій частині позову.

Щодо доводів позивача про те, що під час службового розслідування у нього не відбирались письмові пояснення, суд звертає увагу, що Дисциплінарний статут Збройних Сил України не передбачає обов`язковості відібрання письмових пояснень у особи, яка притягається до дисциплінарної відповідальності. Крім того, Дисциплінарний статут Збройних Сил України містить спеціальні норми права, якими врегульовано спірні правовідносини, в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності військовослужбовців, а тому у цих правовідносинах не підлягає застосуванню аналогія права з КЗпП України.

Також суд звертає увагу, що статтею 97 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України визначено, що про накладені дисциплінарні стягнення військовослужбовцям може бути оголошено особисто, у письмовому наказі, (розпорядженні), на нараді чи перед строєм військовослужбовців, які мають військові звання (обіймають посади) не нижче за військове звання (посаду) військовослужбовця, який вчинив правопорушення. Тобто дисциплінарна практика передбачає різні способи доведення до військовослужбовців інформації про накладення на них дисциплінарних стягнень. На підставі матеріалів справи встановлено, що оскаржувані накази були надіслані для доведення позивачу особисто командиру військової частини НОМЕР_2 . При цьому, судом було вжито заходів для отримання від військової частини НОМЕР_2 інформацію та докази щодо доведення оскаржуваних наказів позивачу, однак відповідні докази не надійшли до суду, у зв`язку із чим суд приймає рішення на підставі наявних доказів та матеріалів.

Окрім того, суд звертає увагу, що в матеріалах справи відсутні докази щодо звернення позивача до військової частини НОМЕР_1 на предмет надання йому для ознайомлення матеріалів службового розслідування. При цьому, відповідно до пункту 3 розділ ІV Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 № 608, військовослужбовець, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право ознайомлюватися з актом службового розслідування (у частині, що його стосується) після розгляду командиром (начальником). Крім того, вказаним Порядком не унормовано обов`язок відповідача направляти матеріали службового розслідування на ознайомлення позивачу. В той час, як за зверненням військовослужбовця, стосовно якого проводилось службове розслідування, йому надається завірена копія акту службового розслідування або витяг з акту, в частині, що його стосується, за умови, що вони не містять інформації з обмеженим доступом.

На підставі вказаного, суд вважає, що накладення дисциплінарного стягнення на позивача відбулось правомірно та у відповідності до вимог чинного законодавства. Решта доводів сторін не спростовують висновків суду щодо правомірності оскаржуваних наказів.

Висновки за результатами розгляду справи

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч.1 та ч. 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем доведено правомірність дій та оскаржуваних наказів, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Судові витрати

Відповідно до ч.2 ст. 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Оскільки відповідач не поніс відповідні витрати з розглядом справи, суд не вирішує питання про їх стягнення.

Керуючись статтями 9, 14, 77, 78, 90, 139, 143, 241 - 246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України ,-

В И Р І Ш И В:

1. У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його складання.

Найменування сторін:

позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 );

відповідач: Військова частина НОМЕР_1 (Угрупування Сил і Засобів територіальної оборони " ІНФОРМАЦІЯ_1 ") ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_5 );

третя особа - Військова частина НОМЕР_2 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_6 ).

Суддя Т.М. Брезіна