Справа № 140/14553/25
Суддя: Мачульський Віктор Володимирович
Дата ухвалення: 2026-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2026 року ЛуцькСправа № 140/14553/25

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Мачульського В.В.,

при секретарі судового засідання Гудімової Т.О.,

за участю представника позивача Пащука В.С.,

представника відповідача Годунко М.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРО АЛЬЯНС ЛУЦЬК» до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Пащук В.С. звернувся в суд в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРО АЛЬЯНС ЛУЦЬК» (далі ТОВ «ЄВРО АЛЬЯНС ЛУЦЬК», позивач, товариство) з позовом до Головного управління ДПС у Волинській області (далі ГУ ДПС у Волинській області, відповідач) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 21.08.2025 № та .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що працівниками ГУ ДПС у Волинській області 03.07.2025 були проведені фактичні перевірки двох господарських одиниць ТОВ «ЄВРО АЛЬЯНС ЛУЦЬК», а саме, КАФЕ «КАРАБАС-БАРАБАС», що знаходяться за адресою: м. Луцьк, пр. Молоді, буд.14А, та за адресою: м. Луцьк, вул. Винниченка, буд.4.

За результатами проведених перевірок було складено акти фактичних перевірок від 11.07.2025 №003874 та №003871.

Згідно висновків актів перевірки в обох випадках контролюючим органом встановлено порушення товариством п. 2, 12 ст. 3 Закону України від 06.07.1995 №265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (зі змінами та доповненнями), ст. 24 Кодексу законів про працю України, Постанови Кабінету Міністрів України від 17.06.2025 №413 «Про порядок повідомлення Державній податковій службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу/укладення гіг-контракту».

Позивач не погодився з висновками викладеними в актах перевірок та подав на них заперечення. Листами про розгляд заперечень від 18.08.2024 №2497/12/03-20-07-05 та №2498/12/03-20-07-05 ГУ ДПС у Волинській області повідомило про те, що заперечення на акти фактичних перевірок прийняті до уваги, однак не спростовують висновків актів фактичних перевірок.

На підставі актів перевірок ГУ ДПС у Волинській області були прийняті податкові повідомлення-рішення від 21.08.2025 № та №.

ТОВ «ЄВРО АЛЬЯНС ЛУЦЬК» було подано до Державної податкової служби України скарги на вищевказані податкові повідомлення-рішення.

Проте рішеннями Державної податкової службою України про результати розгляду скарг від 10.11.2025 було залишено без задоволення скарги ТОВ «ЄВРО АЛЬЯНС ЛУЦЬК» а податкові повідомлення-рішення від 21.08.2025 № та № без змін.

З податковими повідомленнями-рішеннями ГУ ДПС у Волинській області від 21.08.2025 № та № ТОВ «ЄВРО АЛЬЯНС ЛУЦЬК» не згідне, вважає їх протиправними та такими, що підлягають скасуванню з огляду на таке.

Фактичну перевірку було проведено відповідачем на підставі наказу про проведення фактичної перевірки від 03.07.2025р. №2332-п. Проте у вказаному наказі, всупереч вимогам до наказу, наведеним у пункті 81.1 статті 81 ПКУ, відсутнє посилання на конкретні підстави проведення перевірки, які визначені пунктом 80.2 статті 80 ПКУ, а міститься лише посилання на норми Податкового кодексу України, зокрема, пп.20.1.9, , 20.1.10, 20.1.11 п.20.1 ст.20, п.75.1 ст.75, підпункти 80.2.2 пункту 80.2 статті 80, п.80.8 ст.80 ПК України, а також посилання на наявність інформації про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, а саме, щодо не видачі при реалізації алкогольних напоїв відповідних розрахункових документів фіскальні чеки не містять цифрового значення штрихового коду марки акцизного податку; створення/видачі при продажу підакцизних товарів фіскальних чеків, які не містять коду товарної підкатегорії згідно УКТЗЕД. Однак, ані в наказі про проведення фактичної перевірки, ані у вступній частині акту перевірки (п.1.5. Акту перевірки) не міститься згадки про те, що така перевірка здійснювалась з метою перевірки саме даних, наявних в системі обліку даних реєстраторів розрахункових операцій (даних наявних в системі СОД РРО). Тобто, в наказі на перевірку не відображено, в рамках яких заходів контролюючого органу встановлено порушення вимогам чинного законодавства, на підставі яких відомостей або документів було встановлене невідповідність. Крім того, посилання в наказі на узагальнене формулювання «про наявність інформації про можливі порушення» аж ніяк не вказує про наявність інформації про конкретні порушення і ці поняття не є тотожні.

Оскільки у наказі на проведення фактичних перевірок не відображено, яка саме інформація, що наявна та/або отримана контролюючим органом, стала підставою для призначення фактичної перевірки, у спірних правовідносинах відсутні дійсні, фактичні підстави для прийняття такого наказу та необхідності здійснення податкового контролю за діяльністю позивача у формі фактичних перевірок, що в свою чергу, в тому числі з урахуванням наведених нижче підстав, свідчить про протиправність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень. Таким чином, податкові повідомлення-рішення, прийняті за наслідками перевірки та на підставі актів перевірки, які є недопустимими доказами, не можуть вважатись правомірними та підлягають скасуванню. Обставини щодо протиправності призначення та проведення відповідачем перевірок, за наслідками якої і були прийняті оскаржувані податкові повідомлення-рішення, є достатніми для висновку про протиправність таких рішень.

Щодо приготування коктейлів власного виробництва та їх реалізації без цифрового значення штрихового коду марки акцизного податку (серія та номер) зауважує, що оскільки чинним законодавством розмежовано поняття «виробництво алкогольних напоїв» та «приготування коктейлів» і основна відмінність приготування коктейлів від виробництва алкогольних напоїв полягає в тому, що при приготуванні коктейлів відсутній повний технологічний цикл, використовуються готові, вироблені алкогольні напої вже ліцензованих виробників, приготування здійснюється безпосередньо в ресторані, то при приготуванні коктейлів позивач не виступав виробником алкогольних напоїв, а оскільки в частині виготовлення коктейлів позивача не можна вважати виробником алкогольних напоїв, то відсутнім є його обов`язок маркувати виготовлені ним коктейлі марками акцизного податку. В даному випадку, законодавство передбачає та покладає обов`язок маркування алкогольних напоїв на його виробника, в той же час позивача за встановлених обставин, не можна вважати такою особою, тому у нього відсутній обов`язок маркування власно виготовлених коктейлів, які реалізуються в своєму закладі громадського харчування.

Також, вважає оскільки алкогольні напої, що марковані марками попереднього зразка (без штрихового коду), реалізуються в межах придатності такого напою до споживання, то при продажу напряму або ж використання їх при виготовленні коктейлів алкогольних напоїв з марками акцизного податку старого зразка рядок - цифрове значення штрихового коду марки акцизного податку на алкогольні напої не відображається в розрахунковому документі (через відсутність штрихового коду).

Щодо нарахування штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) за реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, та/або не надали під час проведення перевірки документи, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу зазначив наступне.

В акті перевірки визнається, що позивачем були надані первинні прихідні документи на товар (видаткові накладні), банківські виписки які містять інформацію про рух коштів при проведенні безготівкових розрахунків із застосуванням платіжного терміналу, що використовується в даній господарській одиниці в розрізі транзакцій (податі та часу), техніко-технологічні картки на приготування коктейлів та шотів, в т.ч. інформація про склад комплектуючих у коктейлях «Журавлина», «Медовуха», «Хріновуха» достатні дані про те, що коктейлі, які позивач готує шляхом змішування різних напоїв, що придбаваються позивачем у готовому вигляді. Підкреслює, що опис так званого правопорушення вчинений перевірючими некоректно з перекрученням обставин та їх оцінки, оскільки позивач був зобов`язаний за викладених обставин представити лише первинні документи на придбання алкогольних напоїв та інгредієнтів, надати технологічні карти. Що було зроблено і що визнається в акті. У свою чергу, прихідні документи на вже готові коктейлі позивач надати об`єктивно не може, оскільки сам їх виготовив і коктейлі в кінцевому вигляді позивачем не придбавались а стали результатом власного виготовлення (змішування) попередньо придбаних інгридієнтів. Ігноруючи надані позивачем пояснення, інспекторами зроблено надуманих висновків про так зване незабезпечення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації/зберігання, через що є відсутніми підстави стверджувати про порушення суб`єктом господарювання норм п.12 ст.3 Закону № 265/95-ВР. Зазначені в акті перевірки обставини, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин та їх довільній оцінці.

