Справа № 420/11810/24
Суддя: Пекний А.С.
Дата ухвалення: 2026-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

25 лютого 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Пекного А.С., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження заяву позивача про зміну способу та порядку виконання судового рішення в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 12.09.2024 у справі № 420/11810/24 позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а саме військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100000 гривень, в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування у відпустці для лікування після поранення (травми, пов`язаної із захистом Батьківщини) за період з 29.11.2022 по 28.12.2022.

Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплати ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100000 гривень, в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування у відпустці для лікування після поранення (травми, пов`язаної із захистом Батьківщини) за період з 29.11.2022 по 28.12.2022.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

12.02.2026 (документ сформований в системі «Електронний суд» 11.02.2026) ОСОБА_1 (далі - заявник), в інтересах якого діє адвокат Завгородній Ігор В`ячеславович, звернувся до суду із заявою про зміну способу і порядку виконання судового рішення, в якій просить змінити спосіб виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12.09.2024 у справі № 420/11810/24 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії з вимоги про «Зобов`язання військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) нарахувати та виплати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) додаткову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100000 гривень, в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування у відпустці для лікування після поранення (травми, пов`язаної із захистом Батьківщини) за період з 29.11.2022 по 28.12.2022» на вимогу: «Стягнути з військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) додаткову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100000 гривень, в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування у відпустці для лікування після поранення (травми, пов`язаної із захистом Батьківщини) за період з 29.11.2022 по 28.12.2022 (з урахуванням раніше сплачених сум) в сумі 51972,00 грн.

Заява мотивована тим, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 12.09.2024 у справі № 420/11810/24 позов ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково, зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплати ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень, в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування у відпустці для лікування після поранення (травми, пов`язаної із захистом Батьківщини) за період з 29.11.2022 по 28.12.2022. Рішення суду набрало законної сили 13.11.2024.

Одеським окружним адміністративним судом 15.01.2025 видано виконавчий лист у справі № 420/11810/24. 27.01.2025 державним виконавцем Саратського відділу державної виконавчої служби у Білгород - Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) відкрито виконавче провадження № 76984175 за заявою стягувача про примусове виконання виконавчого листа. 10.04.2025 винесено постанову про накладення штрафу у ВП № 76984175, відповідно до якої за невиконання зобов`язання згідно виконавчого листа на військову частину НОМЕР_1 накладено штраф у сумі 5100,00 грн.

На виконання цього рішення відповідачем нараховано позивачу додаткову винагороду в сумі 67892,00 грн.

Однак рішення суду від 12.09.2024 у справі № 420/11810/24 в частині виплати нарахованої додаткової винагороди відповідачем залишається не виконаним в повному обсязі до теперішнього часу.

Водночас, незважаючи на набрання рішенням суду законної сили ще 13.11.2024, відкриття 27.01.2025 Саратським відділом державної виконавчої служби у Білгород - Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) виконавчого провадження та безпосереднього встановлення судом 18.04.2025 судового контролю за виконанням рішення суду, станом на 11.02.2026, тобто понад 1 рік вказане рішення суду залишається не виконаним.

Відповідачем подано суду заявки, в яких за КЕКВ 2800 «Інші поточні видатки» заявлено потребу в коштах на виконання судових рішень. В розрахунках до даних заявок значиться серед інших і позивач. Отже відповідач систематично подає заявки, в яких вказує на потребу виділити кошти на виконання судового рішення, в т.ч. стосовно позивача. Однак, кошти для виконання судового рішення у цій справі від розпорядника не надходили, що унеможливлює виконання судового рішення.

Ухвалою суду від 13.02.2026 призначено розгляд заяви ОСОБА_1 про зміну способу і порядку виконання судового рішення у судовому засіданні на 25 лютого 2026 року о 10:30 год.

20.02.2026 до суду від відповідача надійшли заперечення, у яких останній зазначає, що на виконання рішення у справі №420/11810/24 було проведено нарахування додаткової винагороди. Згідно довідки-розрахунку сума до сплати за рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 12.09.2024 у справі №420/11810/24 становить 67892,47 грн. На виконання рішення у справі №420/11810/24 на рахунок ОСОБА_1 сплачено: 5000 (п`ять тисяч) гривень відповідно до платіжної інструкції №3437 від 29.06.2025, 5000 (п`ять тисяч) гривень відповідно до платіжної інструкції 3849 від 28.10.2025, 5000 (п`ять тисяч) гривень відповідно до платіжної інструкції 5229 від 29.01.2026, 35000 (тридцять п`ять тисяч) гривень відповідно до платіжної інструкції №5303 від 10.02.2026. Отже рішення частково виконане, його виконання продовжується. Військова частина НОМЕР_1 вживає заходів для виконання рішення суду у справі №420/11810/24 року у межах та у спосіб визначений законодавством. Так, задля виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12.09.2024 у справі №420/11810/24 щомісячно подаються основні заявки розрахунки від 09.04.2025 №1626, від 09.05.2025 №2130, від 10.06.2025 №3667, від 09.07.2025 №4075, від 10.08.2025 №4454, від 09.09.2025 №4910, від 09.10.2025 №5450, від 07.11.2025 №5947, від 08.12.2025 №6405, від 09.01.2026 №120, від 09.02.2026 №509. Неможливість виконання військовою частиною НОМЕР_1 судового рішення Одеського окружного адміністративного суду у справі №420/11810/24 відбулося з об`єктивних причин (через відсутність необхідного фінансування), оскільки тривалий час відсутні кошти за напрямом виконання рішень судів та видатків за КЕКВ 2800 «Інші поточні видатки».

