Справа № 140/10644/24
Суддя: Лозовський Олександр Анатолійович
Дата ухвалення: 2026-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2026 року ЛуцькСправа № 140/10644/24

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Лозовського О.А.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом Маневицької селищної ради до Міністерства юстиції України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Волинська обласна державна адміністрація, Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України», державний реєстратор Доросинівської селищної ради Волинської області Панасюк Інна Іванівна про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Маневицька селищна рада (далі - позивач) звернулася з позовом до Міністерства юстиції України (далі - Мін`юст, відповідач), в якому просить визнати протиправним та скасувати наказ від 03.09.2024 32196/7 «Про залишення скарг без розгляду по суті»; зобов`язання повторно розглянути скарги від 28.06.2024 №1914/01-12/2-24, №1913/01-12/2-24, які зареєстровані в Міністерстві юстиції України 28.06.2024 №СК-3516-24, СК-3517-24, СК-3518-24,СК-3519-24.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спірний наказ прийнято відповідачем із порушенням Порядку розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 №1128, зокрема, в частині порушення строків розгляду скарги, також в частині вмотивованості висновків Мін`юсту про те, що скаргу подано особою, права якої у зв`язку із оскаржуваним рішенням, дією або бездіяльністю у сфері державної реєстрації прав не порушено.

Волинський окружний адміністративний суд рішенням від 28.01.2025, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22.05.2025, відмовив у задоволенні позову.

Крім того, протокольною ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08.05.2025 залучено до участі у даній справі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Волинську обласну державну адміністрацію та Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України».

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду постановою від 16.12.2025 рішення Волинського окружного адміністративного суду від 28.01.2025 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22.05.2025 скасував, а справу №140/10644/24 направив на новий розгляд до суду першої інстанції.

Справа №140/10644/24 повернулась на адресу Волинського окружного адміністративного суду 26.12.2025 та згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.12.2025, розподілена судді Лозовському О.А.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду 31.12.2025 прийнято справу до провадження, вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін суддею одноособово.

У поданому до суду відзиві від 09.01.2026 відповідач позовні вимоги не визнає, просить відмовити у їх задоволенні. Зазначає, що спірний у даній справі наказ повністю відповідає вимогам Порядку розгляду скарги на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції, скаржником у скарзі не наведено та не підтверджено належними засобами доказування жодних обставин, які б підтверджували факт порушення його прав. Таким чином, наказ Міністерства юстиції України №32196/7 від 03.09.2024 відповідає вимогам законності та прийнятий з дотриманням встановленої процедури.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 09.01.2026 клопотання Міністерства юстиції України про розгляд справи за правилами загального позовного провадження залишено без задоволення.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 09.01.2026 клопотання Міністерства юстиції України про залучення третіх осіб до участі у справі задоволено, вирішено залучити третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача державного реєстратора Доросинівської селищної ради Волинської області Панасюк Інну Іванівну.

13.02.2026 на адресу суду надійшло пояснення від державного реєстратора Доросинівської селищної ради Волинської області Панасюк Інни Іванівни, в якому вона вказує на те, що Міністерство юстиції України у своєму Висновку від 20.08.2024 та наказі від 03.09.2024 цілком справедливо зазначило, що скарги Маневицької селищної ради подані особою, права якої у зв`язку з оскаржуваними реєстраційними діями не порушено. Маневицька селищна рада не була власником або користувачем даних ділянок на момент реєстрації. Вважає, що реєстрація права за державою в особі Волинської ОДА була проведена з дотриманням процедури, визначеної Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відтак, просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

Державним реєстратором речових прав на нерухоме майно Доросинівської сільської ради Волинської області Панасюк Інною Іванівною прийнято рішення про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку кадастровий номер :05:003:0151 за Волинською обласною державною адміністрацією, індексний номер: 72564641 від 12.04.2024.

Також державним реєстратором речових прав на нерухоме майно Доросинівської сільської ради Волинської області Панасюк Інною Іванівною прийнято рішення про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку кадастровий номер :05:003:0152 за Волинською обласною державною адміністрацією, індексний номер: 72565017 від 12.04.2024.