Вважає, що чинним законодавством України не визначено конкретного переліку первинних документів, складенням яких мають опосередковуватись господарські операції.

Тому, висновок контролюючого органу про ненадання первинних документів, які підтверджують облік і походження товару, не відповідає дійсності. Більше того, акт, що засвідчує факт відмови в наданні документів або їх не наданні, контролюючий орган не складав.

З врахуванням наведеного просив позов задовольнити.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 02.12.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній справі, судовий розгляд справи ухвалено проводити за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання у даній адміністративній справі на 11:00 02.01.2026.

Представник відповідача у відзиві на позовну заяву від 18.12.2025 позовні вимоги заперечила та у їх задоволенні просив відмовити повністю. В обґрунтування своєї позиції вказав, що фактична перевірка проведена правомірно, наказ про проведення фактичної перевірки відповідає вимогам ПК України, прийнятий з дотриманням визначеної законодавством процедури та за наявності, передбачених ПК України підстав для її проведення.

Щодо встановлених порушень вказує на те, що у справі що розглядається, контролюючим органом зроблено висновок про порушення позивачем вищенаведених вимог законодавства, про які зазначено в акті перевірки, саме на підставі даних СОД РРО. Інформація, яка зберігається в СОД РРО відображає всі дані про проведені розрахункові операції та реквізити фіскального чека.

Зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на контролюючі органи функцій та завдань, а також центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, для формування та реалізації єдиної державної податкової політики.

Зазначає, що ГУ ДПС у Волинській області під час проведення фактичної перевірки, мало правову можливість використовувати податкову інформацію яка міститься в СОД РРО, зокрема щодо перевірки наявності (відсутності) цифрового значення штрихового коду марки акцизного податку на алкогольні напої, інформація та дані якої є фактичним відображенням (дублюванням) розрахункових операцій проведених позивачем у відповідний перевіряємий період.

Щодо застосованих санкцій за відсутність штрихового коду марки акцизного податку, представник відповідача зазначила наступне.

Цифрове значення штрихового коду марки акцизного податку для алкогольних напоїв містить в собі лише інформацію про її реквізити, якою такі напої марковані. Своєю чергою, реквізити марки акцизного податку складаються з її серії та номеру та мають бути відображені в розрахунковому документі (фіскальному чеку), який свідчить про їх продаж, разом з назвою, ціною та фактичним об`ємом (кількістю) проданого алкогольного напою.

Отже, для підакцизної групи товарів встановлено особливий режим програмування, який вимагає зазначати в чеках РРО та/або ПРРО, при продажу таких товарів, саме найменування одиниці підакцизного товару, з обов`язковим відображенням в таких чеках окрім найменування, коду згідно УКТ ЗЕД, ціни та кількості, у тому числі відображення з 01.10.2021 року серії та номера марки акцизного податку методом ручного введення або сканування штрихового коду марки акцизного податку на алкогольний напій.

Водночас при продажу алкогольних коктейлів, які містять різні алкогольні напої, необхідно відображати у фіскальному чеку РРО та/або ПРРО такий обов`язковий реквізит як цифрове значення штрихового коду марки акцизного податку (серія та номер), під час відкривання (відкупорювання) пляшки алкогольного напою необхідної для приготування (виробництва) першого алкогольного коктейлю або продажу алкогольного напою на розлив, тобто передбачає одноразове відображення реквізитів марки акцизного податку, в межах реалізації алкогольного напою частинами, який розлито виробником у тару, що була маркована такою маркою.

В кафе «Карабас Барабас» за адресою: м. Луцьк, вул. Винниченка, 4, ТОВ «ЄВРО АЛЬЯНС ЛУЦЬК» з поміж інших алкогольних напоїв та коктейлів здійснюється реалізація коктейлів «Журавлина», «Медовуха», «Хріновуха». Згідно наданих до перевірки техніко - технологічні картки на приготування коктейлів та шотів, в т.ч. інформації про склад комплектуючих у коктейлях «Журавлина», «Медовуха», «Хріновуха» використвується наступна сировина: горілка Немирів Українська особлива 40% міцності, сироп в асортименті, сік в асортименті. Разом з тим на початок перевірки 03.07.2025 на залишку в кафе фактично знаходились вищевказані готові коктейлі в кількості 33 літри на суму 23100,00 грн.

В ході аналізу електронних копій розрахункових документів створених програмним реєстратором розрахункових операцій з фіскальним номером та переданих до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, інформація про які міститься в базах даних ДПС України СОД РРО встановлено факти реалізації алкогольних напоїв, маркованих марками акцизного податку без надання покупцям в обов`язковому порядку розрахункових документів встановленої форми та змісту із зазначенням обов`язкового реквізиту цифрове значення штрихового коду марки акцизного податку (серія та номер) на загальну суму 1303658,00 грн.

До реєстру розрахункових операцій проведених з порушенням (додаток №1, 2 до акта перевірки) включено інформацію як про алкогольні напої вироблені ліцензованими виробниками так і коктейлі до складу яких входять алкогольні напої марковані марками акцизного податку, які безпосередньо приготовлені ТОВ «ЄВРО АЛЬЯНС ЛУЦЬК».

Також в кафе «Карабас Барабас» за адресою: м. Луцьк, пр. Молоді,14А, ТОВ «ЄВРО АЛЬЯНС ЛУЦЬК» () з поміж інших алкогольних напоїв та коктейлів здійснюється реалізація коктейлів «Журавлина», «Медовуха», «Хріновуха». Згідно наданих до перевірки техніко - технологічні картки на приготування коктейлів та шотів, в т.ч. інформації про склад комплектуючих у коктейлях «Журавлина», «Медовуха», «Хріновуха» використвується наступна сировина: горілка Немирів Українська особлива 40% міцності, сироп в асортименті, сік в асортименті. Разом з тим на початок перевірки 03.07.2025 на залишку в кафе фактично знаходились вищевказані готові коктейлі в кількості 6,65 літра на суму 4655,00 грн. Згідно інформації, що міститься в СОД РРО через програмний реєстратор розрахункових операцій з фіскальним номером реалізовано коктейлі «Журавлина», «Медовуха», «Хріновуха» на загальну суму 164202,60 грн.

В ході аналізу електронних копій розрахункових документів створених програмним реєстратором розрахункових операцій з фіскальним номером та переданих до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, інформація про які міститься в базах даних ДПС України СОД РРО встановлено факти реалізації алкогольних напоїв, маркованих марками акцизного податку без надання покупцям в обов`язковому порядку розрахункових документів встановленої форми та змісту із зазначенням обов`язкового реквізиту цифрове значення штрихового коду марки акцизного податку (серія та номер) на загальну суму 339660,40 грн.

До реєстру розрахункових операцій проведених з порушенням (додаток №1, (продовження) до акта перевірки) включено інформацію як про алкогольні напої вироблені ліцензованими виробниками так і коктейлі до складу яких входять алкогольні напої марковані марками акцизного податку, які безпосередньо приготовлені ТОВ «ЄВРО АЛЬЯНС ЛУЦЬК».

При проведенні аналізу перевіряючими враховано відображення у фіскальних ПРРО обов`язкових реквізитів - цифрове значення штрихового коду марки акцизного податку (серія та номер) при продажу алкогольного напою на розлив та першого коктейлю (приготовленого з алкогольного напою розлитого виробником у тару яка маркована маркою акцизного податку) в межах повної реалізації.

Відтак, безпосередній зміст обов`язку платника податку, який визначений у пункті 1, 2 статті 3 Закону №265/95-ВР, полягає у тому, щоб усі розрахункові операції відбувалися саме із застосуванням РРО/ПРРО, а особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, при отриманні товарів (послуг) в обов`язковому порядку було надано відповідний (тобто такого, що відповідає вимогам щодо форми і змісту) розрахунковий документ створений в паперовій та/або електронній формі.

Зауважує, оскільки марки акцизного податку є документом суворого обліку, то їх обіг та використання детально регулюється чинним законодавством України, передбачає за собою наявність певного ряду документації.