Військова частина НОМЕР_1 є неприбутковою державною організацією, не є суб`єктом господарської діяльності, відноситься до сфери управління Міністерства оборони України та виконує рішення по мірі надходження бюджетних асигнувань та регулярно, у встановлені судом строки, звітує про виконання рішення у справі № 420/11810/24.

Зміна способу на примусове стягнення коштів з рахунків військової частини, які призначені для поточних виплат грошового забезпечення військовослужбовцям військової частини, є фактично зміною суті рішення та обраного судом способу захисту. Це не лише змінить порядок виконання, а й джерело фінансування, що не було предметом дослідження суду при ухваленні рішення.

Представник позивача, вказуючи про необхідність встановлення або зміни порядку і способу виконання судового рішення, фактично заявляє про зміну обраного судом способу захисту порушеного права позивача.

Вчинення такої процесуальної дії призведе до зміни змісту резолютивної частини рішення та зміни обраного способу захисту порушеного права; вчинення такої процесуальної дії не узгоджуватиметься з тими обґрунтуваннями судового рішення, на які спираються висновки суду, що містяться в резолютивній частині судового рішення.

Заявником не надано доказів того, що існуючий порядок виконання рішення є неможливим, або що відповідач створює перешкоди для його виконання. Заявник не позбавлений права на отримання коштів у встановленому законом порядку черговості.

З урахуванням наведеного відповідач просить відмовити у задоволенні заяви.

24.02.2026 до суду надійшли додаткові пояснення. Позивач зазначає, що відсутність бюджетного фінансування не є легітимною підставою для продовження відповідачем подальшого порушення прав позивача та невиплати належної йому частини грошового забезпечення. Можливість зміни способу виконання рішення шляхом стягнення коштів у разі його невиконання протягом двох місяців прямо закріплено у Законі України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень».

У судове засідання сторони не з`явилися, клопотання про розгляд вказаної заяви у порядку письмового провадження до суду не надходили.

Згідно з приписами ч. 2 ст. 378 КАС України заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення розглядається у двадцятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду.

Суд вважає за можливе розглянути заяву про зміну способу і порядку виконання судового рішення у порядку письмового провадження.

Вирішуючи заяву, суд виходить з такого.

Частинами 1, 2 статті 370 КАС України встановлено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно із частиною третьою статті 33 цього Закону за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.

Згідно з приписами частини 1 статті 378 КАС України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Відповідно до частини 3 статті 378 КАС України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Невиконання суб`єктом владних повноважень судового рішення, яке набрало законної сили, щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг протягом двох місяців з дня набрання законної сили судовим рішенням є самостійною підставою для зміни способу і порядку виконання такого судового рішення шляхом стягнення з такого суб`єкта владних повноважень відповідних виплат.

У постанові Верховного Суду від 14 серпня 2024 року у справі № 200/2961/21-а зазначено, що, у разі необхідності встановлення або зміни способу або порядку виконання судового рішення необхідно звернути увагу на те, що:

1) із відповідною заявою варто звертатися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції;

2) із такою заявою можуть звернутися стягувач чи виконавець (у випадках, встановлених законом);

3) для зміни способу або порядку виконання судового рішення повинні існувати обставини, що істотно ускладнюють належне виконання рішення або роблять його неможливим;

4) на виконання вимог процесуального законодавства потрібно надати суду належні та допустимі докази на підтвердження вищевказаних обставин як підстави для задоволення судом відповідної заяви.

Тобто, процесуальна можливість встановити чи змінити спосіб або порядок виконання судового рішення виникає за наявності виняткових обставин, які б ускладнювали його виконання або робили його виконання неможливим, адже в такий спосіб змінюються висновки вже прийнятого судового рішення. Разом із тим, зміна способу чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення повинна узгоджуватися з тими обґрунтуваннями судового рішення, на які спираються висновки суду, що містяться в резолютивній частині судового рішення. Здійснюючи зміну способу і порядку виконання судового рішення, суд не може змінювати зміст резолютивної частини рішення або змінити обраний судом спосіб захисту порушеного права. Висновки судового рішення щодо способу і порядку його виконання чітко визначені та не можуть бути змінені іншим судовим рішенням без відповідного обґрунтування виняткової необхідності застосування такої зміни рішення.

