Справа № 320/15981/23
Суддя: Радишевська О.Р.
Дата ухвалення: 2026-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2026 року

м. Київ

справа № 320/15981/23

адміністративне провадження № К/990/40708/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду (далі - Суд):

судді-доповідача - Радишевської О.Р.,

суддів - Мацедонської В.Е., Уханенка С.А.,

розглянув як суд касаційної інстанції в попередньому судовому засіданні адміністративну справу № 320/15981/23,

за позовом ОСОБА_1 до Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), за участю третьої особи - Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві - про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, провадження в якій відкрито,

за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 25.06.2024, ухвалене у складі судді Дудіна С.О., та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 27.08.2024, ухвалену у складі: судді-доповідача Мельничука В.П., суддів Василенка Я.М., Файдюка В.В.,

УСТАНОВИВ:

І. Суть спору

1. ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивачка) звернулася до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі - Печерський ВДВС, відповідач), за участю третьої особи - Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві (далі - Печерське УП ГУНП у місті Києві, третя особа) - з вимогами:

- визнати протиправною бездіяльність Печерського ВДВС щодо забезпечення прав, свобод та законних інтересів позивачки;

- зобов`язати Печерський ВДВС видати постанову, якою скасувати постанови державного виконавця Нагайчука М.В., прийняті стосовно позивачки, а саме: постанову «Про відкриття виконавчого провадження» ВП № НОМЕР_1 від 21.03.2023; постанову «Про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження» ВП № НОМЕР_1 від 21.03.2023; постанову «Про арешт коштів боржника» ВП № НОМЕР_1 від 20.04.2023, видані на виконання постанови ЕГА № 935038 від 21.02.2023 Печерського УП ГУНП у місті Києві;

- зобов`язати Печерський ВДВС здійснити заходи щодо повернення 2 139,00 грн, вилучених коштів на банківський рахунок позивачки.

2. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивачка зазначила, що відповідачем відкрито виконавче провадження з примусового виконання постанови Печерського УП ГУНП у місті Києві від 21.02.2023 № ЕГА935038.

Позивачка вважає, що постанова Печерського УП ГУНП у місті Києві від 21.02.2023 № ЕГА935038 видана з грубим порушенням вимог Конституції України, Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КупАП), не ґрунтується на об`єктивних фактах, на всебічному дослідженні обставин, а її копія не була видана позивачці. Позивачка не вважає себе порушницею та наголошує на тому, що стосовно неї неодноразово вчинялося домашнє насильство з боку її сина, ОСОБА_2 , що фіксувалося Національною поліцією України. Як наслідок, на думку позивачки, несправедливо притягувати її до адміністративної відповідальності за завідомо неправдивий виклик.

ІІ. Установлені судами фактичні обставини справи

3. Постановою капітана поліції Печерського УП ГУНП у місті Києві Савчука О.М. у справі про адміністративне правопорушення від 21.02.2023 серії ЕГА № 935038 позивачку визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 183 КУпАП (здійснення завідомо неправдивого виклику спеціальних служб), та накладено штраф у розмірі 850,00 грн.

4. Постановою державного виконавця Печерського ВДВС від 21.03.2023 ВП НОМЕР_2 відкрито виконавче провадження з примусового виконання постанови Печерського УП ГУНП у місті Києві від 21.02.2023 №ЕГА935038 про стягнення штрафу з ОСОБА_1 .

5. 21.03.2023 державним виконавцем Печерського ВДВС прийнято постанову ВП НОМЕР_2 про стягнення з позивачки мінімальних витрат виконавчого провадження у розмірі 269,00 грн.

6. Постановою державного виконавця Печерського ВДВС від 20.04.2023 ВП НОМЕР_2 накладено арешт на кошти ОСОБА_1 у межах суми стягнення.

7. Випискою по картковому рахунку підтверджено списання з карткового рахунку позивачки коштів у розмірі 2 139,00 грн, направлених на погашення арештованої суми.