Щодо твердження позивача про те, що «за таких обставин контролюючий орган при проведенні перевірки повинен був встановити безпосередній факт реалізації товару та зафіксувати факт видачі/невидачі розрахункового документа, так і обставини щодо відповідності такого вимогам щодо форми і змісту» зауважує наступне.

Вилучення алкогольних напоїв є можливим у разі їх зберігання. Водночас за обставин цієї справи алкогольні напої вже були реалізовані суб`єктом господарювання, що унеможливлює їх вилучення, що, однак, не спростовує зафіксовані у фіскальних чеках факти продажу алкогольних напоїв без відображення значення штрихового коду марки акцизного податку.

Вважає, що саме позивач має довести факт реалізації алкогольних напоїв, маркованих марками акцизного податку старого зразка та надати відповідні докази на підтвердження вказаного факту.

Крім того, звертає увагу, що нові марки акцизного податку були введені в обіг з 1 травня 2020 року, водночас алкогольні напої були реалізовані в грудні 2024 року липні 2025 року, що ставить під сумнів можливість зберігання таких напоїв з травня 2020 року в межах строку їх придатності.

Відповідач також не погоджується з доводами позивача стосовно того, що із загальної суми реалізації по фіскальним чекам були бути виокремлені суми реалізації лише акцизних товарів. Зазначає, що у разі відсутності обов`язкового реквізиту фіскального чеку такий чек повністю розглядається таким, що не є розрахунковим документом, незалежно від того щодо якої одиниці товару відсутній реквізит, оскільки не забезпечена визначена законодавством форма, а тому такий чек повністю не відповідає вимогам пунктів 1, 2 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Щодо підтвердження обліку товарних запасів зауважує таке.

При перевірці повноти оприбуткування реалізації та фактичних залишків товарно-матеріальних цінностей, шляхом співставлення та детального аналізу надходження товару, щодо кількості та асортименту придбаних ТМЦ (інформація про які міститься в наданих до перевірки видаткових накладних та формі ведення обліку товарних запасів), вибуття ТМЦ, щодо кількості, асортименту та ціни реалізованих товарів (згідно даних Системи обліку даних РРО ДПС України) та фактичних залишків ТМЦ (згідно відомості про залишки ТМЦ, що знаходились в господарській одиниці), встановлено в залишку станом на 03.07.2025:

- м. Луцьк, вул. Винниченка, 4: фактично знаходились готові коктейлі «Журавлина», «Медовуха» «Хреновуха» в кількості 33 літра на суму 23100,00 грн. Згідно інформації, що міститься в СОД РРО через ПРРО з фіскальним номером реалізовано коктейлі «Журавлина», «Медовуха» «Хреновуха» на загальну суму 824203,80 грн.

Суб`єктом господарювання на письмовий запит працівників ГУ ДПС у Волинській області, які приймали участь в перевірці, до перевірки не надано (у паперовій та/або електронній формі) документи, що підтверджують облік та походження товарів (документи щодо інвентаризації товарних запасів, документи про отримання товарів від інших суб`єктів господарювання та/або документи на внутрішнє переміщення товарів), а саме коктейлів (напоїв) «Журавлина», «Медовуха», «Хріновуха» та їх інгредієнтів (в т.ч. документи, які підтверджують походження горілки «Немирів українська особлива», яка використовувалась при приготуванні зазначених напоїв) на загальну суму 847303,80 грн., чим порушено встановлений законодавством порядок ведення обліку товарних запасів, продаж товарів, що не відображені в такому обліку (Додаток №1 до акта перевірки);

- м. Луцьк, пр. Молоді,14А: фактично знаходились готові коктейлі «Журавлина», «Медовуха» «Хреновуха» в кількості 6,65 літра на суму 4655,00 грн. Згідно інформації, що міститься в СОД РРО через ПРРО з фіскальним номером реалізовано коктейлі «Журавлина», «Медовуха» «Хреновуха» на загальну суму 164202,60 грн;

Суб`єктом господарювання на письмовий запит працівників ГУ ДПС у Волинській області, які приймали участь в перевірці, до перевірки не надано (у паперовій та/або електронній формі) документи, що підтверджують облік та походження товарів (документи щодо інвентаризації товарних запасів, документи про отримання товарів від інших суб`єктів господарювання та/або документи на внутрішнє переміщення товарів), а саме коктейлів (напоїв) «Журавлина», «Медовуха», «Хріновуха» та їх інгредієнтів (в т.ч. документи, які підтверджують походження горілки «Немирів українська особлива», яка використовувалась при приготуванні зазначених напоїв) на загальну суму 168857,60 грн., чим порушено встановлений законодавством порядок ведення обліку товарних запасів, продаж товарів, що не відображені в такому обліку (Додаток №1 (продовження) до акта перевірки).

Окремо звертає увагу, що ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями на господарських одиницях товариство отримало 03.12.2024 року. Відтак за період з 03.12.2024 по дату проведення перевірки товариством відповідно до даних СОД РРО на господарських одиницях було реалізовано 1546,561 літрів горілки «Немирів особлива» (у тому числі в складі коктейлів), відповідно до них Єдиного реєстру податкових накладних товариством було придбано лише 490,5 літрів горілки «Немирів особлива», водночас даними первинних документів підтверджено придбання лише 660 літрів горілки «Немирів особлива». Тобто товариством не підтверджено походження та облік 886,56 літрів горілки «Немирів особлива», а розбіжності з даними Єдиного реєстру податкових накладних взагалі ставлять під сумнів достовірність даних видаткових накладних.

Враховуючи вищезазначене, ГУ ДПС у Волинській області діяло виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а підстави для задоволення позовної заяви ТОВ «ЄВРО АЛЬЯНС ЛУЦЬК» відсутні.

Представник позивача у відповіді на відзив від 24.12.2025 та у додаткових поясненням від 22.01.2026, не погодився з аргументами відповідача, наведеними у відзиві та просить позов задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві.

У додаткових пояснення від 23.01.2026 представник відповідача не погодилась із доводами представника відповідача наведеними в відповіді на відзив та додаткових поясненнях та просила в задоволенні позову відмовити повністю.

Ухвалою суду від 23.01.2026 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 11:00 год 06.02.2026.

У судових засіданнях 06.02.2026 та 16.02.2026 представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, наведених у позовній заяві та просив позов задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача у цих же судових засіданнях позовні вимоги заперечила та просила відмовити у їх задоволенні в повному обсязі.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, судом встановлено наступне.

Судом встановлено, що на підставі наказу «Про проведення фактичної перевірки» від 03.07.2025 №2330-п та направлень на перевірку №3590/03-20-07-05, №3596/03-20-07-05, №3588/03-20-07-05 від 03.07.2025, у період з 03.07.2025 по 11.07.2025 проведено фактичну перевірку кафе «Карабас-Барабас» за адресою: м. Луцьк, вул. Винниченка, 4.

За результатами перевірки складено акт фактичної перевірки від 11.07.2025 бланк №003871, реєстраційний №19640/Ж5/03-20-07-05/39019663, яким встановлено порушення п. 2, 12 ст. 3 Закону України від 06.07.1995 №265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (зі змінами та доповненнями), ст. 24 Кодексу законів про працю України, Постанови Кабінету Міністрів України від 17.06.2025 №413 «Про порядок повідомлення Державній податковій службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу/укладення гіг-контракту».

Також на підставі наказу «Про проведення фактичної перевірки» від 03.07.2025 №2332-п та направлень на перевірку №3594/03-20-07-05, №3586/03-20-07-05, №3592/03-20-07- 05, №3584/03-20-07-05 від 03.07.2025, у період з 03.07.2025 по 11.07.2025 проведено фактичну перевірку кафе «Карабас-Барабас» за адресою: м. Луцьк, пр. Молоді, 14- А.

За результатами перевірки складено акт фактичної перевірки від 11.07.2025 бланк №003874, реєстраційний №19658/Ж5/03-20-07-05/39019663, яким встановлено порушення п. 2, 12 ст. 3 Закону України від 06.07.1995 №265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (зі змінами та доповненнями), ст. 24 Кодексу законів про працю України, Постанови Кабінету Міністрів України від 17.06.2025 №413 «Про порядок повідомлення Державній податковій службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу/укладення гіг-контракту».

