Справа № 580/7383/25
Суддя: Олексій РІДЗЕЛЬ
Дата ухвалення: 2026-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2026 року справа № 580/7383/25
м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Рідзеля О.А., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Звенигородської міської ради Черкаської області про визнання протиправним і скасування рішення та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

27.06.2025 у Черкаський окружний адміністративний суд надійшов позов ОСОБА_1 (далі позивач) до виконавчого комітету Звенигородської міської ради Черкаської області (далі відповідач), в якому позивач просить:

визнати протиправним ті скасувати рішення відповідача від 28.03.2025 №01-3-06/21 про відмову у внесенні відомостей про реєстрацію місця проживання у попередні періоди на підставі господарських книг;

зобов`язати відповідача внести відомості у реєстр територіальної громади про реєстрацію місця проживання позивача з липня 1950 року на підставі господарських книг.

В обґрунтування позивач вказує, що звернулась до старости Княжицького старостинського округу Звенигородської об`єднаної територіальної громади із заявою про внесення даних до Реєстру територіальної громади на підставі записів у погосподарських книгах з метою оформлення доплати до пенсії, як особі, що проживає на території гарантованого добровільного відселення.

Позивач вважає протиправною бездіяльність старости Княжицького старостинського округу, яка полягає у відмові у внесенні в реєстр територіальної громади відомостей про реєстрацію за попередні періоди та такою, що порушує право на отримання доплати до пенсії, оскільки Головним управлінням ПФУ в Черкаській області повідомлено, що лише після надходження відомостей з Єдиного державного демографічного реєстру, у разі підтвердження мого проживання в селі Княжа (стосується періоду з 1986 року), буде встановлено доплату до пенсії, як особі, яка постійно проживає у зоні безумовного (гарантованого) відселення та в зоні добровільного відселення.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить суд у задоволенні позову відмовити. Вказує, що погосподарські книги є документацією, яка фіксувала наявність осіб у складі домогосподарств, наявність землі, худоби тощо. Вони не є документами, які мають правове значення для реєстрації місця проживання згідно з чинним законодавством. Тому внесення змін до РТГ на підставі записів у погосподарських книгах не може бути здійснене.

Після скасування інституту "прописки" в Україні реєстрація місця проживання здійснюється за іншими правилами, зокрема через внесення відомостей до реєстру територіальної громади, що базуються на підтверджених документах, а не на довідках чи свідченнях.

Відповідно до Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженого постановою КМУ від 07.02.2022 року №265, зміни до РТГ вносяться лише за наявності документів, які підтверджують факт реєстрації особи на певній території.

Для внесення змін необхідно надати підтверджуючі документи, такі як паспорт громадянина України, будинкову книгу, архівні картки прописки. Тільки ці документи є офіційними джерелами інформації, які можуть бути використані для актуалізації даних у РТГ. Всі інші документи (довідки, свідчення, акти) не є достатніми для внесення змін до реєстру, а тим більше для засвідчення фактів реєстрації.

Позивач, посилаючись на записи в погосподарських книгах та свідчення свідків, намагається внести зміни до Реєстру територіальної громади. Проте такі дії є безпідставними, оскільки зміни до РТГ вносяться виключно на підставі документів, що підтверджують факт реєстрації місця проживання особи (паспорти, архівні картки, будинкові книги). Погосподарські книги не є таким документом.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд зазначає таке.

Згідно з посвідченням від 16.12.1993 серії НОМЕР_1 позивач має правовий статус особи, потерпілої від Чорнобильської катастрофи 3 категорії.

Відповідно до витягу з реєстру територіальної громади від 11.11.2024, позивач проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Дата реєстрації 17.05.1995.

Відповідно до довідки виконавчого комітету Звенигородської міської ради від 12.03.2025 №137/01-3-15, ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , дійсно згідно записів у погосподарських книгах за 1950-1952, 1953-1955, 1955-1957, 1958-1960, 1961-1963, 1964-1966, 1967- 1969, 1971-1973, 1974-1976, 1977-1979, 1980-1982, 1983-1985, 1986-1990, 1991-1995 з липня 1950 року по 10 вересня 1990 року була зареєстрована і проживала по АДРЕСА_1 .