8. Постановою державного виконавця Печерського ВДВС від 26.05.2023 ВП НОМЕР_2 закінчено виконавче провадження з примусового виконання постанови Печерського УП ГУНП у місті Києві від 21.02.2023 №ЕГА935038 про стягнення штрафу з ОСОБА_1 у зв`язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. Пунктом 2 зазначеної постанови припинено чинність арешту боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення.

9. Не погоджуючись з діями та рішеннями державного виконавця в межах виконавчого провадження, позивачка звернулася до суду.

ІІІ. Рішення судів першої та апеляційної інстанцій і мотиви їхнього ухвалення

10. Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 25.06.2024, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 27.08.2024, у задоволенні позову відмовлено.

11. Відмовляючи в задоволенні позову, суди попередніх інстанцій виходили з того, що у відповідача не було передбачених Законом України «Про виконавче провадження» перешкод для відкриття виконавчого провадження та здійснення виконавчих дій.

12. Суди попередніх інстанцій установили, що як станом на дату звернення Печерського УП ГУНП у місті Києві з відповідною заявою про примусове виконання постанови від 21.02.2023 серії ЕГА № 935038, так і впродовж періоду її примусового виконання, докази скасування чи втрати чинності такою постановою були відсутні.

IV. Провадження в суді касаційної інстанції

13. 24.10.2024 від позивачки до Суду надійшла касаційна скарга, у якій позивачка просила скасувати рішення Київського окружного адміністративного суду від 25.06.2024 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 27.08.2024 й ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити.

14. Ухвалою Суду від 11.11.2024 відкрито касаційне провадження за вказаною скаргою.

15. За доводами позивачки, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, висновки судів попередніх інстанцій про те, що постанова про накладення штрафу від 21.02.2023 серії ЕГА № 935038 підлягала примусовому виконанню є помилковим, адже 24.04.2023 її було оскаржено в адміністративному порядку до начальника Печерського УП ГУНП, а 05.05.2023 позивачка звернулася до Печерського районного суду міста Києва, який рішенням від 20.06.2024 визнав протиправною і скасував постанову від 21.02.2023 серії ЕГА № 935038.

16. Таким чином, позивачка доводить, що станом на день ухвалення судами попередніх інстанцій рішень у справі, постанова про накладення штрафу від 21.02.2023 серії ЕГА № 935038 була скасована, проте суди попередніх інстанцій указані істотні для справи обставини проігнорували.

17. Відповідач та третя особа правом подати відзив на касаційну скаргу не скористалися.

18. За наслідками автоматизованого розподілу касаційну скаргу було передано на розгляд колегії суддів у складі: судді-доповідача Губської О.А., суддів Жука А.В., Мартинюк Н.М.

19. У зв`язку з обранням судді Губської О.А. до Великої Палати Верховного Суду (рішення зборів суддів Верховного Суду в Касаційному адміністративному суді від 06.12.2024 № 16) було призначено повторний автоматизований розподіл справи, за наслідками якого справу передано на розгляд колегії суддів у складі: судді-доповідача Радишевської О.Р., суддів Мацедонської В.Е., Уханенка С.А.

V. Джерела права

20. Відповідно до статті 291 КУпАП постанова адміністративного органу (посадової особи) у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 26 цього Кодексу, постанов по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованого в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксованого за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, постанов у справах про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 132-2 цього Кодексу, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованого в режимі фотозйомки (відеозапису), а також у випадках накладення штрафу, що стягується на місці вчинення адміністративного правопорушення.

21. Згідно зі статтею 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, постанов у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 132-2 цього Кодексу, та/або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), - протягом десяти днів з дня набрання постановою законної сили. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

22. Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку врегульовано Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII (далі - Закон №1404-VІІІ).

23. Відповідно до статті 1 Закон №1404-VІІІ виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

24. Пунктом 6 частини першої статті 3 Закону № 1404-VIII передбачено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом.