Не погодившись із висновками перевірок, ТОВ «ЄВРО АЛЬЯНС ЛУЦЬК» подало на вищезазначені акти перевірок заперечення за вх. №27592/6 від 05.08.2025, №27615/6 від 05.08.2025.

За результатами розгляду вказаних заперечень ГУ ДПС у Волинській області листами «Про розгляд заперечення» від 18.08.2025 №2497/12/03-20-07-05, №2498/12/03-20-07- 05 повідомило, що заперечення прийняті до уваги, однак не спростовують висновків актів фактичних перевірок.

В подальшому на підставі актів вищевказаних перевірок від 11.07.2025 №19658/Ж5/03-20-07-05/39019663, №19640/Ж5/03-20-07-05/39019663 прийнято податкові повідомлення-рішення:

- № від 21.08.2025 яким за порушення п.2, п.12 статті 3 Закону №265/95-ВР застосовано до товариства штрафні санкції на суму 678263,20 грн;

- № від 21.08.2025 яким за порушення п.2, п.12 статті 3 Закону №265/95-ВР застосовано до позивача штрафні санкції на суму 2 802 662,80 грн.

Не погоджуючись із прийнятими податковими повідомленнями-рішеннями, позивач в порядку статті 56 ПК України подав скарги до Державної податкової служби України №08/09/2 від 08.09.2025, №08/09 від 08.09.2025.

Рішеннями ДПС від 10.11.2025 №32336/6/99-00-06-03-02-06, №32335/6/99-00-06-03-02- 06 скарги ТОВ «ЄВРО АЛЬЯНС ЛУЦЬК» було залишено без задоволення, а податкові повідомлення-рішення без змін.

Позивач не погоджуючись із вищевказаними податковими повідомленням-рішеннями звернувся в суд за захистом свої прав з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платники податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенція контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, визначаються Податковим кодексом України (далі - ПК України).

Положеннями статті 62 ПК України встановлено, що податковий контроль здійснюється шляхом, зокрема, перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Підпунктом 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Підпунктом 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 ПК України передбачено, що фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Згідно з пунктом 80.1 статті 80 ПК України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу (пункт 80.5 статті 80 ПК України).

Відповідно до пункту 81.1 статті 81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу; копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу; службового посвідчення осіб (належним чином оформленого відповідним контролюючим органом документа, що засвідчує посадову (службову) особу), які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Слід зазначити, що в даному випадку контролюючий орган був допущений до проведення перевірки за наслідками якої ним було складено акт, а в подальшому на підставі його висновків винесено оскаржуване ППР.

Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у постанові від 21.02.2020 у справі №826/17123/18 відступив від висновків про застосування норми права у подібних правовідносинах у частині того, що саме на етапі допуску до перевірки платник податків може поставити питання про необґрунтованість її призначення та проведення, реалізувавши своє право на захист від безпідставного здійснення податкового контролю щодо себе; а також що допуск до перевірки нівелює правові наслідки процедурних порушень, допущених контролюючим органом при призначенні та проведенні відповідної документальної виїзної або фактичної перевірки, які викладено в постановах Верховного Суду від 13.03.2018 (справа №804/1113/16), від 24.05.2019 (справа №826/16221/15), від 03.10.2019 (справа №820/850/16), від 16.10.2019 (справа №820/11291/15), від 22.11.2019 (справа №815/4392/15) тощо.

Водночас, судова палата з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду сформулювала правовий висновок, відповідно до якого незалежно від прийнятого платником податків рішення про допуск (недопуск) посадових осіб до перевірки, оскаржуючи в подальшому наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення такої перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень. При цьому, таким підставам позову, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, - переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства.

З урахуванням наведеного, суд у цій справі надає оцінку доводам позивача щодо неправомірності проведення фактичної перевірки, а саме: контролюючий орган ініціював проведення фактичної перевірки за відсутності законодавчо обґрунтованих підстав для її проведення; наказ про проведення перевірки складений з порушенням статті 81 ПК України.

Так, у постанові 26.03.2024 у справі №420/9909/23 Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду висловив правову позицію з питань правомірності призначення та проведення перевірки з підстав визначених п.п.80.2.2 п.80.2 ст.80 ПК України.

Зокрема, у ній зазначено, що попри відсутність необхідності попередження платника про проведення фактичної перевірки закон встановлює підстави та обов`язкові умови (обставини), що є необхідною передумовою для її здійснення. Перелік підстав, які зумовлюють проведення фактичної перевірки, окреслений у відповідних підпунктах пункту 80.2 статті 80 ПК України.

Слід зазначити, що правове формулювання пункту 80.2 статті 80 ПК України, контекст якої передбачає (встановлює) можливість проведення перевірки, як за наявності виключно (хоча б) однієї підстави, указаної в цій нормі, так і за наявності одночасно декількох таких підстав у їх сукупності, що є мірою достатності для виникнення у контролюючого органу права на призначення перевірки. Водночас запроваджене законодавцем правове регулювання у цій нормі зумовлює і певні особливості її застосування контролюючим органом, оскільки абзацом третім пункту 81.1 статті 81 ПК України закріплені обов`язкові вимоги до змісту наказу про призначення перевірки, зокрема, необхідність відображення у ньому підстави для її проведення, визначеної цим Кодексом.

Судом встановлено, що підставою для проведення перевірки згідно наказів № 2332-п від 03.07.2025 та №2330-п «Про проведення фактичної перевірки» від 03.07.2025 є зокрема підпункт 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України.

За приписами підпункту 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, у тому числі із забезпеченням можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів.

Отже, єдиною передумовою та підставою для призначення фактичної перевірки з питання дотримання платником податків податкової дисципліни, передбаченою підпунктом 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України, є наявна та/або отримана в установленому законодавством порядку інформація від визначеного у цій же нормі кола суб`єктів: державних органів або органів місцевого самоврядування. Жодних інших підстав ця норма не встановлює.

Відповідно, саме наявність та/або отримання інформації є тією фактичною підставою для прийняття рішення про призначення фактичної перевірки, яке оформлюється у формі наказу і надає право контролюючому органу на його реалізацію шляхом проведення перевірки, за наслідками якої контролюючий орган має повноваження на прийняття відповідного рішення.

Підпункт 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України містить перелік сфер об`єктів податкового контрою, інформація про можливі порушення в яких має бути перевірена на предмет її підтвердження/спростування, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, у тому числі із забезпеченням можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів.

Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду в постанові від 26.03.2024 у справі №420/9909/23 сформулював наступний правовий висновок, щодо застосування вказаної норми ПК України.

Застосована законодавцем у цій нормі конструкція щодо наявної/отриманої інформації «яка свідчить про можливі порушення» дає підстави для висновку, що вона має вказувати саме на можливі порушення платником податків законодавства у визначеній сфері, тобто ті ймовірні, засновані на обґрунтованих припущеннях, порушення, які підлягають перевірці на підставі цієї інформації.

Водночас аналіз абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК України не дає підстав для висновку, що в наказі про проведення перевірки в обов`язковому порядку має бути зазначено конкретну норму податкового або іншого законодавства, контроль за якими покладено на контролюючи органи, яка порушується платником.

Аналіз підпункту 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України дає підстави для висновку, що в ньому достатньою мірою розкривається як правова, так і фактична підстави для призначення фактичної перевірки, а саме наявність/отримання інформації від визначеного кола суб`єктів щодо можливого допущеного порушення податкової дисципліни у сферах здійснення платниками податків розрахункових операцій, наявності чи відсутності відповідних дозвільних документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів.

Саме шляхом призначення і проведення фактичної перевірки контролюючий орган має з`ясувати питання дотримання суб`єктом господарювання податкової дисципліни у сфері, про можливі порушення у якій контролюючий орган отримав інформацію. Іншими словами, наявність/отримання інформації ще не свідчить про наявність підстав для притягнення суб`єкта господарювання до відповідальності, натомість, є підставою для здійснення податкового контролю задля перевірки отриманої/наявної інформації. Такий податковий контроль здійснюється шляхом прийняття рішення про проведення перевірки у формі наказу, вимоги до оформлення якого не передбачають обов`язку в повному обсязі розкрити в наказі на призначення перевірки зміст інформації та фактів, які вказують на можливе порушення платником податкового законодавства. Відсутня й імперативна вимога щодо розкриття конкретного порушення платником норм, а також про надання відповідних доказів такої несумлінної поведінки.

