Справа № 240/20763/25
Суддя: Нагірняк Микола Федорович
Дата ухвалення: 2026-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2026 року м. Житомир справа № 240/20763/25

категорія 112010200

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Нагірняк М.Ф., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області, у якому, з урахуванням уточненої позовної заяви, просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області №18 від 19.08.2025 року про відмову у перерахунку пенсії по інвалідності;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області включити та зарахувати до загального трудового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 03.08.1982 року по 08.04.1985 року, з 01.11.1987 року по 14.02.1992 року, з 18.02.1992 року по 19.01.1995 року, з 20.01.1995 року по 27.12.1996 року, внесені до трудової книжки НОМЕР_1 ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області вважати перший запис про прізвище, що міститься в трудовій книжці НОМЕР_1 , як " ОСОБА_2 ";

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 належної їй пенсії по інвалідності, з врахуванням періодів роботи з 03.08.1982 року по 08.04.1985 року, з 01.11.1987 року по 14.02.1992 року, з 18.02.1992 року по 19.01.1995 року, з 20.01.1995 року по 27.12.1996 року, внесені до трудової книжки НОМЕР_1 , та першого запису про прізвище, що міститься в трудовій книжці НОМЕР_1 , як " ОСОБА_2 " з 12.08.2025 року.

В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначила, що з 13.12.2023 року отримує пенсію по інвалідності. 12.08.2025 року звернулася до Відповідача про перерахунок призначеної пенсії по причині неврахування Відповідачем до страхового стажу Позивача певних періодів її трудової діяльності. За результатами розгляду її заяви Відповідач прийняв оскаржуване рішення про відмову у такому перерахунку, посилаючись на те, що записи до її трудової книжки внесені з порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях №162, оскільки відсутній відтиск печатки на титульній сторінці трудової книжки Позивача та наявні розбіжності в написанні прізвища Позивача " ОСОБА_2 " та " ОСОБА_2 ". На думку Позивача, Відповідач протиправно переклав відповідальність за ведення трудової книжки на Позивача. Такі протиправні висновки стали підставою для звернення до суду з позовом у цій справі.

Ухвалою суду від 11.09.2025 року після усунення недоліків позовної заяви відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, у якому проти позову заперечується і зазначається, що основним документом, що підтверджує стаж роботи особи є трудова книжка. При розгляді звернення Позивача було встановлено наявність неправильних та неточних записів в її трудовій книжці. За результатами розгляду звернення Позивача про перерахунок пенсії не можливо було зарахувати до страхового стажу періоди її роботи з 03.08.1982 року по 08.04.1985 року, з 01.11.1987 року по 14.02.1992 року, з 18.02.1992 року по 19.01.1995 року, з 20.01.1995 року по 27.12.1996 року, оскільки на титульній сторінці трудової книжки відсутня печатка підприємства, на якому вона заповнювалася, а також прізвище Позивача " ОСОБА_2 " не відповідає прізвищу " ОСОБА_2 " згідно витягу з Державного реєстру.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню за таких підстав.

Спірні правовідносини між сторонами по даній справі щодо порядку та підстав призначення пенсії, в тому числі зі зниженням пенсійного віку, регулюються правовими нормами Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року №1058-IV (надалі-Закон №1058-IV), що були чинні на день виникнення таких відносин.

За приписами статті 8 Закону №1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Частиною першою статті 26 Закону №1058-IV передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року №1788-XII (надалі - Закон №1788-XII) громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Судом встановлено та визнається сторонами, що Позивач, ОСОБА_1 , є особою ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується даними її паспорта.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Житомирській області та з 13.02.2023 отримує пенсію по інвалідності, розмір якої обчислено відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Позивач 12.08.2025 року звернулась до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про перерахунок призначеної пенсії, оскільки стало відомо, що до її страхового стажу не були враховані періоди її трудової діяльності з 03.08.1982 року по 08.04.1985 року, з 01.11.1987 року по 14.02.1992 року, з 18.02.1992 року по 19.01.1995 року, з 20.01.1995 року по 27.12.1996 року.