25. Згідно з частинами першою, другою статті 12 Закону № 1404-VIIІ виконавчі документи, зокрема, посвідчення комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

26. Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

27. Частиною четвертою статті 4 Закону № 1404-VIIІ передбачено, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо:

1) рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання);

2) пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання;

3) боржника визнано банкрутом;

4) Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника;

5) юридичну особу - боржника припинено;

6) виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону;

7) виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень;

8) стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов`язковим;

9) виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем;

10) виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю;

11) Фондом гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення про початок процедури тимчасової адміністрації або ліквідації банку;

12) відповідно до умов угоди про врегулювання спору (мирової угоди), укладеної між іноземним суб`єктом та державою Україна на будь-якій стадії урегулювання спору або розгляду справи, включаючи стадію визнання та виконання рішення, виконавчий документ не підлягає виконанню або покладені виконавчим документом на боржника зобов`язання підлягають припиненню, незалежно від дати укладення такої угоди.

У разі невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим цією статтею, стягувач має право звернутися до суду чи іншого органу (посадової особи), що видав виконавчий документ, щодо приведення його у відповідність із зазначеними вимогами.

При поверненні стягувачу виконавчого документа без прийняття до виконання стягувачу повертається сплачений ним авансовий внесок

Відповідно до частини п`ятої статті 26 Закону №1404-VIII виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

28. Відповідно до частини першої статті 18 Закону №1404-VIІI виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

29. Пунктом 7 частини третьої статті 18 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника.

30. Відповідно до частин першої, другої статті 56 Закону №1404-VIII арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

31. Згідно з частинами першою, другою статті 48 Закону №1404-VIII звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

32. Пунктом 9 частини першої статті 39 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

33. Частинами другою, третьою статті 42 Закону №1404-VIII передбачено, що витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження органів державної виконавчої служби здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України та коштів виконавчого провадження, зазначених у пунктах 2 і 3 частини першої цієї статті.

34. Відповідно до пункту 2 розділу VI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02.04.2012 за № 489/20802, витрати виконавчого провадження складаються з мінімальних та додаткових витрат виконавчого провадження.

Виконавець виносить постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження (крім виконавчих проваджень щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини) та надсилає її сторонам виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня після її винесення.

Мінімальні витрати виконавчого провадження складаються з плати за користування автоматизованою системою виконавчого провадження та витрат, пов`язаних з винесенням постанов про: відкриття виконавчого провадження; стягнення виконавчого збору (крім випадків, коли виконавчий збір не стягується); стягнення основної винагороди приватного виконавця (крім випадків, коли основна винагорода не стягується); стягнення витрат виконавчого провадження; закінчення виконавчого провадження (повернення виконавчого документа стягувачу).

Витрати, пов`язані з винесенням постанов, включають такі види витрат виконавчого провадження: виготовлення постанов та супровідних листів до них (папір, копіювання (друк) документів, канцтовари); пересилання постанов (конверти, знаки поштової оплати (марки) або послуги маркувальної машини (послуги поштового зв`язку)).

VI. Позиція Верховного Суду

35. Спір у цій справі виник у зв`язку з відкриттям виконавчого провадження № НОМЕР_1 з примусового виконання постанови у справі про адміністративне правопорушення від 21.02.2023 № ЕГА935038 та вчиненням у вказаному провадженні виконавчих дій.

36. У касаційній скарзі позивачка доводить, що суди попередніх інстанцій не врахували істотних для справи обставин, а саме факту оскарження постанови від 21.02.2023 № ЕГА935038, що перешкоджало відкриттю виконавчого провадження та здійсненню дій щодо її примусового виконання.

37. Відповідаючи на порушені позивачкою у касаційній скарзі питання, Суд зазначає, що завданням виконавчого провадження є примусове виконання судових рішень і рішень інших органів.