Маневицька селищна рада 28.06.2024 звернулась до Міністерства юстиції України зі скаргами №1914/01-12/2-24, №1913/01-12/2/4, у яких просила провести перевірки правомірності прийнятих вищевказаних рішень державним реєстратором речових прав на нерухоме майно Доросинівської сільської ради Волинської області Панасюк Інною Іванівною.

За результатами розгляду скарг Маневицької селищної ради від 28.06.2024 №1914/01-12/2-24, №1913/01-12/2/4, Центральною Колегією Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції 20.08.2024 сформовано висновок, яким зазначена Колегія рекомендувала залишити без розгляду по суті скарги Маневицької селищної ради від 28.06.2024 №№ 1914/01-12/2-24, 1913/01-12/2/4, оскільки скарги подано особою, права якої у зв`язку з оскаржуваними рішеннями у сфері державної реєстрації прав не порушено.

Наказом Міністерства юстиції України №21967 вирішено залишити без розгляду по суті скарги Маневицької селищної ради від 28.06.2024 №1914/01-12/2-24, №1913/01-12/2/4, оскільки скарги подано особою, права якої у зв`язку з оскаржуваними рішеннями у сфері державної реєстрації прав не порушено.

Не погодившись із вищезазначеним рішенням відповідача, позивач звернувся за судовим захистом.

При вирішенні спору суд застосовує такі нормативно-правові акти.

Положення статті 19 Конституції України встановлюють, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи громадян захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Закон України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" від 15.05.2003 №755-IV (далі - Закон №755-IV) регулює відносини, що виникають у сфері державної реєстрації юридичних осіб, їхньої символіки (у випадках, передбачених законом), громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців.

Відповідно до статті 34 Закону №755-IV рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України та його територіальних органів або до суду.

Міністерство юстиції України розглядає скарги:

1) на проведені державним реєстратором реєстраційні дії (крім випадків, якщо такі реєстраційні дії проведено на підставі судового рішення);

2) на рішення, дії або бездіяльність територіальних органів Міністерства юстиції України.

Територіальний орган Міністерства юстиції України розглядає скарги:

1) на рішення (крім рішення, згідно з яким проведено реєстраційну дію), дії або бездіяльність державного реєстратора;

2) на дії або бездіяльність суб`єктів державної реєстрації.

Територіальний орган Міністерства юстиції України розглядає скарги стосовно державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, які здійснюють свою діяльність у межах території, на якій діє відповідний територіальний орган.

Рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України та його територіальних органів протягом 60 календарних днів з дня прийняття рішення, що оскаржується, або з дня, коли особа дізналася чи могла дізнатися про порушення її прав відповідною дією чи бездіяльністю.

Рішення, дії або бездіяльність територіальних органів Міністерства юстиції України можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України протягом 15 календарних днів з дня прийняття рішення, що оскаржується, або з дня, коли особа дізналася чи могла дізнатися про порушення її прав відповідною дією чи бездіяльністю.

У разі якщо розгляд та вирішення скарги потребують перевірки діяльності державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації, а також залучення скаржника чи інших осіб, Міністерство юстиції України та його територіальні органи можуть встановити інші строки розгляду та вирішення скарги, повідомивши про це скаржника. При цьому загальний строк розгляду та вирішення скарги не може перевищувати 45 календарних днів.

Днем подання скарги вважається день її фактичного отримання Міністерством юстиції України чи його територіальним органом, а в разі надсилання скарги поштою - дата отримання відділенням поштового зв`язку від скаржника поштового відправлення із скаргою, зазначена відділенням поштового зв`язку в повідомленні про вручення поштового відправлення або на конверті.

У разі якщо останній день строку для подання скарги, зазначеного в частині третій цієї статті, припадає на вихідний або святковий день, останнім днем строку вважається перший робочий день, що настає за вихідним або святковим днем.

Скарга на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації або територіального органу Міністерства юстиції України подається особою, яка вважає, що її права порушено, у письмовій формі та має містити:

1) повне найменування (ім`я) скаржника, його місце проживання чи перебування (для фізичних осіб) або місцезнаходження (для юридичних осіб), а також найменування (ім`я) представника скаржника, якщо скарга подається представником;

2) зміст оскаржуваного рішення, дій чи бездіяльності та норми законодавства, порушені на думку скаржника;

3) викладення обставин, якими скаржник обґрунтовує свої вимоги;

3-1) відомості про наявність чи відсутність судового спору з порушеного у скарзі питання, що може мати наслідком скасування оскаржуваного рішення, повідомлення або реєстраційної дії державного реєстратора та/або внесення відомостей до Єдиного державного реєстру;

4) підпис скаржника або його представника із зазначенням дати складення скарги.