У випадку оскарження до суду платником наказу про призначення фактичної перевірки та/або прийнятого рішення податковим органом за наслідками такої перевірки, яка здійснена відповідно до підпункту 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України з підстав не зазначення деталізованої інформації та фактів, які вказують на можливе порушення платником податкового законодавства, доказів цього, суд, здійснюючи розгляд справи та оцінюючи обставини, підстави позову, не позбавлений можливості встановити та перевірити наявність або відсутність такої інформації про ймовірні порушення, що є законодавчо встановленою передумовою та підставою для призначення такої перевірки.

Застосовними у спорах цієї категорії також є висновки Великої Палати Верховного Суду від 08.09.2021 у справі № 816/228/17, відповідно до яких неправомірність дій контролюючого органу при призначенні і проведенні перевірки не може бути предметом окремого позову, але може бути підставами позову про визнання протиправними рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки. Підставами для скасування таких рішень є не будь-які порушення, допущені під час призначення і проведення такої перевірки, а лише ті, що вплинули або об`єктивно могли вплинути на правильність висновків контролюючого органу за результатами такої перевірки та відповідно на обґрунтованість і законність прийнятого за результатами перевірки рішення.

Застосування таких висновків Великої Палати Верховного Суду знайшло своє відображення у низці постанов Верховного Суду, зокрема, від 29 листопада 2021 року у справі № 280/1367/20; від 01 грудня 2021 року у справі №400/1646/20; від 06 липня 2022 року у справі №815/5551/14, від 24 квітня 2023 року у справі №560/2210/19, від 22 лютого 2022 року у справі №420/12859/21, від 15 квітня 2022 року у справі № 160/5267/21, від 27 квітня 2022 року у справі №140/1846/21, від 28 жовтня 2022 року у справі №600/1741/21-а, від 28 грудня 2022 року у справі №160/14248/21, від 28 грудня 2022 року у справі №420/22374/21, від 23 лютого 2023 року у справі №160/20112/21, від 23 лютого 2023 року у справі №600/1402/22-а тощо.

Якщо систематизувати судову практику щодо виявлених під час розгляду справи порушень норм податкового законодавства, допущених контролюючим органом під час призначення і проведення перевірки і обрання їх наслідків, вона полягає в тому, що кожне заявлене в межах конкретної справи порушення оцінюється судом на предмет його «істотності» чи «не істотності». Виявлення під час розгляду справ допущення контролюючим органом істотних порушень норм податкового законодавства (до прикладу, встановлення факту відсутності законних підстав для призначення перевірки), це за висновками Верховного Суду може спричиняти наслідки у вигляді скасування наказу про призначення перевірки та/або рішень, прийнятих за її наслідками. Водночас, ті процедурні порушення, які за своїм змістом не є істотними за практикою Верховного Суду таких наслідків не спричиняють.

З огляду на викладене, Судова палата акцентувала увагу на наявності істотної різниці у критеріях оцінки правомірності наказу на предмет його підставності та/або оформлення, як наслідок, необхідності відмежування у спорах цієї категорії питання «наявності підстав для проведення перевірки» від питання «достатності відображення підстав для проведення перевірки у наказі» та/або «недоліків в оформленні рішення про проведення перевірки». Підстави для призначення будь-якої перевірки чітко закріплені у нормах ПК України, за наявності яких у контролюючих органів виникає безпосередньо право на проведення перевірки, тоді як відображення цих підстав у наказі про призначення перевірки фактично є формалізацією у письмовій формі права на проведення перевірки, яке вже виникло. Безумовно, формалізація підстави для проведення перевірки у наказі має відповідати вимогам абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК України. Під час вирішення питання щодо правомірності призначення і проведення перевірки, зокрема фактичної, необхідно надавати оцінку достатності змісту наказу в контексті чіткого визначення у ньому правової (юридичної) підстави проведення такої перевірки та існування відповідної фактичної підстави, яка є передумовою для її проведення.

Отже, у спорах цієї категорії перевірці підлягають як питання наявності обґрунтованих підстав для призначення перевірки, так і дотримання контролюючим органом вимог абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК України під час оформлення рішення про призначення перевірки у формі наказу, їх узгодженість між собою. У випадку наявності обґрунтованих підстав для призначення фактичної перевірки, не можна вважати протиправним наказ про її призначення, у якому наявне покликання на вимоги підпункту 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України, але не розкрито зміст наявної/отриманої інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування про можливі порушення податкового законодавства, не конкретизовано норми права, які ймовірно порушив платник, із зазначенням доказів такого порушення. Покликання у наказі на підпункт 80.2.2 пункт 80.2 статті 80 ПК України, що утримує в собі весь спектр необхідних елементів для визначення підстави для призначення перевірки (як правової, так і фактичної), можна вважати мінімально допустимим обсягом інформації в розумінні абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК України. Тому відсутні підстави вважати, що такий наказ породжує його неоднозначне трактування та/або невизначеність із фактичною підставою перевірки. Тому такий наказ не можна вважати протиправним.

Відтак, якщо правовою підставою для проведення перевірки є відповідний підпункт пункту 80.2 статті 80 ПК України, якій містить лише одну фактичну підставу для цього, то зазначення у наказі лише цього підпункту без розкриття його змісту та деталізації обставин не є істотним недоліком наказу, який давав би підстави вважати його протиправним.

У даному випадку суд виходить з того, що представником відповідача не зазначено на підставі якої отриманої інформації контролюючим органом ініційовано проведення фактичної перевірки та прийнято спірний наказ.

Зокрема, суд зазначає, що в наказах ГУ ДПС у Волинській області № 2332-п від 03.07.2025 та №2330-п «Про проведення фактичної перевірки» від 03.07.2025 підстави для призначення перевірки сформульовані таким чином: «у зв`язку із наявною інформацією, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, а саме, щодо не видачі при реалізації алкогольних напоїв відповідних розрахункових документів-фіскальні чеки не містять цифрового значення штрихового коду марки акцизного податку (серія, номер); проведення розрахункових операцій (продаж окремих підакцизних товарів) через РРО/ПРРО без забезпечення належного відображення у фіскальних чеках відповідного коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД, з метою здійснення контролю за дотриманням норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платником податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами), керуючись пп.20.1.9, 20.1.10, 20.1.11 п.20.1. ст.20, п. 75.1 ст. 75, п.п.80.2.2 п.80.2 ст. 80, п.80.8 ст.80 ПК України».

Тобто, зі змісту цього наказу вбачається правова підстава для призначення перевірки (посилання на підпункт 80.2.2 ПК України).

На думку суду, зазначення у наказі лише цього підпункту без розкриття його змісту та деталізації обставин не є істотним недоліком наказу, який давав би підстави вважати його протиправним.

Отже, вищевказані доводи позивача щодо неправомірності проведення контролюючим органом фактичних перевірок не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду справи, та судом не встановлено таких порушень вимог податкового законодавства під час призначення фактичної перевірки, що мають наслідком протиправність оскаржуваних ППР.

Щодо виявлених під час проведення фактичної перевірки позивача порушень, а саме реалізації придбаних алкогольних напоїв без забезпечення форми та змісту розрахункового документа, а саме, без цифрового значення штрихового коду марки акцизного податку (серія та номер), суд зазначає таке.

Верховний Суд у постанові від 02.02.2023 у справі № 500/6845/21 сформулював такий правовий висновок. За змістом норм Положення № 13 слід розрізняти недолік реквізиту у розрахунковому документі від відсутності відповідного реквізиту взагалі. У першому випадку дійсно неможливо стверджувати, що документ втрачає статус розрахункового, натомість, у другому випадку безпосередньо Положення № 13 вказує, що такий документ не прийматиметься як розрахунковий. Отже, відсутність такого реквізиту у фіскальному чеку на товари (послуги), виданому суб`єктом господарювання - платником акцизного податку, як назва податку, літерне позначення, розмір ставки такого податку, загальна сума такого податку за всіма зазначеними в чеку товарами (послугами) позбавляє такий документ статусу розрахункового, відповідно, створення і роздрукування, а так само видача покупцеві документу з таким недоліком не може вважатися належним виконанням обов`язку, встановленого пунктом 2 статті 3 Закону № 265/95-ВР.