У погосподарській книзі №2 за 1986-1990 роки стосовно громадянки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наявні наступні записну розділі І «Список членів сімї»: у рядку 15 «Місцероботи» - колгосп ім. Калініна; у рядку 16 «Посада чи виконувана робота» - доярка; у рядку 17 «Послідуючі зміни в роботі на момент перевірки» - на 1.01.86 колгоспниця; у рядку 18 «Послідуючі зміни в роботі на момент перевірки» - на 1.01.87 без змін; у рядку 19 «Послідуючі зміни в роботі на момент перевірки» - на 1.01.88 без змін; у рядку 20 «Послідуючі зміни в роботі на момент перевірки» - на 1.01.89 без змін; у рядку 21 «Послідуючі зміни в роботі на момент перевірки» - на 1.01.90 без змін; у рядку 22 «Відмітка про тимчасово відсутніх членів сім`ї» підрядку «Вибув» - 10.09.90 Черкаси.

У погосподарській книзі №13 за 1991-1995 роки стосовно громадянки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наявні наступні записи у розділі І «Список членів господарства»: у рядку 17 «Відмітка про тимчасово відсутніх членів сім`ї» підрядну «Вибув» - 10.09.90 м. Черкаси; у рядку 18 «Відмітка про тимчасово відсутніх членів сім`ї» підрядку «Повернувся» - 21.07.95.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 згідно будинкової книги за 1998-1999 роки та паспорта громадянина України зареєстрована і проживає з 17.05.1995 по даний час по АДРЕСА_1 - на території 3 зони гарантованого добровільного відселення.

Згідно свідчень свідків, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 фактично проживала у АДРЕСА_1 у період з 11.09.1990 по 17.05.1995 без реєстрації працювала місцевому колгоспі ім. Калініна (СТОВ «Княжа»).

25.03.2025 ОСОБА_1 , звернулася до старости Княжицького старостинського округу Панченко Таміли Олексіївни з вимогою внести до Реєстру територіальної громади відомості про її місце проживання на території села Княжа Звенигородського району Черкаської області на підставі записів в погосподарських книгах.

Листом від 28.03.2025 №01-3-06/21 відповідач повідомив, що погосподарська книга не є документом, який підтверджує прописку/виписку особи.

Проаналізувавши та вивчивши записи щодо виявлено розбіжності щодо останньої реєстрації місця проживання: згідно погосподарської книги - 21.07.1995 та згідно паспорта і будинкової книги - 17.05.1995, а тому в пріоритет взято паспорт і будинкову книгу.

Стосовно записів про реєстрацію в минулому, то у погосподарській книзі №2 за 1986-1990 роки є запис про вибуття 10.09.1990, але в жодній книзі попередніх періодів не зазначено дату реєстрації, а для внесення даних у РТГ технічно відсутня можливість вчинити дію щодо внесення історичних відомостей без «дати реєстрації» та «дати зняття з реєстрації».

Тому відмовлено у внесенні відомостей про реєстрацію місця проживання у попередні періоди на підставі погосподарських книг через недостатність достовірної інформації про «дату реєстрації» та відсутність технічної можливості вчинити дану дію.

Не погоджуючись із такою відмовою, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відносини, пов`язані зі свободою пересування та вільним вибором місця проживання в Україні, що гарантуються Конституцією України і закріплені Загальною декларацією прав людини, Міжнародним пактом про громадянські та політичні права, Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод і протоколами до неї, іншими міжнародними договорами України регулює Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» №1382-IV від 11.12.2003, який також визначає порядок реалізації свободи пересування та вільного вибору місця проживання і встановлює випадки їх обмеження.

За положеннями статті 3 цього Закону місце проживання - житло з присвоєною у встановленому законом порядку адресою, в якому особа проживає, а також апартаменти (крім апартаментів у готелях), кімнати та інші придатні для проживання об`єкти нерухомого майна, заклад для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, стаціонарна соціально-медична установа та інші заклади соціальної підтримки (догляду), в яких особа отримує соціальні послуги.

Згідно зі ст.1 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» від 05.11.2021 №1871-ІХ (далі - Закон №1871-ІХ) декларування місця проживання, реєстрація місця проживання (перебування) особи не є підставою для набуття такою особою права володіння, користування чи розпорядження житлом (у тому числі не є підставою для вселення чи визнання за особою права на проживання та/або права користування житлом), про проживання в якому особа повідомила.