За принципом екстериторіальності звернення Позивача для розгляду було передано до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Відповідача у справі.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що за результатами розгляду звернення Позивача Відповідачем було прийнято оскаржуване рішення №18 від 19.08.2025 року про відмову у перерахунку пенсії по інвалідності.

Суть спору між сторонами по даній справі зведена виключно до правомірності вказаного рішення Відповідача №18 від 19.08.2025 року.

Як зазначено в даному рішенні та відповідно до доводів Відповідача, наведених у відзиві на позов, Позивачу не враховано до її загального страхового стажу періоди її трудової діяльності, а саме:

- з 03.08.1982 року по 08.04.1985 року на посаді бухгалтера Будинку офіцерів військової частини пп НОМЕР_2 ;

- з 01.11.1987 року по 14.02.1992 року на посаді бухгалтера Макіївського державного проектного інституту;

- з 18.02.1992 року по 19.01.1995 року на посаді бухгалтера Науково-виробничого підприємства "ПульсАР";

- з 20.01.1995 року по 27.12.1996 року року на посаді бухгалтера Кооперативу "Монолит".

Згідно доводів Відповідача неврахування вказаного періоду трудової діяльності Позивача зумовлено відсутністю на титульній сторінці трудової книжки печатки підприємства, на якому вона заповнювалася, а також не відповідністю прізвища Позивача " ОСОБА_2 " прізвищу " ОСОБА_2 " згідно витягу з Державного реєстру.

Такі доводи Відповідача не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства з огляду на таке.

Так, загальновідомо, що відповідно до вимог ст.62 Закону №1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до дослідженої судом копії трудової книжки Позивача, долученої до позову, така трудова книжка видана на ім`я " ОСОБА_3 " ІНФОРМАЦІЯ_2 військовою частиною пп НОМЕР_2 . Першим записом в даній трудові книжці прямо зазначено, що Позивач з 03.08.1982 року по 08.04.1985 року на посаді бухгалтера Будинку офіцерів військової частини пп НОМЕР_2 .

Послідуючі записи в трудовій книжці підтверджують, що Позивач з 01.11.1987 року по 14.02.1992 року, з 18.02.1992 року по 19.01.1995 року, з 20.01.1995 року по 27.12.1996 року працювала на відповідних посадах та у відповідних підприємствах та установах.

Суд враховує, що за приписами п.2 Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою КМ України від 12.08.1993 р. № 637 (надалі - Порядок №637), лише за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Разом з тим, наявність записів в трудовій книжці Позивача щодо періодів трудової діяльності з 03.08.1982 року по 08.04.1985 року, з 01.11.1987 року по 14.02.1992 року, з 18.02.1992 року по 19.01.1995 року, з 20.01.1995 року по 27.12.1996 року на відповідних посадах виключає необхідність підтвердження такого страхового стажу за процедурою, передбаченою даним Порядком №637.

Суд враховує, що правовідносини щодо видачі трудових книжок станом на 03.08.1982 року були врегульовані правовими нормами Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої постановою Держпраці СРСР від 20.06.1974 року №162 з послідуючими змінами та доповненнями (надалі - Інструкція №162).

Суд погоджується із доводами Відповідача, що відповідно до вимог пункту 2.11 Інструкції №162 першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка.

Безспірно, при дослідження копії трудової книжки Позивача ( НОМЕР_1 ), долученої до позову, встановлено, що на титульній сторінці наявний підпис особи, відповідальної за видачу трудових книжок, але відсутні відбиток печатки військової частини пп НОМЕР_2 , що видала таку трудову книжку.

При цьому суд враховує, що вказана Інструкція №162 не застосовується на підставі Наказу Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України № 58 від 29.07.1993.

Більш того, відповідальність за видачу, ведення трудових книжок несе відповідна уповноважена особа, а не працівник.

Суд зазначає, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 року "Про трудові книжки працівників" № 301, відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Тому недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на його особисті права.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06.02.2018 року по справі № 677/277/17.