До скарги додаються засвідчені в установленому порядку копії документів, що підтверджують факт порушення прав скаржника (за наявності), а також якщо скарга подається представником скаржника - довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження такого представника, або копія такого документа, засвідчена в установленому порядку.

Якщо скарга на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації подається представником скаржника, до такої скарги додається довіреність чи інший документ, що підтверджує його повноваження, або його копія, засвідчена в установленому порядку.

За результатами розгляду скарги Міністерство юстиції України та його територіальні органи приймають мотивоване рішення про:

1) відмову в задоволенні скарги;

2) задоволення (повне чи часткове) скарги шляхом прийняття рішення про:

а) скасування реєстраційної дії, скасування рішення територіального органу Міністерства юстиції України, прийнятого за результатом розгляду скарги, - у разі оскарження реєстраційної дії, рішення територіального органу Міністерства юстиції;

б) проведення державної реєстрації - у разі оскарження відмови у державній реєстрації, зупинення розгляду документів;

в) виправлення технічної помилки, допущеної державним реєстратором;

в-1) про усунення порушень, допущених державним реєстратором з визначенням строків виконання наказу;

г) тимчасове блокування доступу державного реєстратора до Єдиного державного реєстру;

ґ) анулювання доступу державного реєстратора до Єдиного державного реєстру;

е) притягнення до дисциплінарної відповідальності посадової особи територіального органу Міністерства юстиції України;

є) направлення до Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату при Міністерстві юстиції України подання щодо анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю.

Рішення, передбачені підпунктами "а", "ґ" і "е" пункту 2 цієї частини, приймаються виключно Міністерством юстиції України.

За результатами розгляду скарги Міністерство юстиції України та його територіальні органи можуть прийняти мотивоване рішення, в якому передбачити шляхи для задоволення скарги.

Рішення, прийняте за результатами розгляду скарги, надсилається скаржнику протягом трьох робочих днів з дня його прийняття.

У разі якщо за результатом розгляду скарги Міністерством юстиції України чи його територіальними органами виявлено прийняття державними реєстраторами чи суб`єктами державної реєстрації рішень з порушенням законодавства, що має наслідком порушення прав та законних інтересів фізичних та/або юридичних осіб, Міністерство юстиції України, його територіальні органи вживають заходів до негайного повідомлення про це відповідних правоохоронних органів для вжиття необхідних заходів.

Рішення, передбачені підпунктами "а" - "в" пункту 2 частини шостої цієї статті, виконуються не пізніше наступного робочого дня з дати прийняття такого рішення шляхом внесення відповідного запису до Єдиного державного реєстру. Для виконання таких рішень повторне подання документів для проведення державної реєстрації та сплата адміністративного збору не вимагаються.

Міністерство юстиції України та його територіальні органи відмовляють у задоволенні скарги, якщо:

1) скарга оформлена без дотримання вимог, визначених частиною п`ятою цієї статті;

2) на момент прийняття рішення про задоволення скарги шляхом скасування реєстраційної дії щодо державної реєстрації новоствореної юридичної особи, іншої організації, державної реєстрації фізичної особи підприємцем, припинення юридичної особи, іншої організації, припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця або шляхом проведення реєстраційної дії в Єдиному державному реєстрі проведено наступну реєстраційну дію щодо відповідної особи;

3) у разі наявності інформації про судове рішення або ухвалу про відмову позивача від позову з такого самого предмета спору, про визнання позову відповідачем або затвердження мирової угоди сторін;

4) у разі наявності інформації про судове провадження у зв`язку із спором між тими самими сторонами, з такого самого предмета і тієї самої підстави;

5) є рішення цього органу з такого самого питання;

6) в органі ведеться розгляд скарги з такого самого питання від цього самого скаржника;

7) скарга подана особою, яка не має на це повноважень;

8) закінчився встановлений законом строк подачі скарги;

9) розгляд питань, порушених у скарзі, не належить до компетенції органу;

10) державним реєстратором, територіальним органом Міністерства юстиції України прийнято таке рішення відповідно до законодавства.