За визначеннями, наведеними у п.п. 4, 5, 7, 11, 12 ч.1 ст.2 Закону №1871-ІХ:

декларування місця проживання особи - повідомлення особою органу реєстрації адреси свого місця проживання шляхом надання декларації про місце проживання в електронній формі з використанням Єдиного державного веб-порталу електронних послуг з подальшим внесенням такої інформації до реєстру територіальної громади;

житло - житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, в якому особа постійно або тимчасово проживає;

орган реєстрації - виконавчий орган сільської, селищної або міської ради, який на території територіальної громади, на яку поширюються повноваження відповідної ради, забезпечує формування та ведення реєстру територіальної громади, облік задекларованого місця проживання/зміну місця проживання особи;

реєстраційна дія - внесення органом реєстрації до реєстру територіальної громади відомостей про зареєстроване місце проживання (перебування), зняте з реєстрації місце проживання, задеклароване місце проживання/виключення з реєстру територіальної громади інформації про задеклароване місце проживання, скасування реєстрації місця проживання/зняття з реєстрації місця проживання (перебування)/задекларованого місця проживання/зміненого місця проживання (перебування) з подальшою передачею таких відомостей до відомчої інформаційної системи. Реєстраційна дія є завершеною після отримання органом реєстрації підтвердження про внесення відповідної інформації до відомчої інформаційної системи;

реєстрація місця проживання (перебування) особи - внесення за заявою про реєстрацію місця проживання (перебування), поданою особою в паперовій формі, до реєстру територіальної громади інформації про місце проживання (перебування) особи.

Відповідно до ст.3 Закону №1871-IX декларування та реєстрація місця проживання (перебування) особи здійснюється з метою:

1) створення умов для реалізації прав особи, зокрема виборчих прав, права на участь у місцевому самоврядуванні, на отримання соціальних, публічних послуг, у випадках, передбачених законом;

2) ведення офіційного листування та здійснення інших комунікацій з особою;

3) використання знеособлених даних реєстрів територіальних громад для обґрунтованого розроблення органами державної влади та органами місцевого самоврядування програм економічного і соціального розвитку адміністративно-територіальних одиниць, визначення правомочності зборів жителів територіальної громади, для статистичних, наукових та інших потреб у визначених законом та актами Кабінету Міністрів України випадках.

Згідно з ч.1, ч.2 ст.4 Закону №1871-IX особа одночасно може мати лише одне задеклароване або одне зареєстроване місце проживання (перебування). Порядок декларування місця проживання, реєстрації місця проживання (перебування), зміни місця проживання, зняття з реєстрації місця проживання, скасування декларування місця проживання, реєстрації місця проживання (перебування), форми декларацій (заяв), що подаються для декларування місця проживання, реєстрації місця проживання (перебування), зміни місця проживання, зняття із задекларованого та зареєстрованого місця проживання (перебування), а також порядок ведення реєстру територіальної громади, надання та передачі інформації з та до такого реєстру визначаються Кабінетом Міністрів України.

Так, механізм здійснення декларування/реєстрації місця проживання (перебування), зміни місця проживання, зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування), скасування декларування/реєстрації місця проживання (перебування), а також встановлює форми необхідних для цього документів визначено Порядком декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.02.2022 № 265 (далі - Порядок № 265).

За правилами п.3,4 Порядку №265 декларування/реєстрація місця проживання (перебування), зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування), зміна місця проживання (перебування), скасування декларування/реєстрації місця проживання (перебування) особи здійснюється органом реєстрації, на території територіальної громади, на яку поширюються повноваження відповідної ради.

Особа може задекларувати/зареєструвати своє місце проживання (перебування) лише за однією адресою. У разі коли особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює декларування/реєстрацію місця проживання (перебування) за однією з таких адрес за власним вибором. За адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції.

Порядок реєстрації місця проживання (перебування) особи визначений ст.9 Закону №1871-IX, відповідно до частини 1 якої, у разі реєстрації місця проживання (перебування) особи під час особистого відвідування органу реєстрації (у тому числі через центр надання адміністративних послуг) подається заява про реєстрацію місця проживання (перебування) за формою, затвердженою Кабінетом Міністрів України. Реєстрація місця проживання (перебування) особи, зміна її місця проживання (перебування) може бути здійснена за зверненням її законного представника або представника, що діє на підставі довіреності, посвідченої у встановленому законом порядку (далі - представник).

