Справа № 147/2349/25
Суддя: Мудрак А. М.
Дата ухвалення: 2026-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 147/2349/25
Провадження № 2-а/147/2/26
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2026 року с-ще Тростянець

Тростянецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Мудрак А.М.

з участю секретаря Чудак Г.І.,

представника позивача Антощука В.Д.,

представника відповідача Бахур В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в:

у грудні 2025 року представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Антощюк В.Д. звернувся до суду з адміністративним позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, в якому просить: 1/ визнати протиправною та скасувати постанову №0004800 від 21.11.2025 винесену в.о. заступника начальника Управління державного нагляду (контролю) у Вінницькій області начальником відділу державного контролю на наземному транспорті Р. Гурняком про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 132-2 КУпАП, а провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю складу і події адміністративного правопорушення; 2/ стягнути з Державної служби України з безпеки на транспорті за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , суму понесених судових витрат зі сплати судового збору та витрати за надання правничої допомоги. В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що підставами для скасування постанови № 0004800 від 21.11.2025 про накладення адміністративного стягнення є: 1/ кваліфікація адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 132-2 КУпАП не відповідає розміру накладеного штрафу в сумі 51000 грн; 2/ позивач ОСОБА_1 не є субєктом вчинення адміністративного правопорушення за ст. 132-2 КУпАП; 3/ у постанові № 0004800 від 21.11.2025 відсутні суть і обставини правопорушення, які могли б бути підставою для притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 132-2 КУпАП; 4/другорядні порушення, допущені при винесенні оскаржуваної постанови, які кожен самостійно не можуть бути підставами для скасування оскаржуваної постанови, проте в сукупності додатково підтверджують її протиправність, це зокрема відсутність у постанові: району місця проживання ОСОБА_1 , а у Вінницькій області налічується більше 5 с. Олександрівка в різних районах; не зазначено місце народження ОСОБА_1 ; у п. 5 постанови зазначено, що вона набуває законної сили 21 листопада 2025 року, хоча згідно з ч.3 ст. 291 КУпАП, постанова у справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, та постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 132-2 цього Кодексу, набирає законної сили після її вручення особі або отримання поштового повідомлення про вручення, або про відмову в її отриманні, або повернення поштового відправлення з позначкою про невручення, а як уже раніше зазначалося постанова була вручена ОСОБА_1 02.12.2025.

Щодо кваліфікації адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 132-2 КУпАП, яка не відповідає розміру накладеного штрафу в сумі 51000 грн, зауважив наступне. Згідно з постановою № 0004800 від 21.11.2025, позивача ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 132-2 КУпАП та накладено на неї штраф у розмірі п`ятдесят одна тисяча гривень. В той же час, згідно з КУпАП передбачено, що за дії визначені ч.1 ст. 132-2 КУпАП тягнуть за собою накладення штрафу на громадян, фізичних осіб - підприємців або уповноважених посадових осіб вантажовідправника в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 17*500 = 8500 грн, а не 51000 грн. Вказане свідчить, що при винесенні оскаржуваної постанови посадовими особами невірно здійснено кваліфікацію адміністративного правопорушення або невірно визначено санкцію за вчинене адміністративне правопорушення, що є самостійною підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Щодо твердження, що позивач ОСОБА_1 не є суб`єктом вчинення адміністративного правопорушення за ст. 132-2 КУпАП стверджу, що у ст. 14-3 КУпАП взагалі мови не йде про правопорушення, адміністративна відповідальність, за яке передбачена ст. 132-2 Кодексу, та вказана стаття не передбачає адміністративної відповідальності керівника юридичної особи вантажовідправника. Товаросупровідні документи (ТТН) виписані вантажовідправником працівником ДП ДГ «Олександрівське» ННЦ ІЗ НААН завскладом ОСОБА_2 . Крім того, у день виписки товаросупровідних документів (ТТН) позивач ОСОБА_1 перебувала у відрядженні у м. Київ, а обов`язки керівника виконувала інша особа заступник директора В. Богатко. Вказані обставини доводилися до відома посадових осіб відповідача при розгляді справи про адміністративне правопорушення, проте вони були проігноровані. Внаслідок чого до адміністративної відповідальності було притягнуто особу, яка фактично не вчиняла адміністративного правопорушення та не є суб`єктом правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 132-2 КУпАП.