Порядок розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції України визначається Кабінетом Міністрів України.

Рішення, дії або бездіяльність Міністерства юстиції України та його територіальних органів можуть бути оскаржені до суду.

Порядок розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 №1128 (в редакцій чинній, на час виникнення спірних правовідносин, далі - Порядок) процедуру розгляду відповідно до Законів України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації, територіального органу Мін`юсту, що здійснюється Мін`юстом та його територіальними органами.

Відповідно до пункту 8 Порядку під час розгляду скарги по суті комісія встановлює наявність чи відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення скаржника, зазначених у скарзі, та інші обставини, які мають значення для об`єктивного розгляду скарги, у тому числі шляхом перевірки відомостей, що містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно чи Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - реєстри), та у разі необхідності витребування документів, пояснень тощо у суб`єкта оскарження, і вирішує:

1) чи мало місце прийняття оскаржуваного рішення суб`єктом оскарження, чи мала місце оскаржувана дія або бездіяльність суб`єкта оскарження;

2) чи було оскаржуване рішення прийнято суб`єктом оскарження на законних підставах, чи здійснювалася дія або вчинялася бездіяльність суб`єктом оскарження на законних підставах;

3) чи належить задовольнити кожну з вимог скаржника або відмовити в їх задоволенні;

4) чи можливо поновити порушені права або законні інтереси скаржника іншим способом, ніж визначено ним у своїй скарзі (зокрема внесення шляхом виправлення технічних помилок у записах реєстрів взамін скасування рішення державного реєстратора);

5) які рішення підлягають скасуванню або які дії, що випливають з факту скасування рішення або з факту визнання оскаржуваних дій або бездіяльності протиправними, підлягають вчиненню.

Під час розгляду скарги по суті обов`язково запрошується скаржник та / або його представник (за умови якщо ним зазначено про це у скарзі), суб`єкт оскарження та інші заінтересовані особи, зазначені у скарзі або встановлені відповідно до відомостей реєстрів. Неприбуття таких осіб, яким було належним чином повідомлено про розгляд скарги, а також неотримання такими особами повідомлень про час та місце розгляду скарги з причин, що не залежать від суб`єкта розгляду скарги, не перешкоджає її розгляду (п.9 Порядку).

Копії скарги та доданих до неї документів надаються особам, запрошеним до розгляду скарги по суті (крім скаржника), не пізніше ніж за два дні до дня розгляду скарги по суті. Суб`єкт оскарження та інші заінтересовані особи, зазначені у скарзі або встановлені відповідно до відомостей реєстрів, мають право подавати письмові пояснення по суті скарги, які обов`язково приймаються комісією до розгляду.

У разі повідомлення скаржником та/або його представником, іншими особами, які беруть участь у розгляді скарги по суті, про наявність судового спору між тими самими сторонами, з того ж предмета, з тих же підстав, про які зазначено у скарзі, вони подають комісії засвідчену копію відповідного рішення суду (п.11 Порядку).

За результатами розгляду скарги суб`єкт розгляду скарги на підставі висновків комісії приймає мотивоване рішення про задоволення скарги або про відмову в її задоволенні з підстав, передбачених Законами, у формі наказу (п.12 Порядку).

Висновок комісії, на підставі якого суб`єктом розгляду скарги приймається рішення про задоволення скарги, обов`язково містить інформацію про те, що:

1) рішення, дії або бездіяльність суб`єкта оскарження не відповідають законодавству у сфері державної реєстрації;

2) скарга підлягає задоволенню в повному обсязі чи частково (з обов`язковим зазначенням у якій частині) шляхом прийняття суб`єктом розгляду скарги рішень, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та пунктом 2 частини шостої статті 34 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" (п.13 Порядку).

Аналізуючи оспорюваний наказ суд зазначає наступне.

Державний реєстратор речових прав на нерухоме майно Доросинівської сільської ради Волинської області Панасюк І.І. 12.04.2024 прийняла рішення про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку з кадастровим номером :05:003:0151 за Волинською обласною державною адміністрацією (індексний номер: 72564641). У той же день вона зареєструвала право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :05:003:0152 за тією ж адміністрацією (індексний номер: 72565017).