У Постанові Верховного суду від 27.03.2025 у справі № 560/15692/23 зазначено, що пунктом 3 розділу І Положення №13 передбачено, що установлені в цьому Положенні вимоги до змісту розрахункових документів визначають обов`язкові реквізити розрахункових документів/електронних розрахункових елементів. У разі відсутності в документі хоча б одного з обов`язкових реквізитів, а також недотримання сфери його призначення, такий документ не прийметься як розрахунковий. Отже, розрахунковим може вважатися лише документ, який відповідає вимогам зазначеного положення. Відсутність обов`язкового реквізиту у фіскальному чеку на товари (послуги), виданому суб`єктом господарювання, позбавляє такий документ статусу розрахункового, відповідно, створення і роздрукування, а так само видача покупцеві документу з таким недоліком не може вважатися належним виконанням обов`язку, встановленого п. 2 ст. 3 Закону України №265/95-ВР.

Висновки контролюючого органу щодо встановленого порушення базуються на інформації з системи обліку даних РРО.

Відповідно до пункту 61.1 статті 61 ПК України податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Пунктами 62.1- 62.3 статті 62 ПК України встановлено, що податковий контроль здійснюється шляхом: 62.1.1. ведення обліку платників податків; 62.1.2. інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючих органів; 62.1.3. перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин; тощо.

Інформаційно-аналітичне забезпечення діяльності контролюючих органів - комплекс заходів, що координується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, щодо збору, опрацювання та використання інформації, необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій (п. 71.1 ст. 71 ПК України).

Відповідно до пункту 72.1 статті 72 ПК України для інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючого органу використовується інформація, що надійшла:

72.1.1. від платників податків та податкових агентів, зокрема інформація: 72.1.1.3. про фінансово - господарські операції платників податків;

72.1.1.4. про застосування реєстраторів розрахункових операцій, програмних реєстраторів розрахункових операцій, у тому числі електронні копії розрахункових документів та фіскальних звітних чеків, поданих до контролюючих органів. Для цілей цього підпункту терміни вживаються у значеннях, наведених у Законі України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Наказом Міністерства фінансів України від 05 серпня 2020 року № 477 було затверджено Порядок функціонування Системи обліку даних реєстраторів розрахункових операцій (далі - Порядок).

Згідно пунктів 1, 2, 3, 4, 7 розділу ІІ даного Порядку, СОД РРО - інформаційна система, призначена для збору, зберігання, використання даних РРО та ПРРО (у тому числі електронних копій розрахункових документів та фіскальних звітних чеків, створених РРО та ПРРО), перевірки справжності та достовірності розрахункових документів.

СОД РРО розташована в ДПС та використовується в межах повноважень посадовими особами органів ДПС для виконання завдань та функцій, визначених Податковим кодексом України.

СОД РРО складається із сервера додатків та бази даних.

СОД РРО забезпечує: 1) функціонування у цілодобовому режимі; 2) інтеграцію та обмін даними з фіскальним сервером контролюючого органу та іншими інформаційними системами ДПС; 3) обробку даних, отриманих від Системи збору і зберігання даних РРО, побудованої за технологією Національного банку, та від фіскального сервера контролюючого органу; 4) збереження даних про реєстрацію, перереєстрацію, скасування реєстрації РРО/ПРРО; 5) збереження документів: створених РРО, що переведені у фіскальний режим роботи; створених ПРРО, що зареєстровані фіскальним сервером контролюючого органу, або створених в режимі офлайн з присвоєними ПРРО фіскальними номерами з діапазону номерів, сформованих фіскальним сервером контролюючого органу, та переданих до фіскального сервера контролюючого органу після завершення режиму офлайн у порядку, встановленому статтею 7 Закону; 6) можливість надання через Електронний кабінет, що функціонує відповідно до статті 42-1 розділу II Податкового кодексу України, даних про розрахунковий документ на запит покупця (споживача).

Доступ будь-яких компонентів до бази даних СОД РРО здійснюється виключно через сервер додатків.

Таким чином, інформація, яка зберігається в СОД РРО відображає всі дані про проведені розрахункові операції та реквізити фіскального чека.

Аналіз наведених норм податкового законодавства свідчить про те, що використання податковим органом під час проведення фактичної перевірки отриманої податкової інформації, яка надходить від платників податків, через бази даних інформаційних, телекомунікаційних та інформаційно-телекомунікаційних систем, зокрема інформація: про фінансово-господарські операції платників податків; про застосування реєстраторів розрахункових операцій, програмних реєстраторів розрахункових операцій, у тому числі щодо електронних копій розрахункових документів та фіскальних звітних чеків, поданих до контролюючих органів через інформаційну систему СОД РРО, у вигляді електронного розрахункового (фіскального) документа (чека, звіту), є такою, що може використовуватися контролюючими органами, як податкова інформація під час проведення фактичних перевірок платників податків.

Використання такої інформації є належною реалізацією контролюючим органом податкового контролю, як необхідний комплекс заходів, що забезпечує формування та реалізацію державної фінансової політики, щодо збору, опрацювання та використання інформації, необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій та може бути самостійною підставою для висновків під час проведення фактичної перевірки.

Аналогічне правозастосування викладене у постанові Верховного Суду від 09 вересня 2024 року у справі № 280/6832/23

Згідно ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відповідач під час проведення перевірки, мав правову можливість використовувати податкову інформацію, яка міститься в СОД РРО, зокрема щодо перевірки наявності (відсутності) обов`язкових реквізитів розрахункового документа, інформація та дані якої є фактичним відображенням (дублюванням) розрахункових операцій проведених позивачем у відповідний перевіряємий період.

Поряд з цим до матеріалів справи не додано копій розрахункових документів (фіскальних чеків) що позбавляє суд можливості встановити відсутність у них обов`язкових реквізитів (серія та номер), що не відповідає твердженням контролюючого органу і не підтверджує факт наявності порушення з боку ТОВ «ЄВРО АЛЬЯНС ЛУЦЬК».

Разом з цим позивач як і у запереченнях на актах фактичної перевірки, а також у скаргах на податкові повідомлення-рішення зазначалось, що в попередній період мала місце реалізація алкогольних напоїв з акцизними марками старого зразка. Обставина постачання для ТзОВ «ЄВРО АЛЬЯНС ЛУЦЬК» в попередній до початку перевірки період алкогольних напоїв із акцизними марками старого зразка підтверджується листом постачальника, а саме - ТОВ «МР ТРЕЙДІНГ» який у своєму листі від 01.10.2025 повідомляє, що підприємство поставляло для позивача алкогольні напої з марками акцизного податку попереднього зразка (без штих- та QR кодів).

Суд враховує, що марки акцизного податку для алкогольних напоїв попереднього зразка, які були затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 14 травня 2015 року №296 та перебували в обігу з 01 липня 2015 року, не мали штрих-коду та QR-коду. Такі марки продовжували перебувати в обігу після 01 травня 2020 року відповідно до положень абзаців четвертого, шостого частини четвертої статті 11 Закону Закон №481/95-ВР, згідно з яким у разі зміни зразка марок акцизного податку вже закуплені марки попереднього зразка застосовуються у виробництві алкогольних напоїв та тютюнових виробів до їх повного використання, а марковані такими марками алкогольні напої та тютюнові вироби знаходяться в обігу до їх повної реалізації в межах терміну придатності для споживання. При цьому алкогольні напої та тютюнові вироби, вироблені в Україні або імпортовані в Україну до набрання чинності внесеними відповідним законом змінами щодо маркування, знаходяться в обігу до їх повної реалізації в межах терміну придатності для споживання. Верховний Суд у постанові від 30.01.2025 у справі № 280/6829/23 акцентує увагу на тому, що алкогольні напої з вмістом спирту етилового понад 8,5 відсотка об`ємних одиниць мають тривалий або необмежений термін придатності, тому можуть перебувати в обігу протягом великого проміжку часу, зберігатися на складах оптових чи роздрібних торговців та стояти на полицях магазинів. Таким чином, на дату початку дії змін до Положення №13 у частині обов`язкового відображення у фіскальному чеку цифрового значення штрихового коду марки акцизного податку для алкогольних напоїв (1 жовтня 2021 року) в обігу перебували алкогольні напої, марковані акцизними марками, введеними в обіг з 01 липня 2015 року (без штрихових кодів), та акцизними марками нового зразка, введеними в обіг 1 травня 2020 року (з нанесеним штриховим кодом).