Щодо того, що у постанові № 0004800 від 21.11.2025 відсутні суть і обставини правопорушення, які могли б бути підставою для притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 132-2 КУпАП, то варто зауважити наступне. Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченими ст. 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів. Фактично, як слідує з постанови № 0004800 від 21.11.2025 року винесеної в.о. заступника начальника Управління державного нагляду (контролю) у Вінницькій області до адміністративної відповідальності притягнуто позивача ОСОБА_1 було виявлено внесення (зазначення) вантажовідправником відомостей про масу або габарити вантажу до товарно-транспортної накладної або іншого визначеного законодавством документа на вантаж, що перевищують встановлені законодавством вагові або габаритні параметри понад 30%, чим порушено ч.1 ст. 132-2 КУпАП.

Звертає увагу, що у постанові наведено виключно частину ст. 132-2 КУпАП, яка може бути кваліфікуючою обставиною для притягнення до адміністративної відповідальності. Тобто у постанові відсутні посилання на докази, які формують склад адміністративного правопорушення, зокрема неодноразове застосування у розділі суть та обставини вчинення адміністративного правопорушення сполучника «або» свідчить про не з`ясування обставин справи та не може бути достатнім підтвердженням достатності підстав поза розумним сумнівом для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Додатково зауважує, що сама лише постанова про притягнення до адміністративної відповідальності серії № 0004800 від 21.11.2025 не є доказом вчинення адміністративного правопорушення, а лише рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення.

Ухвалою судді Тростянецького районного суду Вінницької області від 16 грудня 2025 року прийнято адміністративний позов відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного провадження.

23 грудня 20252 року представником відповідача подано до суду відзив на позов, в якому зазначили, що ознайомившись зі змістом позовної заяви, вважають, що наявні підстави для відмови в задоволенні позовних вимог з огляду на наступне. У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.

23.09.2025 Укртрансбезпекою здійснювалась рейдова перевірка на а/д Т-02-22 (дорога місцевого значення) під час якої було зупинено вантажний автомобіль у складі спеціального вантажного сідлового тягача MAN реєстраційний номер НОМЕР_2 з напівпричепом SCHWARZMULLER реєстраційний номер НОМЕР_3 під кермуванням ОСОБА_3 . Під час перевірки за результатом проведення документального габаритно-вагового контролю транспортного засобу виявлено перевищення встановлених п.22.5 Правил дорожньго руху параметрів при перевезенні вантажу на дорозі місцевого значення.

Перевезення здійснювалось на підставі товарно-транспортної накладної № 328 від 23.09.2025 наданої під час перевірки водієм. Згідно з відомостями зазначеними в товарно-транспортній накладні лише маса самого вантажу складає 42,800 т, в той час як фактична маса шляхом додавання транспортних засобів без навантаження становить 57,475 т при норматино допустимій 24 т. За результатами проведеної перевірки посадовими особами було складено: акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №ОАР 000509 від 23.09.2025, акт про перевищення транспортним засобом нормативно вагових параметрів №ОАВ 000123 від 23.09.2025, довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю №0052475 від 23.09.2025.

Загальна маса транспортного засобу з вантажем становить 57,475т шляхом додавання власної маси транспортного засобу без навантаження та маси вантажу вказаної у товарно-транспортній накладній вартажовідправником (5250+9425+42,800 = 57,475 т).

У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами. Тобто, положеннями спеціального закону покладено на перевізника обов`язок з забезпечення, а водія - пред`явлення для перевірки відповідних документів. Таким чином, виявлено порушення, передбачене ст. 132-2 КУпАП, а саме внесення (зазначення) вантажовідправником відомостей про масу або габарити вантажу до товарно-транспортної накладної або іншого визначеного законодавством документа на вантаж, що не відповідають фактичним даним, які перевищують нормативно встановлені законодавством вагові або габаритні параметри понад 30 відсотків.