28.06.2024 Маневицька селищна рада звернулася до Мін`юсту зі скаргами №1914/01-12/2-24 та №1913/01-12/2-24, в яких просила перевірити правомірність рішень, прийнятих державним реєстратором Панасюк І.І.

20.08.2024 Центральна Колегія Мін`юсту сформувала висновок, у якому рекомендувала залишити скарги Маневицької селищної ради без розгляду по суті, оскільки ці скарги подала особа, права якої не були порушені у зв`язку з оскаржуваними рішеннями у сфері державної реєстрації прав.

03.09.2024 Мін`юст видало наказ №2196/7, яким залишило скарги Маневицької селищної ради від 28.06.2024 без розгляду по суті з аналогічним обґрунтуванням (відсутність порушених прав заявника) відповідно до пункту 4 частини шостої статті 37 Закону №1952-IV.

Скаксовуючи рішення Волинського окружного адміністративного суду від 28.01.2025 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22.05.2025 у даній справі, Верховний Суд у постанові від 16.12.2025 зазначив, що а ні судом першої, а ні судом апеляційної інстанції не досліджено, які саме документи були подані скаржником разом зі скаргами №1914/01-12/2-24 та №1913/01-12/2-24, що підтверджують факт порушення прав скаржника та чи підтверджують ці документи факт порушення таких прав, та встановлення цих обставин має значення для правильного вирішення цієї справи.

Як вбачається з матеріалів справи, до вищевказаних скарг представник Маневицької селищної ради Олександр Гаврилюк долучив наступні документи: копію Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державний реєстр Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 25.06.2024 №384230464; копію ухвали про відкриття провадження у справі Господарського суду Волинської області від 01.03.2024 №903/199/24; копію ухвали про закриття провадження у справі Господарського суду Волинської області від 16.04.2024 №903/199/24; наказ Головного управління Держгеокаластру у Волинській області від 08.12.2020 №16-ОП; акт приймання -передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення із державної в комунальну власність від 08.12.2020 (а. с.190-217, том 1).

Тобто, Міністерству юстиції України були надані достатні докази та наведені переконливі обґрунтування, які вказували, що саме права Маневицької селищної ради порушені внаслідок реєстрації спірних земельних ділянок рішеннями від 12.04.2024 №72565017 та №72564641, які прийняті державним реєстратором Доросинівської сільської ради Волинської області Панасюк I.I.

Крім того, Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 №1128 затверджено Порядок розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції.

Якщо під час розгляду Мін`юстом скарги у сфері державної реєстрації відповідно до пункту 5 цього Порядку не виявлено підстав для відмови в її задоволенні чи підстав для пересилання її за належністю, проте встановлено наявність очевидних порушень закону в рішеннях, діях або бездіяльності державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації, територіальних органів Мін`юсту, розгляд такої скари здійснюється на підставі службової записки посадових осіб Мін`юсту погодженої заступником Міністра, невідкладно без розгляду її колегіально.

Так, пунктами 9 та 10 частини 1 наведеної статті визначено, що державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об?єкт нерухомості; ухвали суду про затвердження (визнання) мирової угоди.

Суд зауважує, що ухвала Господарського суду Волинської області від 01.03.2024 у справі №903/199/24, яка стала підставою для державної реєстрації права власності за Волинською адміністрацією земельної ділянки кадастровий номер :05:003:0151 державним реєстратором речових прав на нерухоме майно Доросинівської сільської ради Волинської області Панасюк II., є ухвалою про відкриття провадження у справі, і вона не є судовим рішенням, що набрало законної сили щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, або ухвалою суду про затвердження (визнання) мирової угоди.

Аналогічно, ухвала Господарського суду Волинської області від 26.03.2024 у справі №903/202/24, яка стала підставою для державної реєстрації права власності за Волинською обласною державною адміністрацією земельної ділянки кадастровий номер :05:003:0152 державним реєстратором речових прав на нерухоме майно Доросинівської сільської ради Волинської області Панасюк I.I., є ухвалою про відкладення підготовчого засідання, і вона не є судовим рішенням, що набрало законної сили щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, або ухвалою суду про затвердження (визнання) мирової угоди.