До заяви про реєстрацію місця проживання (перебування) особи додаються: 1) паспортний документ особи або довідка про звернення за захистом в Україні, або документ, що посвідчує особу без громадянства, з особистими даними; 2) свідоцтво про народження - для дітей віком до 14 років; 3) документи, що підтверджують право на проживання (перебування) в житлі, адреса якого реєструється для проживання (перебування) (відомості про житло (документи), що підтверджують право власності на житло, рішення суду, яке набрало законної сили, про надання особі права на вселення до житла, визнання за особою права користування житлом, жилим приміщенням, договір найму (піднайму, оренди) або інші документи, визначені Кабінетом Міністрів України); 4) документи, що посвідчують особу законного представника (представника); 5) документи, що підтверджують повноваження особи як законного представника (представника), крім випадків, якщо законними представниками дитини є її батьки чи один із батьків; 6) документ, що підтверджує сплату адміністративного збору; 7) військово-обліковий документ (для громадян України, які підлягають взяттю на військовий облік або перебувають на військовому обліку) (ч.2 ст.9 Закону №1871-IX).

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.20 Закону №1871-IX реєстр територіальної громади створюється та ведеться з метою: 1) обробки, використання визначеної цим Законом інформації для обліку осіб, які проживають на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці; 2) надання адміністративних послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання (перебування) осіб; 3) здійснення у порядку міжвідомчої електронної взаємодії внесення інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) особи, а також обміну інформацією між реєстрами територіальних громад, Єдиним державним демографічним реєстром та іншими інформаційно-комунікаційними системами; 4) забезпечення органів державної влади та органів місцевого самоврядування знеособленою інформацією з реєстрів територіальних громад, пов`язаною з місцем проживання (перебування) особи, для здійснення ними своїх повноважень.

Реєстр територіальної громади ведеться органом реєстрації.

Відповідно до п.14 ч.1 ст.23 Закону №1871-IX до реєстру територіальної громади вносяться такі відомості про особу, місце проживання (перебування) якої задекларовано/зареєстровано, зокрема, попереднє місце проживання із зазначенням адреси житла (якщо попереднє місце проживання (перебування) особи було зареєстровано або задекларовано).

Положеннями статті 26 Закону №1871-ІХ закріплено, що за заявою особи, яка декларує або реєструє місце проживання (перебування), власника (співвласника) житла, представників, законних представників особи або власника (співвласника) житла, уповноваженої особи житла, іпотекодержателя або довірчого власника (далі суб`єкт звернення) орган реєстрації видає витяг із реєстру територіальної громади, що підтверджує зареєстроване або задеклароване місце проживання (перебування) особи, виключення інформації з реєстру територіальної громади про місце проживання (перебування) особи.

Витяг із реєстру територіальної громади це документ у паперовій або електронній формі, що підтверджує відомості про місце проживання (перебування) особи або інформацію про відсутність таких відомостей на дату та час формування витягу.

Згідно з пунктами 2 і 4 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 1871-ІХ місце проживання (перебування) особи, зареєстроване до набрання чинності цим Законом, не підлягає повторній реєстрації (декларуванню). Для підтвердження інформації про місце проживання (перебування), зареєстроване до набрання чинності цим Законом, особа може подавати відомості про місце проживання, що були внесені до: 1) паспорта громадянина України, виготовленого у формі книжечки; 2) паспорта громадянина України або паспорта громадянина України для виїзду за кордон у формі е-паспорта або е-паспорта для виїзду за кордон; 3) витягу з реєстру територіальної громади.

Місце проживання (перебування) особи, зареєстроване до дня набрання чинності цим Законом, обліковується в реєстрі територіальної громади, знімається з реєстрації/скасовується у порядку, встановленому для зняття/скасування зняття з реєстрації місця проживання, визначеного цим Законом.

07.03.2025 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №263 «Деякі питання визначення порядку внесення відомостей про місце проживання особи у зоні безумовного (обов`язкового) відселення або в зоні гарантованого добровільного відселення для отримання відповідних доплат», згідно з якою у разі відсутності в Єдиному державному демографічному реєстрі та відомчій інформаційній системі Державної міграційної служби відомостей про місце проживання у зоні безумовного (обов`язкового) відселення або в зоні гарантованого добровільного відселення станом на 26 квітня 1986 р. чи у період з 26 квітня 1986 р. до 1 січня 1993 р. особа може звернутися до органу реєстрації, надавши документи, які підтверджують реєстрацію її місця проживання (паспорт громадянина України у вигляді книжечки та/або будинкова книга), для внесення таких відомостей до реєстру відповідної територіальної громади з подальшим їх переданням до відомчої інформаційної системи Державної міграційної служби та Єдиного державного демографічного реєстру.