Зазначає, що формування та збір документів для перевезення завершується на початку руху та всі документи щодо перевезення мають бути наявні у водія під час перевірки, тобто саме на місці зупинки (події) мають бути надані первинні документи, інші документи на підставі яких здійснюється перевезення та саме на підставі цих документів встановлюються фактичні обставини. Носієм доказової інформації щодо встановлених таким чином обставин, є первинні документи контролю, що складаються контролюючим органом, акти, довідки.

Під час перевірки водієм було надано товарно-транспортну накладну № 328 від 23.09.2025, відповідно до якої вантажовідправником є ДП ДГ «Олександрівське» ННЦ ІЗ НААП (). Жодних зауважень щодо особи вантажовідправника водієм під час перевірки надано не було, про що, зокрема, свідчать відомості акту проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час перевезення пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 23.09.2025 ОАР № 000509. Факт складання вказаної накладної позивачем не заперечується.

Щодо відповідальної особи та запрошення на розгляд справи повідомля наступне. Відповідно до ч.1 ст. 279-5 КУпАП уповноважені на те посадові особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а в разі необхідності - за данимиЄдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі Єдиний державний реєстр) встановлюють відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-3 цього Кодексу, або вантажовідправника. Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань керівником та представником є ДП ДГ «Олександрівське» ННЦ ІЗ НААП є саме позивач. Відомості про інших осіб в Єдиному державному реєстрі відсутні.

Додатково щодо посилань позивача на те, що відповідальною особою є завсклад ОСОБА_2 , звертає увагу суду, що представником позивача не надано жодних доказів на підтвердження вказаних доводів.

Таким чином, з наведеного вище та на підставі системного аналізу, вбачається, що директор-керівник є компетентною особою, яка в межах наданих повноважень та діючи в інтересах підприємства, є суб`єктом, що несе відповідальність.

Також зазначає, що відсутній імперативний припис щодо обов`язкової участі вантажовідправника при розгляді справи. Натомість відповідачем було запрошено на розгляд справи позивача. В направлених повідомленнях про розгляд справи позивача було попереджено про те, що у разі неявки на розгляд справи, метеріали будуть розглянуті без участь позивача.

Позивач зазначає, що оскаржувана ним постанова не відповідає формі та порядку її винесення, передбачених в Інструкції з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, затвердженої Наказом Міністерства інфраструктури України №512 від 27.09.2021, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 01.10.2021 за № 1286/36908, зокрема що у постанові відсутні відповідні відомості. Проте, така думка є хибною з огляду на наступне. Наказом Міністерства інфраструктури України №512 від 27.09.2021 затверджено дві інструкції, а саме: Інструкцію з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані не в автоматичному режимі (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 01 жовтня 2021 року за №1287/36909). При винесені оскаржуваної постанови відповідач керувався Інструкцією з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані не в автоматичному режимі (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 01 жовтня 2021 р. за №1287/36909) та положеннями ч.4 ст. 132-2, ст. ст. 229, 249, ч.2 ст. 258, ст. ст. 276, 279-5 КУпАП. Разом з тим форма та зміст винесеної керівником Управління державного нагляду контролю у Вінницькій області постанови відповідає додатку 2 до зазначеної Інструкції (пункт 3 розділу III). Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, скоєне позивачем, посадова особа начальник Управління державного нагляду контролю у Вінницькій області на підставі оформлених інспектором документів, що містять повні дані та відомості, необхідні для такого розгляду (копії яких додаються до відзиву), дійшов висновку про наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 132-2 КУпАП.

Таким чином, посилання позивача щодо недодержання відповідачем порядку оформлення постанови про адміністративного стягнення є безпідставним та необґрунтованим.

У позові позивачем не доведено порушень при прийнятті спірної постанови, які могли б вплинути на кінцевий результат розгляду питання про притягнення позивача до адміністративної відповідальності. Тобто тих порушень, які б по суті стали би підставами для визнання накладення штрафу незаконним.

Під час виготовлення постанови від 21.11.2025 № 004800 допущено описку при написанні частини статті Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме зазначено «частину 1 статті 132-2 КУпАП» замість «частина 4 статті 132-2 КУпАП». Крім того, вказана описка не спростовує встановлений факт вчиненого правопорушення.