Зазначене підтверджується і позицією Верховного Суду, який у постанові від 10.08.2021 у справі 240/1127/20 зазначив (пункт 33), що «Відповідно до пункту 8 Порядку №1128 під час розгляду скарги по суті комісія встановлює наявність чи відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення скаржника, зазначених у скарзі, та інші обставини, які мають значення для об`єктивного розгляду скарги, у тому числі шляхом перевірки відомостей, що містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно чи Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - реєстри), та у разі необхідності витребування документів, пояснень тощо у суб`єкта оскарження і вирішує:… чи було оскаржуване рішення прийнято суб`єктом оскарження на законних підставах, чи здійснювалася дія або вчинялась бездіяльність суб`єктом оскарження на законних підставах».

Суд наголошує, що при розгляді вищевказаних скарг, Мін`юст не надав оцінку цим документам при вирішенні питання про наявність у позивача статусу особи, права якої порушено; відповідач не запитував додаткові документи для встановлення правового статусу скаржника.

Статус «особи, права якої порушено» у розумінні пункту 4 частини 6 статті 37 Закону №1952-IV передбачає наявність чинного права чи законного інтересу, яке може бути відновлене в результаті задоволення скарги.

Мін`юст, перевіряючи наявність порушеного права скаржника, не вправі вирішувати спір про право власності, що належить до виключної компетенції суду. Водночас обов`язок Мін`юсту полягає у з`ясуванні наявності у скаржника охоронюваного інтересу шляхом оцінки об`єктивних передумов його виникнення (зокрема, статусу та розташування майна), які свідчать про наявність правового зв`язку особи з об`єктом оскаржуваних реєстраційних дій.

При цьому встановлення Мін`юстом цих обставин (зокрема категорії земельних ділянок) спрямоване на з`ясування наявності у скаржника законного інтересу в оскарженні реєстраційних дій, а не вирішення спору про право власності.

Суд зазначає, що залишення скарг без розгляду по суті не може підміняти судовий розгляд спору про право власності, який Мін`юст не має права здійснювати відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 03.04.2024 у справі №916/4093/21.

Також суд встановив, що Міністерство юстиції при розгляді скарг питання про категорію спірних земельних ділянок (землі сільськогосподарського чи лісогосподарського призначення) та застосовність до них пункту 24 Розділу Х "Перехідні положення" 3К України, не звертав увагу на аргументи позивача про те, що спірні земельні ділянки сільськогосподарського призначення за межами населених пунктів у межах Маневицької територіальної громади з 27.05.2021 вважаються землями комунальної власності відповідно до зазначеної норми, тобто, можливість виникнення у позивача права власності на спірні земельні ділянки за законом незалежно від державної реєстрації такого права.

При цьому, суд звертає увагу, що земельні ділянки лісогосподарського призначення (що перебувають у постійному користуванні державних лісогосподарських підприємств) не вибувають з 27.05.2021 з державної власності в комунальну власність відповідно до пункту 24 Розділу Х "Перехідні положення" 3К України.

Посилання відповідача у висновку Центральної колегії Мін`юсту (а. с. 22-23) на те, що з відомостей Державного реєстру прав встановлено, що 27.03.2024 на підставі рішень №72276862, №72276531 державного реєстратора Виконавчого комітету Прилісненської сільської ради Волинської області Меркулової Олени Вячеславівни було припинено право власності скаржника на земельні ділянки на підставі рішення Маневицької селищної ради від 25.03.2024 №45/20 «Про припинення права комунальної власності на земельні ділянки» та відомостей Державного земельного кадастру від 25.03.2024 №71620646, №71621434 не свідчить про те, що вищевказані ділянки даним рішенням змінили своє цільове призначення.

Відтак, вищевказаним рішенням лише змінилось право власності на згадані вище земельні ділянки, а не їх цільове призначення.