Щодо встановленого відповідачем порушення, а саме суб`єктом господарювання до перевірки не надано (у паперовій та/або електронній формі) документи, що підтверджують облік та походження товарів (документи щодо інвентаризації товарних запасів, документи про отримання товарів від інших суб`єктів господарювання та/або документи на внутрішнє переміщення товарів), а саме коктейлів (напоїв) «Журавлина», «Медовуха», Хріновуха» та їх інгредієнтів на загальну суму 168857,60 грн., чим порушено встановлений законодавством порядок ведення обліку товарних запасів, продаж товарів, що не відображені в такому обліку, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, та пальним, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян визначає Закон України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» від 19.12.1995 № 481/95-ВР (далі - Закон № 481/95-ВР).

За приписами частини п`ятої, восьмої статті 2 Закону № 481/95-ВР встановлено, що виробництво алкогольних напоїв для реалізації на території України здійснюється з використанням спирту етилового, що відповідає товарній підкатегорії 2207 10 00 90 згідно з УКТ ЗЕД (спирт етиловий, неденатурований, з концентрацією спирту 80 % об. або більше), та спиртових дистилятів, що відповідають товарній позиції 2208 згідно з УКТ ЗЕД, які одержані виключно із сільськогосподарської продукції та мають статус українських товарів відповідно до Митного кодексу України.

Виробництво алкогольних напоїв та тютюнових виробів здійснюється суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) незалежно від форм власності за наявності відповідної ліцензії.

Відповідно до частини першої статті 12 Закону № 481/95-ВР виробництво алкогольних напоїв здійснюється з використанням спирту етилового, що відповідає товарній підкатегорії 2207 10 00 90 згідно з УКТ ЗЕД, та спиртових дистилятів, що відповідають товарній позиції 2208 згідно з УКТ ЗЕД, які одержані виключно із сільськогосподарської продукції та мають статус українських товарів відповідно до Митного кодексу України. Використання інших видів спирту для виробництва алкогольних напоїв і харчових продуктів забороняється. Використання спирту при виробництві суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) малих виробництв виноробної продукції заборонено.

В абзаці 3 частини четвертої статті 11 Закону № 481/95-ВР встановлено, що алкогольні напої та тютюнові вироби, які виробляються в Україні, а також такі, що імпортуються в Україну, позначаються марками акцизного податку в порядку, визначеному законодавством.

Особливості маркування алкогольних напоїв та тютюнових виробів передбачено статтею 11 Закону № 481/95-ВР.

Відповідно до пункту 226.6 ст.226 ПК України маркуванню підлягають усі (крім зазначених у пункті 226.10 цієї статті) алкогольні напої з вмістом спирту етилового понад 8,5 відсотка об`ємних одиниць. Маркування вироблених в Україні алкогольних напоїв із вмістом спирту етилового до 8,5 відсотка об`ємних одиниць не здійснюється.

Відповідно до змістів Актів перевірок, контролюючим органом встановлено:

В кафе «Карабас Барабас» за адресою: м. Луцьк, вул. Винниченка, 4, ТОВ «ЄВРО АЛЬЯНС ЛУЦЬК» з поміж інших алкогольних напоїв та коктейлів здійснюється реалізація коктейлів «Журавлина», «Медовуха», «Хріновуха». Згідно наданих до перевірки техніко - технологічні картки на приготування коктейлів та шотів, в т.ч. інформації про склад комплектуючих у коктейлях «Журавлина», «Медовуха», «Хріновуха» використвується наступна сировина: горілка Немирів Українська особлива 40% міцності, сироп в асортименті, сік в асортименті. Разом з тим на початок перевірки 03.07.2025 на залишку в кафе фактично знаходились вищевказані готові коктейлі в кількості 33 літри на суму 23100,00 грн.

Також в кафе «Карабас Барабас» за адресою: м. Луцьк, пр. Молоді,14А, ТОВ «ЄВРО АЛЬЯНС ЛУЦЬК» () з поміж інших алкогольних напоїв та коктейлів здійснюється реалізація коктейлів «Журавлина», «Медовуха», «Хріновуха». Згідно наданих до перевірки техніко - технологічні картки на приготування коктейлів та шотів, в т.ч. інформації про склад комплектуючих у коктейлях «Журавлина», «Медовуха», «Хріновуха» використвується наступна сировина: горілка Немирів Українська особлива 40% міцності, сироп в асортименті, сік в асортименті. Разом з тим на початок перевірки 03.07.2025 на залишку в кафе фактично знаходились вищевказані готові коктейлі в кількості 6,65 літра на суму 4655,00 грн. Згідно інформації, що міститься в СОД РРО через програмний реєстратор розрахункових операцій з фіскальним номером реалізовано коктейлі «Журавлина», «Медовуха», «Хріновуха» на загальну суму 164202,60 грн.

Відповідно до статті 1 Закону №481/95-ВР алкогольні напої - продукти, одержані шляхом спиртового бродіння цукровмісних матеріалів або виготовлені на основі харчових спиртів з вмістом спирту етилового понад 0,5 відсотка об`ємних одиниць, які зазначені у товарних позиціях 2203, 2204, 2205, 2206 (крім квасу «живого» бродіння), 2208 згідно з УКТ ЗЕД, а також з вмістом спирту етилового 8,5 відсотка об`ємних одиниць та більше, які зазначені у товарних позиціях 2103 90 30 00, 2106 90 згідно з УКТ ЗЕД;

Згідно пунктом 4.17 ДСТУ 3297:95 «Лікеро-горілчана промисловість. Терміни та визначення понять» наведено поняття коктейлю лікеро-горілчаного виробництва, яким, зокрема, є лікеро-горілчаний напій міцністю від 20 до 40 % з масовою концентрацією екстрактивних речовин від 5 до 25мг/100 см 3, який перед вживанням розводять мінеральною водою або плодово-ягідними соками або безалкогольними напоями, виготовлений змішуванням готових напоїв або купажуванням окремих напівфабрикатів та інгредієнтів.

Згідно наведеного у вказаному ДСТУ визначенню наливка - лікеро-горілчаний напій міцністю від 15,0 до 35,0 % з масовою концентрацією екстрактивних речовин від 15,0 до 50,0 г/100 см 3, виготовлений на основі свіжої плодової сировини або напівфабрикатів.

Разом з цим вимоги ДСТУ 4257:2003 «Напої лікеро-горілчані. Технічні умови» передбачають виготовлення напоїв лікеро-горілчаних виключно на основі спирту етилового ректифікованого (підпункт 4.2.1 пункту 4.2) вимоги ДСТУ 4257:2003 не можуть застосовуватись до коктейлів у громадському харчуванні, оскільки розділ 4.2 цих умов не передбачає підакцизних складників (горілки) у лікеро-горілчаному напої.

Суд вказує, що слід розмежувати коктейлі у громадському харчуванні як продукт власного виробництва відповідно до технологічної карти його виготовлення та лікеро-горілчані напої промислового виробництва, в тому числі настоянки, наливки, коктейлі, тощо.

За приписами статті 12 Закону №481/95-ВР виробництво алкогольних напоїв здійснюється з використанням спирту етилового, що відповідає товарній підкатегорії 2207 10 00 90 згідно з УКТ ЗЕД, та спиртових дистилятів, що відповідають товарній позиції 2208 згідно з УКТ ЗЕД, які одержані виключно із сільськогосподарської продукції та мають статус українських товарів відповідно до Митного кодексу України.

Водночас, чинне законодавство не передбачає вимог до коктейлю у громадському харчуванні як продукту власного виробництва відповідно до технологічної карти його виготовлення.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 04.08.2022 у справі №2040/7199/18.

Відповідно до статті 1 Закону № 481/95-ВР повний технологічний цикл виробництва - сукупність приміщень, технологічного та іншого обладнання, відповідних технологічних процесів, що забезпечують переробку сировини в продукцію, готову для реалізації кінцевому споживачу, а також лабораторій (власних або залучених на договірних засадах у випадках, передбачених цим Законом), акредитованих відповідно до законодавства.