Щодо судових витрат зазначили, що витрати на правову допомогу відшкодовуються лише в тому випадку, якщо правова допомога реально надавалася у справі тією особою, яка одержала за це плату, та їх сплата підтверджується належними підтверджуючими документами. Розмір її повинен бути співмірним із завленими вимогами.

Відповідач просить прийняти відзив на позовну заяву та врахувати викладені в ньому доводи під час розгляду справи 147/2349/25 по суті та у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась.

Представник позивача Антощюк В.Д. в судовому засіданні підтримав заявлений позов за обставин, виладених у заяві, додаткоо зазначив, що неправильне зазначення частини статті, за якою притягується ОСОБА_1 , не є технічною помилкою, адже тричі в постанові вказано одне і те саме. Також зазначив, що ОСОБА_1 не є суб`єктом відносно якого правомірно складено постанову, адже на час виявлення порушення вона була у відрядженні та обов`язки керівника підприємства виконував заступник Богатко, про що ОСОБА_1 повідомила відповідача завчасно до моменту винесення постанови.

Представник відповідача Бахур В.В. в судовому засіданні заперечила щодо позовних вимог, зазначила, що усі запереченні викладені у відзиві на позов. Також зазначила, що позивачем не було надано відповідачу доказів хто здійснюав повноваження керівника. Щодо зазначення частини першої ст. 132-2 КУпАП стверджує, що це описка. Також вказала, що будь-яких рішень щодо виправлення описки не вживалося, оскільки це не передбачено законодавством. Штраф накладено за ч.4 ст. 132-2 КУпАП у розмірі 51000 грн і це є вірним.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч.1 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Частиною першою статті 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлені наступні обставини.

21 листопада 2025 року в.о. заступника начальника Управління державного нагляду (контролю) у Вінницькій області начальником відділу державного контролю на наземному транспорті Русланом ГУРНЯК було винесено постанову №0004800 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 132-2 КУпАП (а.с.13 на звороті) за те, що 23.09.2025 на а/д Т-02-22, Вінницька область, при здійсненні перевезень вантажу транспортними засобами марки MAN, р.н. НОМЕР_2 , причіп марки SCHWARZMULLER, р.н. НОМЕР_3 , згідно ТТН №328 від 23 вересня 2025 року було виявлено внесення (зазначення) вантажовідправником відомостей про масу та габарити вантажу до товарно-транспортної накладної або іншого визначеного законодавством документа на вантаж, що перевищують нормативно встановлені законодавством вагові або габаритні параметри понад 30%, чим порушено ч.1 ст.132-2 КУпАП. При цьому відповідач керувався ст. 229, ч.1 ст. 132-2 КУпАП і постановив визнати ОСОБА_1 винною у вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 132-2 КУпАП, та накласти на неї штраф у розмірі п`ятдесят одна тисяча гривень 00 коп.

Копія вказаної постанови 24.11.2025 була направлена на адресу ДПДГ «Олександрівське» директору ОСОБА_1 (а.с.13).

В якості доказів позивачем надано суду:

копію письмових пояснень до справи про адміністративне правопорушення від 21.11.2025 №3, які отримані Управлінням державного нагляду (контролю) у Вінницькій області 21.11.2025 за вх.№50122/0/22-25, зі змісту яких вбачається, що представником ОСОБА_1 адвокатом Антощуком В.П. зазначено до початку розгляду справи (про притягнення до адміністративної відповідачьності ОСОБА_1 ) наступні заперечення: «Після ознайомлення з матеріалами справи про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 132-2 КУпАП призначеною на 21 листопада 2025 року, на 14 год 00 хв., виникла необхідність надати додаткові пояснення та документи, що підтверджують відсутність складу адміністративного правопорушення у діях ОСОБА_4 , оскільки 23.09.2025 вона, як в.о. директора перебувала у відрядженні в м. Києві, і в цей період обов`язки керівника Господарства виконувала інша особа - ОСОБА_5 . З урахуванням вказаного, враховуючи перебування у відрядженні, не здійснюючи виконання керівних функцій у підприємстві - ОСОБА_1 не могла вчинити адміністративне правопорушення, і не могла проконтролювати процес виписки відповідальною особою (завсклад - Сороколіта 0.1.) товарно-транспортної накладної №328 від 23 вересня 2025 року, оскільки фактично згідно з п. 3 копії наказу виконання обов`язків у той день (23.09.2025) здійснювалося іншою особою. Також з матеріалів справи про адміністративне правопорушення слідує розбіжність у Акті з даними ТТН, в частині загальної ваги. У матеріалах справи відсутнє місце вчинення адміністративного правопорушення, оскільки зазначення числового індексу автомобільної дороги Т-02-22, яка має протяжність 61,2 км, без заначення конкретного місця суперечить положенням і принципам визначеним у КУпАП. Тому просив закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу і події адміністративного правопорушення»;