Щодо твердження про те, що позивач не є особою, права якої порушено у зв`язку з оскаржуваними рішеннями у сфері державної реєстрації прав, слід зазначити, що припинення права власності Маневицької селищної ради на земельні ділянки з кадастровими номерами 05003:0152 та :05:003:0151 на підставі рішень №72276862 та №72276531 ержавного реєстратора виконавчого комітету Прилісненської сільської ради Волинської області Меркулової О.В. не відміняє положення пункту 24 Розділ Х «Перехідні положення» Земельного кодексу України відповідно до якого, з дня набрання чинності цим пунктом землями комунальної власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад, а тому, не позбавляє Маневицьку селищну права повторного звернення у відповідності до цього пункту для проведення державної реєстрації права власності зазначених вище земельних ділянок за Маневицькою селищною радою.

Суд також зазначає, що позивач оскаржував саме рішення державного реєстратора Панасюк І.І. від 12.04.2024 про реєстрацію права власності за Волинською обласною державною адміністрацією, а не рішення державного реєстратора ОСОБА_1 від 25.03.2024 про припинення права власності Маневицької селищної ради, Мін`юст з огляду на такі обставини, не проаналізував наявність у позивача законного інтересу в оскарженні реєстраційних дій, які призвели до реєстрації права власності на земельні ділянки за іншою особою, якщо позивач посилається на порушення процедури державної реєстрації.

Міністерству юстиції України були надані докази, які вказували, що права Маневицької селищної ради порушені внаслідок незаконної реєстрації спірних земельних ділянок рішеннями саме від 12.04.2024 №72565017 та №72564641, які прийняті державним реєстратором Доросинівської сільської ради Волинської області Панасюк I.I.

Враховуючи викладене, суд вважає, що відповідач, не розглянувши скарги, не дотримався принципу офіційності адміністративної процедури, передбачений пунктом 11 статті 4 Закону №2073-IХ, не встановив обставини, що мають значення для вирішення скарг відповідно до частини першої статті 16 цього Закону.

Суд наголошує, що метою, з якою Мін`юсту надано повноваження щодо розгляду скарг (частина третя статті 11 Закону №2073-IX), є забезпечення законності виключно процедури реєстрації, а не вирішення спорів про належність майна.

Із цих же підстав, суд не перевіряє правильність застосування пунктів 1, 2, 4 частини третьої статті 10, пунктів 9, 10 частини першої статті 27, абзац 2 частини другої статті 84, статей 117, 122, пункту «а» частини першої статті 140 3К України, статей 316, 317, 319, 373 ЦК України, оскільки предметом судового розгляду у цій справі є оскарження наказу Мін`юсту від 03.09.2024 №2196/7, а не вирішення спору про право власності на земельні ділянки, чи перевірка законності рішення державного реєстратора.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що відповідач при розгляді скарг Маневицької селищної ради неналежно встановив фактичні обставини щодо категорії спірних земельних ділянок (сільськогосподарського чи лісогосподарського призначення); не дослідив надані позивачем документи та не перевірив відомості Державного земельного кадастру та Державного реєстру речових прав станом на момент подання скарг; не дотримався принципу офіційності адміністративної процедури (пункти 11 частини першої статті 4, частини першої статті 16 Закону №2073-IХ).

Отже, за встановлених судами обставин та вказаного правового регулювання, оскаржуваний наказ не відповідає таким критеріям індивідуально-правового акту як обґрунтованість та врахування всіх обставин, що мають значення для його прийняття, оскільки для визначення наявності порушеного права особи, яка звернулась із скаргою, у конкретному випадку, необхідно зазначену скаргу розглянути на предмет порушення права особи, яка звернулась зі скаргою, а не обмежитись лише констатацією того, що скарга подана особою, права якої не порушені у зв`язку з прийняттям державним реєстратором Доросинівської сільської ради Панасюк І.І. рішень від 12.04.2024 №72565017 та №72564641.

Так, одним із суттєвих елементів принципу верховенства права є принцип юридичної визначеності. Цей принцип має різні прояви. Зокрема, він є одним з визначальних принципів "доброго врядування" і "належної адміністрації" (встановлення процедури і її дотримання), частково співпадає з принципом законності (чіткість і передбачуваність закону, вимоги до "якості" закону).

