Справа № 369/18965/25
Суддя: Кушнова А.О.
Дата ухвалення: 2026-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

24 лютого 2026 року справа № 369/18965/25

Суддя Київського окружного адміністративного суду Кушнова А.О., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Відділу №1 Бучанського РТЦК СП Київського області про скасування постанови, зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

До Києво-Святошинського районного суду м. Києва звернувся ОСОБА_1 з позовом від 17.09.2025 до Відділу №1 Бучанського РТЦК СП Київського області про внесення змін стосовно виключення з розшуку та внесення змін до бази Резерв, в якому позивач просить суд:

- закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 відповідно до ч. 7 ст. 38, ст. 247 КУпАП;

- виправити недостовірні відомості у Єдиному державному реєстрі призовників, військозобов`язаних та резервістів стосовно ОСОБА_1 , шляхом виключення інформації щодо порушення правил військового обліку та подання у розшук;

- направити повідомлення відповідним органом Національної поліції про відсутність підстав для адміністративного затримання та доставляння ОСОБА_1 до Відділу №1 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позовну заяву направлено на адресу Києво-Святошинського районного суду м. Києва засобами поштового зв`язку 29.09.2025.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду м. Києва від 22.10.2025 адміністративний позов ОСОБА_1 до Відділу №1 ІНФОРМАЦІЯ_1 про внесення змін стосовно виключення з розшуку та внесення змін до бази Резерв, передано на розгляд за підсудністю до Київського окружного адміністративного суду (01133, місто Київ, бульвар Лесі Українки, будинок 26).

20.01.2026 на адресу Київського окружного адміністративного суду супровідним листом від 24.12.2025 №369/18965/25/28535/2025 надійшли матеріали адміністративної справи №369/18965/25, та за наслідками автоматизованого розподілу судової справи між суддями передано для розгляду судді Кушновій А.О.

Відповідно до частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.

Досліджуючи питання правомірності обраної позивачем юрисдикції розгляду та вирішення даного спору, суд зазначає таке.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно із частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

На підставі пункту 7 частини першої статті 4 КАС України суб`єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Пунктом 1 частини першої статті 19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама собою участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Отже, юрисдикція адміністративного суду поширюється на публічно-правові спори, ознаками яких є не лише спеціальний суб`єктний склад (хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції), але й спеціальні підстави виникнення, пов`язані з виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

До таких висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26.06.2019 у справі №263/5125/18.

У свою чергу, згідно з ч. 1, 3 та 6 ст. 21 КАС України позивач може заявити кілька вимог в одній позовній заяві, якщо вони пов`язані між собою.

Проте, не допускається об`єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з частиною 1 статті 172 КАС України, в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.

Під вимогою розуміється матеріально-правова вимога, тобто предмет позову, який являє собою одночасно спосіб захисту порушеного права. При цьому об`єднанню підлягають вимоги, які пов`язані між собою підставами виникнення або доказами, що підтверджують ці вимоги.

Так, у п. 1 прохальної частини позову позивач просить суд закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 відповідно до ч. 7 ст. 38, ст. 247 КУпАП (без зазначення постанови та її реквізитів по справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності).

При цьому, в обґрунтування вказаних позовних вимог у позовній заяві посилається на те, що оскільки відповідачем при винесенні оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення проведено за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, за відсутності даних, що підтверджують належне повідомлення такої особи про місце і час розгляду справи, а відтак не з`ясовано всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, відповідно до ст. 77 КАС України, належним способом захисту порушеного права позивача у даному випадку, є скасування оскаржуваної постанови із закриттям справи про адміністративне правопорушення, які зазначені у прохальній частині позову. Таким чином, позивач вказує, що уповноваженими особами відповідача допущені процесуальні порушення під час розгляду та складання постанови по справі про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 210 КУпАП.

Як зазначалось вище, згідно з пунктом 1 частини 1 статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Положеннями статті 20 Кодексу адміністративного судочинства України визначено розмежування предметної юрисдикції адміністративних судів та наведено виключний перелік справ, які підсудні місцевим загальним судам як адміністративним судам.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

При цьому, частиною 2 статті 20 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що окружним адміністративним судам підсудні всі адміністративні справи, крім визначених частиною першою цієї статті.

Частиною 3 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Статтею 286 КАС України врегульовано особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності.

Адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі (частина перша статті 286 КАС України).

Позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови) (частина друга статті 286 КАС України).

Таким чином, адміністративний позов ОСОБА_1 до Відділу №1 Бучанського РТЦК СП Київського області в частині вимог про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 відповідно до ч. 7 ст. 38, ст. 247 КУпАП, має розглядатись місцевим загальним судом як адміністративним судом, а отже справа в означеній частині позовних вимог не підсудна Київському окружному адміністративному суду.

Згідно з ч. 4 ст. 172 КАС України, не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом, що створює правові підстави для відмови у відкритті провадження в частині вимог, що підлягають розгляду місцевими загальними судами як адміністративними судами.

Проте суд звертає увагу, що саме місцевий загальний суд, до якого звернувся позивач, мав належні повноваження для розгляду справи про адміністративне правопорушення та вирішення спору по суті, а передача справи на розгляд окружному адміністративному суду є процедурним відхиленням від встановленого законом порядку.

Такий підхід фактично обмежує можливість позивача своєчасно скористатися правом на оскарження постанови до місцевого загального суду як адміністративного суду, що створює ризик пропуску строків, передбачених частиною першою статті 286 КАС України.

Суд наголошує, що здійснення передачі справи до суду, який не має відповідної юрисдикції, суперечить принципу правової визначеності та передбачуваності судового процесу, оскільки позивач повинен мати можливість розраховувати на ефективний та своєчасний захист своїх прав у межах компетенції суду, визначеної законом.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Відповідно до частини шостої статті 170 КАС України у разі відмови у відкритті провадження в адміністративній справі з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд такої справи.

За таких обставин, суд вважає за необхідне відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі №369/18065/25 за позовом ОСОБА_1 до Відділу №1 ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови, зобов`язання вчинити певні дії в частині позовних вимог про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 відповідно до ч. 7 ст. 38, ст. 247 КУпАП, роз`яснивши при цьому позивачеві, що розгляд цих вимог повинен здійснюватися місцевим загальним судом як адміністративним судом за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 170, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:

1. Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі №369/18065/25 за позовом ОСОБА_1 до Відділу №1 ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови, зобов`язання вчинити певні дії в частині позовних вимог про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 відповідно до ч. 7 ст. 38, ст. 247 КУпАП.

2. Роз`яснити позивачу, що розгляд зазначених позовних вимог має здійснюватися місцевим загальним судом як адміністративним судом за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

3. Роз`яснити позивачу, що повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

4. Копію ухвали суду надіслати (вручити, надати) позивачу (його представнику), зокрема, шляхом направлення тексту ухвали електронною поштою, факсимільним повідомленням (факсом, телефаксом), телефонограмою.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання (підписання).

Суддя Кушнова А.О.