Разом з тим, основні вимоги щодо роботи суб`єктів господарської діяльності (закладів, підприємств) усіх форм власності, що здійснюють діяльність на території України у сфері ресторанного господарства регламентуються Правилами роботи закладів (підприємств) ресторанного господарства, затверджених наказом Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України від 24.07.2002 № 219, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20.08.2002 за № 680/6968 (далі - Правила № 219).

Згідно з пунктом 1.3 Правил № 219 ресторанне господарство вид економічної діяльності суб`єктів господарської діяльності щодо надавання послуг відносно задоволення потреб споживачів у харчуванні з організуванням дозвілля або без нього; заклад ресторанного господарства організаційно-структурна одиниця у сфері ресторанного господарства, яка здійснює виробничо-торговельну діяльність: виробляє і (або) доготовляє, продає і організовує споживання продукції власного виробництва і закупних товарів, може організовувати дозвілля споживачів; технологічна документація на страви та вироби - документація із зазначенням опису технологічного процесу виробництва продукції, переліку продуктів, продовольчої сировини, речовин і супутніх матеріалів, що застосовуються в процесі приготування, даних про норми їх вмісту в кінцевому харчовому продукті, термін придатності до споживання, умов зберігання, способу реалізації (подання) споживачу, вимог до якості страв та виробів.

Пунктом 1.4 Правил № 219 встановлено, що суб`єктами господарської діяльності здійснюється діяльність у сфері ресторанного господарства після їх державної реєстрації в установленому законодавством порядку. Роздрібна торгівля алкогольними напоями і тютюновими виробами в закладах (підприємствах) ресторанного господарства здійснюється суб`єктами господарської діяльності за наявності відповідних ліцензій.

Суд зазначає, що при приготуванні коктейлів відсутній повний технологічний цикл виробництва, використовуються готові, вироблені алкогольні напої вже ліцензованих виробників та приготування здійснюється безпосередньо в ресторані.

Так, згідно з Актами перевірок контролюючим органом встановлено, що коктейлі, які продаються під комерційними назвами «Журавлина», «Медовуха», «Хріновуха» виготовляються позивачем методом змішування інгредієнтів горілки Немирів Українська особлива 40% міцності, сироп в асортименті, сік в асортименті.

Відтак, позивач не здійснює виробництва алкогольних напоїв, а лише готує коктейлі шляхом змішування готових алкогольних напоїв з іншими складниками, а тому у позивача відсутній обов`язок маркувати такі коктейлі, в тому числі отримувати ліцензію на виробництво таких алкогольних напоїв.

Коктейлі, які продаються під комерційними назвами «Журавлина», «Медовуха», «Хріновуха» приготовлені шляхом настоювання горілки ліцензованих виробників, що придбувається позивачем у готовому вигляді з марками акцизного податку, на інших інгредієнтах (складниках) у відповідності до затверджених технологічних карт, копію якої надано до матеріалів справи.

При цьому факт придбання горілки «Немирів Українська особлива 40%», яка настоюється при виготовленні коктейлю позивачем підтверджено відповідними первинними документами з придбання горілки.

З урахуванням викладеного суд вважає безпідставними доводи контролюючого органу про здійснення позивачем виробництва алкогольних напоїв та вважає, що фактично позивачем здійснювалось виготовлення коктейлів, що не передбачає необхідності їх маркування.

Відповідно до підпункту 14.1.107 пункту 14.1 статті 14 ПК України марка акцизного податку - спеціальний знак для маркування алкогольних напоїв та тютюнових виробів, віднесений до документів суворого обліку, який підтверджує сплату акцизного податку, легальність ввезення та реалізації на території України цих виробів.

Положеннями статті 11 Закону №481/95-ВР встановлено обов`язковість та порядок маркування алкогольних напоїв, які реалізуються в Україні, марками акцизного податку встановленого зразка.

Відповідно до абз. 3 частини 4 статті 11 зазначеного закону алкогольні напої та тютюнові вироби, які виробляються в Україні, а також такі, що імпортуються в Україну, позначаються марками акцизного податку в порядку, визначеному законодавством.

Згідно з пунктом 226.1 статті 226 ПК України у разі виробництва на митній території України алкогольних напоїв і тютюнових виробів чи ввезення таких товарів на митну територію України платники податку зобов`язані забезпечити їх маркування марками встановленого зразка у такий спосіб, щоб марка акцизного податку розривалася під час відкупорювання (розкривання) товару.

Маркуванню підлягають усі алкогольні напої з вмістом спирту етилового понад 8.5 відсотка об`ємних одиниць. Маркування вироблених в Україні алкогольних напоїв із вмістом спирту етилового до 8,5 відсотка об`ємних одиниць не здійснюється (пункт 226.6 статті 226 ПК України).

Відповідно до пункту 20 Положення про виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв та тютюнових виробів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2010 №1251 маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів здійснюється виробником зазначеної продукції. Для алкогольних напоїв використовуються марки із зазначенням сум акцизного податку, сплаченого за одиницю маркованої продукції, з точністю до тисячного знака, яка відповідає сумі, визначеній з урахуванням діючих на дату розливу продукції ставок акцизного податку, міцності продукції та місткості тари.

Враховуючи встановлені судом обставини, за яких позивача не можна вважати виробником алкогольних напоїв, відсутнім є його обов`язок маркувати виготовлені ним коктейлі. В даному випадку, законодавство передбачає та покладає обов`язок маркування алкогольних напоїв на його виробника, в той же час позивача за встановлених обставин, не можна вважати такою особою, тому у позивача відсутній обов`язок маркування коктейлів «Журавлина», «Медовуха», «Хріновуха», які реалізуються в його закладах .

Окрім цього, щодо незабезпечення обліку товарних запасів за місцем їх зберігання/реалізації, порушення пункту 12 статті 203 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», суд зазначає наступне.

Як вже встановив суд, позивач виготовляє коктейлі шляхом змішування горілки «Немирів Українська особлива 40%» із різними інгредієнтами (сироп, сік) у відповідності до технологічних карток. Відповідні технологічні картки були наявні в ресторані на момент проведення перевірки і надавались інспекторам для огляду.

Враховуючи те, що позивач самостійно виготовляє зазначені коктейлі, суд вказує на те, що прихідних видаткових накладних на закупівлю цих коктейлів в позивача немає. Інгредієнти для зазначених коктейлів позивач закуповує в постачальників. Відповідні прихідні видаткові накладні були наявні в закладі на момент перевірки та надавались інспекторам для огляду.

Таким чином, позивачем правомірно ведеться облік товарних запасів за місцем їх зберігання/реалізації.

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Поряд з цим, надаючи оцінку кожному аргументу учасників справи, що мають значення для правильного вирішення адміністративної справи, суд застосовує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) №303-A, пункт 29). Наведена позиція Європейського суду з прав людини також застосовується і Верховним Судом, зокрема, у постанові від 28.08.2018 у справі №802/2236/17-а.

З урахуванням вищенаведених норм діючого законодавства та фактичних обставин справи, суд дійшов висновку, що відповідач не довів правомірність та обґрунтованість вказаних вище висновків про порушення позивачем пунктів 2,12 статті 3 Закону № 265/95-ВР, викладених в актах фактичних перевірок та прийнятих на їх підставі податкових повідомлень-рішень від 21.08.2025 № та , а тому з наведених вище підстав, виходячи з наданих суду статтею 245 КАС України повноважень, позов підлягає до задоволення.

Відповідно до статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Згідно частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивач при зверненні до суду з даним адміністративним позовом сплатила судовий збір у розмірі 24 224,00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №12055 від 21.11.2025.

Відтак, на користь позивача необхідно стягнути судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 24 224,00 грн.

Керуючись статтями 6-10, 14, 72-77, 90, 139, 159, 241-246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Податкового кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРО АЛЬЯНС ЛУЦЬК» до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Волинській області від 21.08.2025 № та .

Стягнути з Головного управління ДПС у Волинській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРО АЛЬЯНС ЛУЦЬК» судовий збір у розмірі 24 224,00 грн (двадцять чотири тисячі двісті двадцять чотири гривні 00 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРО АЛЬЯНС ЛУЦЬК» (43025, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Винниченка, будинок 4, ).

Відповідач: Головне управління ДПС у Волинській області (43010, Волинська область, місто Луцьк, майдан Київський, будинок 4, код ЄДРПОУ ВП 44106679).

Повний текст судового рішення складено до 25.02.2026.

Головуючий

Суддя В.В. Мачульський