З аналізу положень частин першої, третьої статті 378 КАС України суд робить висновок, що підставою для застосування правил цієї норми є настання обставини, що перешкоджають належному виконанню судового рішення в адміністративній справі, ускладнюють його виконання або роблять неможливим. Для відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення такою обставиною може бути недостатність коштів на рахунку, стихійне лихо, а для зміни способу чи порядку виконання судового рішення - неможливість виконання судового рішення внаслідок відсутності, пошкодження або знищення об`єкта стягнення або з інших причин.

Тобто, зміна способу і порядку виконання рішення суду - це прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у порядку і способом, раніше встановленими судом.

Отже, суд за наявності обґрунтованих підстав та належних доказів може змінити спосіб та порядок виконання рішення суду, однак не змінюючи при цьому його змісту, або ж відмовити в задоволенні такої заяви.

Подібна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 12 червня 2019 року у справі № 800/203/17.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 12.09.2024 у справі № 420/11810/24 зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100000 гривень, в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування у відпустці для лікування після поранення (травми, пов`язаної із захистом Батьківщини) за період з 29.11.2022 по 28.12.2022.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12.09.2024 у справі № 420/11810/24 набрало законної сили 13.11.2024.

В обґрунтування своєї заяви представник позивача посилається на невиконання рішення суду протягом року внаслідок маніпуляцій з боку відповідача під час подання заявок та отримання фінансування. КЕКВ 2800 «Інші поточні видатки» за напрямком грошового забезпечення взагалі не існує відповідно до визначених Міністерством фінансів України КЕКВ. Крім того, зазначає про можливість зміни способу виконання рішення шляхом стягнення коштів у разі його невиконання протягом двох місяців прямо закріплено у Законі України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень».

Суд звертає увагу, що предмет позову у справі № 420/11810/24 стосується нарахування та виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100000 гривень, в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування у відпустці для лікування після поранення (травми, пов`язаної із захистом Батьківщини) за період з 29.11.2022 по 28.12.2022.

Щодо посилання позивача в заяві на норми Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» у контексті можливості зміни способу виконання рішення шляхом стягнення коштів у разі його невиконання протягом двох місяців, суд зазначає наступне.

Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» передбачено особливості виконання рішень суду про зобов`язання вчинити певні дії щодо майна.

Статтею 7 вказаного Закону визначено, що виконання рішень суду про зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за якими є державний орган, державне підприємство, юридична особа, здійснюється в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження», з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом.

У разі якщо рішення суду, зазначені в частині першій цієї статті, не виконано протягом двох місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, крім випадків, коли стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій, державний виконавець зобов`язаний звернутися до суду із заявою про зміну способу і порядку виконання рішення.

Вказаною нормою передбачено обов`язок державного виконавця, а не стягувача, щодо звернення до суду із заявою про зміну способу і порядку виконання рішення.

Твердження представника позивача про неіснування КЕКВ 2800 «Інші поточні видатки» за напрямком грошового забезпечення є необґрунтованим, оскільки Інструкцією щодо застосування економічної класифікації видатків бюджету, затвердженою наказом Міністерства фінансів України 12.03.2012 № 333, передбачений Код 2800 «Інші поточні видатки».

За цим кодом здійснюються видатки, які не пов`язані з придбанням товарів та послуг установами, серед іншого, виконання судових рішень (як у безспірному, так і добровільному порядку незалежно від економічної суті платежу), крім виплат, передбачених підпунктом 27 підпункту 2.5.3 пункту 2.5 цієї глави цієї Інструкції, щодо:

відшкодування збитків, майнової (матеріальної) та моральної (немайнової) шкоди юридичним та фізичним особам згідно з рішенням суду;

інші виплати юридичним та фізичним особам згідно з рішенням суду, у тому числі виплати, що здійснюються на виконання судових рішень за позовами суддів на їх користь згідно із законодавством. Перерахування (сплата) податку на доходи фізичних осіб, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а також інших податків і зборів, які у встановлених законодавством випадках підлягають нарахуванню/утриманню на/з сум виплат за рішеннями суду, здійснюються за цим кодом;

відшкодування судових витрат.

Щодо посилання представника позивача на те, що кошти для виконання судового рішення у цій справі від розпорядника не надходили, що унеможливлює виконання судового рішення суд зазначає наступне.