Таким чином, Позивач, як особа на яку не покладено обов`язку щодо організації ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок, не може нести відповідальність за неправильність, неточність або неповноту внесених до її трудової книжки відомостей, а тому, невірне заповнення трудової книжки не може бути підставою для не зарахування органом Пенсійного фонду України рішення страхового стражу, результатом чого стало обмеження належного соціального захисту громадянина.

Наведене узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеній у постанові від 21.02.2018 у справі №687/975/17.

У зв`язку з цим суд погоджується із доводами Позивача, що видача трудової книжки без проставлення печатки на титульній сторінці є порушенням, допущеним певною особою при її видачі, але за своє суттю це є носій інформації про трудову діяльність Позивача.

Крім того, в трудовій книжці Позивача відображена вся трудова діяльність Позивача з 03.08.1982 року по 02.09.2024 року. В ході вирішення питання про призначення Позивачу пенсії по інвалідності враховано певні періоди трудової діяльності Позивача, що відображені в цій трудовій книжці Позивача, до страхового стажу.

Жодних обґрунтувань таких алогічних дій ні в оскаржуваному рішенні ні у відзиві Відповідача на позов не зазначено.

Таким чином, допущені недоліки певними особами при оформленні трудової книжки Позивача, не можуть бути підставою для не врахуванню зазначеного періоду трудової діяльності Позивача до її страхового стажу для призначення пенсії по інвалідності чи для проведення її перерахунку.

Одночасно суд зазначає, що зазначені розбіжності у написанні прізвища Позивача" ОСОБА_2 " в трудовій книжці та в Державному реєстрі актів цивільного стану громадян про шлюб " ОСОБА_2 " не можуть бути підставою для неврахування спірних періодів трудової діяльності Позивача до її страхового стажу з огляду на наступне.

По-перше, на титульній сторінці трудової книжки Позивача наявне уточнення щодо прізвища Позивача, що повністю узгоджується із вимогами Інструкції №162.

По-друге, вказані розбіжності у написанні прізвища Позивача виникли виключно внаслідок відхилення від правописних норм української мови і зумовлені впливом російської орфографії в ситуації контактного білінгвізму (поперемінного використання двох мов). Написання в зазначених документах прізвища Позивача українською мовою " ОСОБА_2 " та " ОСОБА_2 " зумовлені впливом російської орфографії при її написанні в жіночому роді.

Зазначене свідчить про наявність підстав для врахування періодів трудової діяльності з 03.08.1982 року по 08.04.1985 року, з 01.11.1987 року по 14.02.1992 року, з 18.02.1992 року по 19.01.1995 року, з 20.01.1995 року по 27.12.1996 року на відповідних посадах до загального страхового стажу при визначенні розміру пенсійних виплат, а тому відмова в такому врахуванні є протиправною та підлягає скасуванню.

Порушене право Позивача підлягає судовому захисту та поновленню шляхом зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області здійснити з 12.08.2025 року перерахунок та виплату ОСОБА_1 належної їй пенсії по інвалідності з врахуванням періодів роботи з 03.08.1982 року по 08.04.1985 року, з 01.11.1987 року по 14.02.1992 року, з 18.02.1992 року по 19.01.1995 року, з 20.01.1995 року по 27.12.1996 року, внесені до трудової книжки НОМЕР_1 .

Відповідно до вимог ст.ст.139-43 Кодексу адміністративного судочинства України підстави для стягнення або відшкодування судових витрат по даній справі відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (Майдан Волі,3, м. Тернопіль, 46001, ) задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області №18 від 19.08.2025 року про відмову ОСОБА_1 у перерахунку пенсії по інвалідності.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області здійснити з 12.08.2025 року перерахунок та виплату ОСОБА_1 належної їй пенсії по інвалідності з врахуванням періодів роботи з 03.08.1982 року по 08.04.1985 року, з 01.11.1987 року по 14.02.1992 року, з 18.02.1992 року по 19.01.1995 року, з 20.01.1995 року по 27.12.1996 року, внесені до трудової книжки НОМЕР_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.Ф. Нагірняк

24.02.26