копію наказу №97 від 23 вересня 2025 року «Про службове відрядження» виданого в.о. директора О. Воротнюк, яким направлено у службове відрядження строком на 2 дня (23.09.25р-24.09.25р) м. Київ для вирішення господарських потреб слідуючих працівників: водія - ОСОБА_6 , в.о.директора - Воротнюк Олену А. та на період відрядження в.о.директора ОСОБА_7 , виконання обов`язків директора покладено на заступника директора Володимира Богатка. Також головному бухгалтеру ОСОБА_8 наказано видати аванс на відрядження в сумі 300 гри на день, передбачений наказом №7 від 01.01.2025, ОСОБА_6 , ОСОБА_4 після повернення із службового відрядження відзвітувати про суму використаних коштів у порядку, передбаченому законодавством;

посвідчення про відрядження, яким підтверджується перебування у відрядженні з 23.09.2025 по 24.09.2025 ОСОБА_1 ;

товарно-транспортну накладну №328 від 23 вересня 2025 року підписану завскладом ОСОБА_2 .

Відповідачем разом з відзивом на позов надано суду:

1/ акт №ОАР 000509 від 23.09.2025 проведення рейдової перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом (а.с.58). Зі змісту якого вбачається, що під час перевірки встановлено порушення: перевезення вантажу згідно ТТН №328 від 23.09.2025 з перевищенням встановлених законодавством вагоих норм, а саме: загальна маса ТЗ становить 57,475т, при допустимих 40т, що становить 43,68 відсотка перевищення;

2/ акт №ОАВ 000123 від 23.09.2025 про перевищення транспортних засобом нормативно вагових параметрів (а.с.60).

3/ довідку №0052475 про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 23.09.2025 (а.с.61), в якій зазначено, що повна маса транспортного засобу 57,475т.

4/ листи-повідомлення директора ОСОБА_1 про розгляд справи про адміністративне правопушення від 23.10.2025 (а.с.62), пояснення до справи про адміністративне правопорушення від 21.11.2025 з додатками (а.с.63-66), клопотання про відкладення озгляду справи з додатками (а.с.69-73), листи повідомлення про розгляд справи (а.с.74,75), фото ТЗ та реєстраційні документи (а.с.76-78).

Відповідно до статті 132-2 КУпАП відповідальність настає у випадку внесення (зазначення) вантажовідправником відомостей про масу або габарити вантажу до товарно-транспортної накладної або іншого визначеного законодавством документа на вантаж, що не відповідають фактичним даним, які перевищують нормативно встановлені законодавством вагові або габаритні параметри від 5 відсотків до 10 відсотків включно, крім вантажовідправника, який одночасно є перевізником цього вантажу, а так само внесення (зазначення) вантажовідправником відомостей про масу або габарити вантажу до товарно-транспортної накладної або іншого визначеного законодавством документа на вантаж, що перевищують нормативно встановлені законодавством вагові або габаритні параметри від 5 відсотків до 10 відсотків включно, за відсутності оформленого дозволу на проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, - тягнуть за собою накладення штрафу на громадян, фізичних осіб - підприємців або уповноважених посадових осіб вантажовідправника в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (частина перша). Дії, передбачені частиною першою цієї статті, у разі якщо фактичні дані вантажу або внесені (зазначені) відомості перевищують нормативно встановлені законодавством вагові або габаритні параметри понад 10 відсотків, але не більше 20 відсотків включно, - тягнуть за собою накладення штрафу на громадян, фізичних осіб - підприємців або уповноважених посадових осіб вантажовідправника в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (частина друга). Дії, передбачені частиною першою цієї статті, у разі якщо фактичні дані вантажу або внесені (зазначені) відомості перевищують нормативно встановлені законодавством вагові або габаритні параметри понад 20 відсотків, але не більше 30 відсотків включно, - тягнуть за собою накладення штрафу на громадян, фізичних осіб - підприємців або уповноважених посадових осіб вантажовідправника в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (частина третя). Дії, передбачені частиною першою цієї статті, у разі якщо фактичні дані вантажу або внесені (зазначені) відомості перевищують нормативно встановлені законодавством вагові або габаритні параметри понад 30 відсотків, - тягнуть за собою накладення штрафу на громадян, фізичних осіб - підприємців або уповноважених посадових осіб вантажовідправника в розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (частина четрветра).