З метою підтвердження факту внесення відомостей про місце проживання особа в установленому законодавством порядку може звернутися до органу реєстрації або центру надання адміністративних послуг для отримання витягу з реєстру територіальної громади.

У разі відсутності в особи документів, які підтверджують реєстрацію її місця проживання у зоні безумовного (обов`язкового) відселення або в зоні гарантованого добровільного відселення станом на 26 квітня 1986 р. чи у період з 26 квітня 1986 р. до 1 січня 1993 р. (паспорт громадянина України у вигляді книжечки та/або будинкова книга), особа може звернутися до територіального органу Пенсійного фонду України за отриманням сканованих копій паспорта громадянина України у вигляді книжечки (у разі їх наявності в матеріалах пенсійної справи) з метою подання таких сканованих копій до відповідного органу реєстрації для внесення відомостей про період реєстрації до реєстру територіальної громади з подальшим їх переданням до відомчої інформаційної системи Державної міграційної служби та Єдиного державного демографічного реєстру.

Як установлено судом, в березні 2025 року позивач звернулась до органу реєстрації з заявою про внесення до реєстру територіальної громад відомостей щодо її місця проживання у попередні періоди в с. Княжа на підставі відомостей погосподарських книг.

Як зазначалося судом, в силу положень ст.3 Закону №1871-IX декларування та реєстрація місця проживання (перебування) особи здійснюється, зокрема, з метою, створення умов для реалізації прав особи, на отримання соціальних, у випадках, передбачених законом.

В даному випадку, у разі невнесення до реєстру територіальної громади відомостей про проживання позивача в с. Княжа в період до 17.05.1995, вона може бути позбавлена можливості для реалізації своїх соціальних прав, зокрема, передбачених Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку, отримання доплат до пенсії тощо).

Слід вказати, що у період з 26 квітня 1986 року по 01 січня 1993 року питання реєстрації та облік громадян за місцем проживання було регламентовано Положенням про паспортну систему в СРСР, затвердженим постановою Ради Міністрів СРСР №677 від 28.08.1974, постановою Ради Міністрів СРСР №678 від 28.08.1974 «Про деякі правила прописки громадян», Тимчасовою інструкцією про порядок документування і прописки (реєстрації) громадян, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України №66-дск від 03.02.1992.

Цими нормативними актами було передбачено прописку, як форму реєстрації та обліку населення за місцем проживання, що встановлювала необхідність отримання дозволу органів внутрішніх справ на прописку (виписку) в усіх без винятку населених пунктах України.

За змістом пункту 22 розділу ІІІ Положення про паспортну систему в СРСР, затвердженим постановою Ради Міністрів СРСР №677 від 28 серпня 1974 року, громадяни прописуються за місцем проживання. Громадяни, які прибули на тимчасове проживання із однієї місцевості в іншу на строк більше півтора місяця прописуються тимчасово, а ті, що прибули на строк до півтора місяця реєструються в установленому порядку.

Таким чином, прописка громадянина за певною адресою здійснювалася за конкретним місцем проживання та була обов`язковою, а дотримання умов прописки перевірялося уповноваженими особами органів внутрішніх справ.

Крім того, порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах у спірний період визначався Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затверджених постановою Державного комітету статистики СРСР №5-24/26 від 12.05.1985.

Погосподарський облік вівся в погосподарських книгах, а основним об`єктом погосподарського обліку було домогосподарство - об`єкт, члени якого мали реєстрацію місця проживання на території населеного пункту.

В погосподарські книги записувалися члени господарств усіх суспільних груп (господарства працівників колективних сільськогосподарських підприємств, робітників, службовців, осіб, які зайняті індивідуальною трудовою діяльністю, селянські (фермерські) господарства та ін.), які постійно проживають на території сільської Ради, незалежно від наявності в них будівель, садиби та худоби. Особи, які тимчасово проживали на території сільської Ради, записувались не в погосподарську книгу, а в окремі списки за формою № 2 «Список осіб, що тимчасово проживають на території сільської Ради».