Наприклад, у пунктах 70-71 рішення у справі "Рисовський проти України" (заява №29979/04) Європейський Суд з прав людини, аналізуючи відповідність мотивування Конвенції, підкреслює особливу важливість принципу "належного урядування", зазначивши, що цей принцип передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (рішення у справах "Беєлер проти Італії" (Beyeler v. Italy), заява №33202/96, пункт 120, "Онер`їлдіз проти Туреччини" (Oneryildiz v. Turkey), заява №48939/99, пункт 128, "Megadat.com S.r.l. проти Молдови" (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), № 21151/04, пункт 72, "Москаль проти Польщі" (Moskal v. Poland), заява №10373/05, пункту 51). Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах "Лелас проти Хорватії" (Lelas v. Croatia), заява №55555/08, пункт 74, "Тошкуца та інші проти Румунії" (Toscuta and Others v. Romania), заява №36900/03, пункт 37) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (див. зазначені вище рішення у справах "Онер`їлдіз проти Туреччини" (Oneryildiz v. Turkey), пункт 128, та "Беєлер проти Італії" (Beyeler v. Italy), пункт 119).

Принцип "належного урядування", як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість (див. зазначене вище рішення у справі "Москаль проти Польщі" (Moskal v. Poland), заява №10373/05, пункт 73). Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам (там само). З іншого боку, потреба виправити минулу "помилку" не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу (рішення у справі "Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки" (Pincova and Pine v. the Czech Republic), заява №36548/97, пункт 58). Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (див. зазначене вище рішення у справі "Лелас проти Хорватії" (Lelas v. Croatia), пункту 74). Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (рішення у справах "Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки" (Pincova and Pine v. the Czech Republic), пункт 58, "Ґаші проти Хорватії" (Gashi v. Croatia), заява №32457/05, пункт 40, "Трґо проти Хорватії" (Trgo v. Croatia), заява №35298/04, пункт 67). У контексті скасування помилково наданого права на майно принцип "належного урядування" може не лише покладати на державні органи обов`язок діяти невідкладно, виправляючи свою помилку (наприклад, рішення у справі "Москаль проти Польщі" (Moskal v. Poland), пункту 69), а й потребувати виплати відповідної компенсації чи іншого виду належного відшкодування колишньому добросовісному власникові (зазначені вище рішення у справах "Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки" (Pincova and Pine v. the Czech Republic), пункт 53 та "Тошкуце та інші проти Румунії" (Toscu Ухвалою Волинського окружного адміні

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання протиправним та скасування наказу Міністерства юстиції України від 03.09.2024 №2196/7 «Про залишення скарг без розгляду по суті» та його скасування.

Оскільки суд прийшов до висновку про скасування оскаржуваного наказу як протиправного, тому, обираючи належний та ефективний спосіб захисту прав позивача, суд вважає за необхідне зобов`язати Міністерство юстиції України повторно розглянути скарги Маневицької селищної ради від 28.06.2024 №1914/01-12/2-24 та від 28.06.2024 №1913/01-12/2-24.

Частиною 1 та 2 статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до пункту 30 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані. Згідно пункту 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з статтею 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (стаття 90 КАС України).

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд дійшов висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Крім того, відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 3028,00 грн, сплачений згідно з квитанцією від 26.09.2024.

Керуючись статтями 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Маневицької селищної ради Волинської області (44601, Волинська область, Камінь-Каширський район, селище Маневичі, вулиця Незалежності, будинок 26; ) до Міністерства юстиції України (01001, місто Київ, вулиця Городецького, будинок 13; ), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Волинська обласна державна адміністрація (43027, Волинська область, місто Луцьк, Київський майдан, 9; ), Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України» (01001, місто Київ, Руставелі Шота, 9А; , державний реєстратор Доросинівської селищної ради Волинської області Панасюк Інна Іванівна (45133, Волинська область, Луцький район, село Доросині, вулиця Миру, 60) про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України №2196/7 від 03.09.2024 «Про залишення скарг без розгляду по суті», виданий на підставі пункту 4 частини шостої статті 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Зобов`язати Міністерство юстиції України повторно розглянути скарги Маневицької селищної ради від 28.06.2024 №1914/01-12/2-24 та від 28.06.2024 №1913/01-12/2-24.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства юстиції України на користь Маневицької селищної ради Волинської області судовий збір у розмірі 3028 (три тисячі двадцять вісім) гривень 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя О. А. Лозовський