Об`єктом даного адміністративного правопорушення є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху згідно з Законом України «Про дорожній рух», Правилами дорожнього руху, Законом України «Про перевезення небезпечних вантажів», Правил перевезення небезпечних вантажів.

Об`єктивна сторона правопорушення виражається у таких формах: 1) порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів; 2) порушення правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами.

Суб`єкт адміністративного проступку - спеціальний (водії транспортних засобів; посадові особи, відповідальні за технічний стан, обладнання, експлуатацію транспортних засобів, уповноважені з питань безпеки перевезення небезпечних вантажів; громадяни - суб`єкти підприємницької діяльності).

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу або необережності.

Разом з тим, визначаючись в цій справі щодо суб`єкта відповідальності за ст. 132-2 КУпАП, як уповноваженої посадової особи вантажовідправника, суд враховує наступне.

Статтею 279-5 КУпАП передбачено, що у разі якщо адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, передбачені частиною другою статті 122-2, частинами другою, третьою статті 132-1 цього Кодексу, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, або в разі вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтею 132-2 цього Кодексу, уповноважені на те посадові особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а в разі необхідності - за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань встановлюють відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-3 цього Кодексу, або вантажовідправника.

Статтею 132-2 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність у виді штрафу, що накладається на спеціального суб`єкта - уповноважену посадову особу вантажовідправника.

У свою чергу, відповідно до ст. 14 КУпАП посадові особи підлягають адміністративній відповідальності за адміністративні правопорушення, зв`язані з недодержанням установлених правил у сфері охорони порядку управління, державного і громадського порядку, природи, здоров`я населення та інших правил, забезпечення виконання яких входить до їх службових обов`язків.

Отже, застосування ст. 132-2 КУпАП підлягає в сукупності зі ст. 14 КУпАП.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» від 05 квітня 2001 року №2344-ІІІ, вантажовідправник - фізична особа, фізична особа-підприємець або юридична особа, яка надає перевізнику вантаж для перевезення та вносить відповідні відомості до товарно-транспортної накладної або іншого визначеного законодавством документа на вантаж.

Статтею 51-1 Закону України «Про автомобільний транспорт» передбачено, що вантажовідправник має право на: передачу вантажоперевізнику для перевезення; відшкодування збитків, що виникли внаслідок втрати чи пошкодження вантажу. Вантажовідправник зобов`язаний: вносити до товарно-транспортної накладної або іншого визначеного законодавством документа на вантаж відомості про масу або габарити вантажу, а також повне найменування вантажоодержувача та автомобільного перевізника(прізвище, ім`я, по батькові), код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер, реєстраційний номер облікової картки платника податків чи серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті або відмітку у відповідному полі в ID-картці),прізвище, ім`я, по батькові, номер посвідчення водія, а також інші відомості, визначені законодавством; надавати перевізнику необхідні документи на вантаж, що містять достовірну інформацію; здійснювати в установленому порядку страхування відповідальності на випадок настання негативних наслідків під час перевезення вантажів; відшкодовувати витрати та збитки, заподіяні внаслідок порушення ним законодавства з питань перевезення вантажів.

Як вбачається із матеріалів справи в товарно-транспортній накладній №328 від 23.09.2025 вантажовідправником є Державне підприємство «Дослідне господарство «Олександрвське» ННЦ ІЗ НААН (а.с. 78).