38. До рішень інших органів, які підлягають виконанню в порядку, установленому Законом №1404-VIII, належать, зокрема, постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення.

39. Надходження до органу державної виконавчої служби постанови органу (посадової особи), уповноваженого розглядати справи про адміністративні правопорушення, за умови набрання нею законної сили та відповідності її форми і змісту вимогам статті 4 Закону №1404-VIII, є підставою для відкриття виконавчого провадження.

40. Виходячи зі змісту статей 289, 291 КУпАП, постанова у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження, який становить 10 днів та обчислюється з дня винесення постанови.

41. Як установили суди попередніх інстанцій, постанова у справі про адміністративне правопорушення №ЕГА935038 про стягнення з позивачки штрафу у розмірі 850,00 грн була винесена 21.02.2023, у зв`язку з чим останнім днем строку на її оскарження є 03.03.2023.

42. У межах строку, установленого статтею 289 КУпАП, позивачка постанову у справі про адміністративне правопорушення від 21.02.2023 № ЕГА935038 не оскаржувала, у зв`язку з чим вона набрала законної сили 04.03.2023.

43. Беручи до уваги викладене, установивши, що постанова від 21.02.2023 №ЕГА935038 містить обов`язкові реквізити та набрала законної сили, у відповідача не було передбачених у частині четвертій статті 4 Закону №1404-VIIІ перешкод для відкриття виконавчого провадження НОМЕР_2 з примусового виконання постанови у справі про адміністративне правопорушення від 21.02.2023 №ЕГА935038.

44. Посилання позивачки на те, що 24.04.2023 вона звернулася до Печерського УП ГУНП у місті Києві зі скаргою на постанову від 21.02.2023 № ЕГА935038, а 05.05.2023 - з відповідним позовом до Печерського районного суду міста Києва, указаних висновків Суду не спростовує.

45. Суд зазначає, що оцінка того, чи мав відповідач підстави для відкриття виконавчого провадження, надається виходячи з обставин, що існували на день ухвалення постанови від 21.03.2023 ВП НОМЕР_2.

46. Ураховуючи, що процедуру оскарження постанови від 21.02.2023 №ЕГА935038 позивачка ініціювала після відкриття виконавчого провадження щодо її примусового виконання, зазначені обставини не можуть бути підставою для визнання протиправною та скасування постанови відповідача від 21.03.2023 ВП НОМЕР_2.

47. Верховний Суд, аналізуючи положення Закону №1404-VIII за схожих фактичних обставин, у постанові від 14.03.2024 у справі № 591/4234/23 зазначив, що зміст статей Закону №1404-VIII дає підстави для висновку про те, що державний виконавець не наділений повноваженнями перевірки факту оскарження відповідної постанови (виконавчого документу) в судовому порядку на момент пред`явлення такого до примусового виконання.

Відповідно до статті 26 Закону № 1404-VII обов`язок державного виконавця розпочати примусове виконання рішення пов`язується з отриманням, зокрема, від стягувача відповідної заяви та належним чином оформленого виконавчого документа, а не перевірки цього документу на предмет оскарження його боржником.

Констатувавши відповідність виконавчого документа вимогам статті 4 Закону №1404-VIII, у тому числі в частині настання строку набрання ним законної сили, державний виконавець не мав правових підстав для повернення зазначеної постанови про накладення адміністративного стягнення без прийняття до виконання та в силу вимог закону був зобов`язаний винести постанову про відкриття виконавчого провадження.

Верховний Суд у постанові від 14.03.2024 у справі № 591/4234/23 також зауважив, що частиною четвертою статті 4 Закону №1404-VIII не визначено такої підстави для повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання, як оскарження рішення, на підставі якого видано виконавчий документ.

48. Отже, оскарження рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, за умови, що державний виконавець не мав інформації про його оскарження, не свідчить про протиправність постанови про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання рішення.