Суд встановив, що ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно записів у погосподарських книгах за 1950-1952, 1953-1955, 1955-1957, 1958-1960, 1961-1963, 1964-1966, 1967- 1969, 1971-1973, 1974-1976, 1977-1979, 1980-1982, 1983-1985, 1986-1990, 1991-1995 з липня 1950 року по 10 вересня 1990 року була зареєстрована і проживала по АДРЕСА_1 .

У погосподарській книзі №2 за 1986-1990 роки стосовно громадянки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наявні наступні записну розділі І «Список членів сім`ї»: у рядку 15 «Місце роботи» - колгосп ім. Калініна; у рядку 16 «Посада чи виконувана робота» - доярка; у рядку 17 «Послідуючі зміни в роботі на момент перевірки» - на 1.01.86 колгоспниця; у рядку 18 «Послідуючі зміни в роботі на момент перевірки» - на 1.01.87 без змін; у рядку 19 «Послідуючі зміни в роботі на момент перевірки» - на 1.01.88 без змін; у рядку 20 «Послідуючі зміни в роботі на момент перевірки» - на 1.01.89 без змін; у рядку 21 «Послідуючі зміни в роботі на момент перевірки» - на 1.01.90 без змін; у рядку 22 «Відмітка про тимчасово відсутніх членів сім`ї» підрядку «Вибув» - 10.09.90 Черкаси.

У погосподарській книзі №13 за 1991-1995 роки стосовно громадянки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наявні наступні записи у розділі І «Список членів господарства»: у рядку 17 «Відмітка про тимчасово відсутніх членів сім`ї» підрядну «Вибув» - 10.09.90 м. Черкаси; у рядку 18 «Відмітка про тимчасово відсутніх членів сім`ї» підрядку «Повернувся» - 21.07.95.

Отже, вказаними погосподарськими книгами підтверджено проживання позивача з 23 липня 1950 року (часу народження) по 10 вересня 1990 року за адресою: АДРЕСА_1 .

З огляду на наведене, належним, повним і ефективним способом захисту і відновлення порушених прав, свобод та охоронюваних законом інтересів позивача у спірних правовідносинах є зобов`язання відповідача внести до реєстру територіальної громади відомостей щодо проживання позивача з 23 липня 1950 року до 10 вересня 1990 року за адресою: АДРЕСА_1 .

Щодо періоду з 11.09.1990 до 17.05.1995, суд зазначає, що дані погосподарських книг містять відомості, що позивач «Вибув» - 10.09.1990 до м. Черкаси.

Доводи позивача, що вона проживала у період з 11.09.1990 до 17.05.1995 за вказаною адресою у с. Княжа не підтверджені жодними належними та допустимими доказами.

Надані позивачем письмові свідчення ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , що позивач проживала без реєстрації у період з 11.09.1990 до 17.05.1995 за адресою: АДРЕСА_1 , суд не бере до уваги.

Так, письмові пояснення не є належними доказами, оскільки вказані особи у судовому засіданні не допитувалися та не попереджалися про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих свідчень, а тому їх покази не можуть бути беззаперечним доказом.

Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 27.06.2019 у справі №560/751/17.

За таких обставин, суд вважає заявлені позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню частково.

Згідно з ч.ч.1, 3 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Дотримуючись вказаних вимог, суд дійшов висновку, що сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача пропорційно задоволеній частині позовних вимог у розмірі 605,60 грн.

Керуючись ст.ст. 6, 14, 242-245, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправними дії виконавчого комітету Звенигородської міської ради щодо відмови у внесенні до реєстру територіальної громади відомостей про проживання ОСОБА_1 за період з 23.07.1950 до 10.09.1990.

Зобов`язати виконавчий комітет Звенигородської міської ради (20202, Черкаська обл., м. Звенигородка, пр-т Шевченка, буд.63, ) внести до реєстру територіальної громади відомості щодо проживання ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) за адресою: АДРЕСА_1 , - в період з 23.07.1950 до 10.09.1990.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

2. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань виконавчого комітету Звенигородської міської ради (20202, Черкаська обл., м. Звенигородка, пр-т Шевченка, буд.63, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) витрати зі сплати судового збору в розмірі 605,60 грн (шістсот п`ять гривень 60 копійок).

3. Копію рішення направити учасникам справи.

4. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного його тексту.

Суддя Олексій РІДЗЕЛЬ