Згідно з інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань директором ДПДГ «Олександрівське» ННЦ ІЗ НААН є ОСОБА_1 (а.с.67).

Однак позивачем до суду в якості доказів неправомірності притягнення особи надано суду копію наказу №97 від 23.09.2025 та посвідчення про відрядження, які підтверджують, що на момент випуску транспортного засобу ОСОБА_1 не могла бути відповідальною особою. Дані докази представником позивача також надавались до відповідача з метою долучення до матеріалів справи під час розгляду справи про адміністративне правопорушеня про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , однак проігноровані останніми.

Відповідно до ч.3 ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити конкретний нормативно правовий акт, який покладає на особу, яка притягається до адміністративної відповідальності певні обов`язки і яких така особа не дотрималася.

Крім цього, оскаржувана постанова не містить посилання на пункт Правил дорожнього руху, який нібито був порушений, в описовій її частині лише зазначено, що порушено ч.1 ст. 132-2 КУпАП.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Виходячи із норм, викладених в ст. 77 КАС України, встановлено, що за загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона. При розгляді справи щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод та інтересів.

Згідно з п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» №14 від 23.12.2005 зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній зокрема потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Верховний Суд у постанові від 23.10.2019 у справі № 357/10134/17 звертає увагу судів на приписи ст. 251 КУпАП, в якій обумовлено, що орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи на підставі доказів, тобто будь-яких фактичних даних, які встановлюються, зокрема, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також іншими документами. Звертає увагу, що відповідно до вимог статті 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В силу принципу презумпції невинуватості, чинної в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.132-2 КУпАП та на неї накладено штраф у розмірі 51000,00 грн.

Санкція ч.1 ст. 132-2 КУпАП передбачає накладення штрафу на громадян, фізичних осіб - підприємців або уповноважених посадових осіб вантажовідправника в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто в сумі 8500 грн, відтак відповідач застосував до позивачки штраф у розмірі, що значно перевищує розмір штрафу, передбачений санкцією інкримінованого їй правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 132-2 КУпАП.

Представник відповідача у відзиві на позовну заяву зазначила, що під час перевірки, яка проводилася 23.09.2025 було виявлено внесення (зазначення) вантажовідправником відомостей про масу або габарити вантажу до товарно-транспортної накладної або іншого визначеного законодавством документа на вантаж, що не відповідають фактичним даним, які перевищують нормативно встановлені законодавством вагові або габаритні параметри понад 30 відсотків. Частина 1 статті 132-2 КУпАП у постанові зазначена помилково.

Натомість, ознайомившись зі змістом постанови №0004800 від 21 листопада 2025 року, судом встановлено, що у зазначеній постанові як в описовій частині так і в резолютивній частині зазначено ч.1 ст. 132-2 КУпАП, та немає жодного зазначення іншої частини.

Касаційний адміністративний суд Верховного Суду в постанові від 08.07.2020 у справі №177/525/17 висловив позицію, згідно з якою зазначив, що ст. 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна ця особа в його вчиненні.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Частиною 3 ст. 286 КАС України передбачено вичерпний перелік рішень які має право прийняти місцевий загальний суд як адміністративний за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, а саме: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що постанова про накладення адміністративного стягнення винесена відповідачем з порушеннями норм КУпАП та ч. 2 ст. 2 КАС України, представником відповідача не надано суду належних, допустимих та достовірних доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, також у постанові вказана некоректна правова кваліфікація правопорушення, у зв`язку з чим оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю.

Керуючись ст. 280 КУпАП, ст. ст. 72-77, 229, 241-246, 286 КАС України, суд

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову №0004800 від 21 листопада 2025 року в.о. заступника начальника Управління державного нагляду (контролю) у Вінницькій області начальника відділу державного контролю на наземному транспорті Р. Гурняка про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 132-2 КУпАП, провадження у справі закрити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повне найменування сторін:

позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

відповідач - Державна служба України з безпеки на транспорті, , адреса місця знаходження: м. Київ, вул. Антоновича, 51.

Повний текст рішення складено 23 лютого 2026 року.

Суддя А.М. Мудрак