49. З цих же мотивів Суд відхиляє посилання позивачки на неврахування судами попередніх інстанцій постанови Печерського районного суду міста Києва від 20.05.2024 у справі № 757/18366/23-а, якою постанову від 21.02.2023 № ЕГА935038 було скасовано, а провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності - закрито.

50. Указана постанова Печерського районного суду міста Києва від 20.05.2024 у справі №757/18366/23-а набрала законної сили після закінчення виконавчого провадження № НОМЕР_1. Отже, станом на момент відкриття виконавчого провадження, визначення мінімальних витрат виконавчого провадження, накладення арешту на кошти позивачки та звернення на них стягнення постанова від 21.02.2023 №ЕГА935038 була чинною та підлягала виконанню.

51. Правові наслідки скасування постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у правовідносинах, коли на підставі такої постанови відбулося стягнення, визначено в Порядку повернення (перерахування) коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженому наказом Міністерства фінансів України 03.09.2013 №787, зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 25.09.2013 за № 1650/24182 (далі - Порядок № 787).

52. Абзацами 12-13 пункту 5 Порядку № 787 визначено, що у разі скасування у судовому порядку рішень органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування про накладання на платника грошового стягнення за адміністративні правопорушення відповідно до Кодексу України про адміністративні правопорушення та інших законів України (крім порушення податкових та митних правил), яке було перераховано до відповідного бюджету органом державної виконавчої служби або приватним виконавцем у порядку виконавчого провадження за виконавчим документом, визначеним Законом України «Про виконавче провадження», такі кошти повертаються платнику за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, на підставі поданої ним заяви.

Платник подає заяву про повернення коштів з бюджету з обов`язковим зазначенням інформації, наведеної в абзаці дев`ятому цього пункту (крім причини повернення коштів з бюджету), та номера відповідного судового рішення, копію відповідного судового рішення, засвідчену належним чином, та копію платіжної інструкції, згідно з якою органом державної виконавчої служби або приватним виконавцем перераховано грошове стягнення за адміністративні правопорушення до бюджету, або відповідну інформацію, зазначену в такій платіжній інструкції.

53. Отже, повернення суми штрафу, стягнутого в межах виконавчого провадження на підставі постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, яку в подальшому було скасовано судом, відбувається шляхом звернення платника (боржника) до органів, що контролюють справляння надходжень бюджету з відповідною заявою.

54. Ураховуючи, що позивачка не зверталася із такою заявою, суди попередніх інстанцій дійшли обгрунтованих висновків щодо передчасності вимог позивачки щодо повернення коштів, стягнутих в межах виконавчого провадження № НОМЕР_1.

55. Вимоги позивачки про визнання протиправними та скасування постанов відповідача 21.03.2023 щодо визначення мінімальних витрат виконавчого провадження від 20.04.2023 щодо арешту коштів боржника є похідними від вимог про визнання протиправною постанови відповідача від 21.03.2023 ВП № НОМЕР_1 про відкриття виконавчого провадження, у зв`язку з чим суди попередніх інстанцій дійшли правильних висновків про відсутність підстав для їх задоволення.

56. Таким чином, Суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права судами попередніх інстанцій та погоджується з їхніми висновками про необґрунтованість позовних вимог.

57. Положеннями частини першої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

58. Відповідно до частини другої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

59. Згідно з частиною першою статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

60. Переглянувши оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій в межах заявлених вимог касаційної скарги, Суд уважає, що висновки судів є правильними, обґрунтованими і такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим підстави для скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень відсутні.

VII. Судові витрати

61. Ураховуючи результат касаційного розгляду судові витрати не розподіляються.

62. Керуючись статтями 3, 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

63. Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

64. Рішення Київського окружного адміністративного суду від 25.06.2024 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 27.08.2024 залишити без змін.

65. Судові витрати не розподіляються.

66. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не може бути оскаржена.

Суддя-доповідач: О.Р. Радишевська

Судді: В.Е. Мацедонська

С.А. Уханенко