Відповідно до підпункту 1.3 пункту 1 Правил організації фінансового забезпечення військових частин, установ, організацій Збройних Сил України та Державної спеціальної служби транспорту, затверджених наказом Міністерства оборони України від 22.05.2017 № 280 (далі Правила № 280), розпорядниками бюджетних коштів за кошторисом Міністерства оборони України є: Міністр оборони України - головний розпорядник; командувачі (начальники) видів Збройних Сил України, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, інших органів військового управління (крім військових комісаріатів (територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки)), Голова Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту, які включені до мережі головного розпорядника коштів, - розпорядники коштів нижчого рівня (далі - розпорядники коштів другого рівня); командири військових частин, які включені до мережі головного розпорядника коштів або розпорядника коштів другого рівня, розпорядники коштів нижчого рівня (далі - розпорядники коштів третього рівня).

Розпорядники бюджетних коштів реалізують свої функції таким чином:

головний розпорядник - через Департамент фінансів Міністерства оборони України;

розпорядники коштів другого рівня - через фінансово-економічні управління командувань видів Збройних Сил України, командувань окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, інших органів військового управління, управління фінансово-економічної діяльності Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту;

розпорядники коштів третього рівня - через фінансові органи військових частин.

Підпунктом 9 пункту 2.6 глави 2 Інструкції щодо застосування економічної класифікації видатків бюджету, затвердженої Наказом Міністерства фінансів України від 12.03.2012 № 333, унормовано, що за кодом 2800 «Інші поточні видатки» здійснюються видатки, які не пов`язані з придбанням товарів та послуг установами, у тому числі: виконання судових рішень, зокрема, інші виплати юридичним та фізичним особам згідно з рішенням суду, у тому числі виплати, що здійснюються на виконання судових рішень за позовами суддів на їх користь згідно із законодавством.

Тобто, в частині розпорядження наявними коштами військова частина користується виключно коштами розподіленими за відповідними бюджетними видатками.

Відтак, виплата коштів військовою частиною за рішеннями судів можлива за умов:

а) отримання від розпорядника вищого рівня бюджетних коштів;

б) отримання таких коштів за кодом 2800.

Суд зазначає, що наведені норми статті 378 КАС України не містять конкретного переліку обставин для встановлення способу і порядку виконання судового рішення, а лише встановлюють критерії для їх визначення, надаючи суду в кожному конкретному випадку вирішувати питання про їх наявність з урахуванням усіх обставин справи.

Підставою для застосування правил цієї норми є обставини, що перешкоджають належному виконанню судового рішення в адміністративній справі: ускладнюють його виконання або роблять неможливим.

Разом з тим, під обґрунтованими підставами слід розуміти наявність виключних обставин, які є об`єктивно непереборними, тобто такими, що ускладнюють або унеможливлюють виконання рішення суду боржником, зазначення настання обставин, що дозволяють виконати рішення суду протягом визначеного терміну. Наявність таких обставин має бути підтверджено належними та допустимими доказами.

Суд вважає за необхідне зазначити, що повне виконання рішення суду у цій справі залежить від бюджетного фінансування, тому його виконання не залежить від визначеного судом способу виконання. У зазначеному випадку зміна способу і порядку виконання судового рішення не захищає право позивача на отримання нарахованої суми додаткової винагороди, яка фактично може бути виплачена лише за наявності відповідних бюджетних асигнувань, а також не може призвести до фактичного виконання рішення, позаяк така процесуальна дія не може вплинути на автоматичне збільшення фінансування державою витрат по виплаті заборгованості позивачу.

Окрім цього, слід зауважити, що процесуальна можливість встановити чи змінити спосіб або порядок виконання судового рішення не передбачає зміну судового рішення по суті, обрання нового способу захисту порушеного права, а полягає лише у вирішенні питання про вжиття нових заходів для належного виконання рішення та захисту порушеного права у визначений раніше спосіб.

У постанові від 27.02.2023 у справі №340/6875/21 Верховний Суд зробив висновок, що зобов`язання відповідача вчинити певні дії і стягнення з відповідача грошових коштів є різними за своєю суттю способами захисту прав та інтересів позивача, які обираються позивачем при поданні позову, а судом - при ухваленні рішення, та передбачають відмінний механізм виконання судових рішень.

Така правова позиція узгоджується з висновками Верховного Суду (зокрема, у постановах від 30.01.2018 у справі №281/1820/14-а, від 10.07.2018 у справі №755/7078/16-a), який неодноразово зазначав, що зміна способу виконання рішення із зобов`язання здійснити виплату на стягнення такої виплати є незаконною (суттєвим процесуальним порушенням), оскільки це є зміною рішення по суті.

За наведених обставин, суд дійшов висновку про відсутність підстав для зміни способу та порядку виконання судового рішення, відтак, заява представника позивача не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 248, 256, 295, 378 КАС України, суд

ухвалив:

Заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Завгороднього Ігоря В`ячеславовича про зміну способу та порядку виконання судового рішення залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду в 15-денний строк з дня її проголошення.

Якщо ухвалу було постановлено поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, строк на апеляційне оскарження обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя А.С. Пекний