Справа № 380/14140/24
Суддя: Обрізко Ігор Михайлович
Дата ухвалення: 2026-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2026 рокуЛьвівСправа № 380/14140/24 пров. № А/857/52096/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Обрізко І.М.,

суддів Іщук Л.П., Пліша М.А.,

за участю секретаря судового засідання Демчик Л.Р.

за участю представника позивача Шумелди Р.Р.

за участю представника відповідача Іваськевич Х.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові апеляційні скарги ОСОБА_1 , Офісу Генерального прокурора та Львівської обласної прокуратури на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2025 року, прийняте суддею Карп`як О.О. об 11 годині 08 хвилині у м. Львові, повний текст складено 31 жовтня 2025 року, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора, Львівської обласної прокуратури про визнання протиправними дій, визнання протиправними та скасування рішень, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

в с т а н о в и в:

03.07.2024, ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Офісу Генерального прокурора (далі ОГП, відповідач 1), Львівської обласної прокуратури (далі Львівської ОП, відповідач 2) з вимогами:

- визнати протиправними дії ОГП щодо призначення, ОСОБА_1 , іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора;

- визнати протиправним та скасувати рішення шістнадцятої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур № 1 від 15.05.2024 про неуспішне проходження прокурором атестації за результатами складання іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора щодо ОСОБА_1 ;

- визнати протиправним та скасувати наказ керівника Львівської ОП від 03.06.2024 № 822к про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора відділу нагляду за додержанням законів територіальними органами поліції при провадженні досудового розслідування та підтриманням обвинувачення управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням прокуратури Львівської області та органів прокуратури;

- поновити ОСОБА_2 , на посаді прокурора відділу нагляду за додержанням законів територіальними органами поліції при провадженні досудового розслідування та підтриманням обвинувачення управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням прокуратури Львівської області та органах прокуратури або на іншій рівнозначній посаді в органах прокуратури з 04.06.2024;

- стягнути з Львівської ОП середній заробіток за час вимушеного прогулу починаючи з 04.06.2024 по день ухвалення судового рішення про поновлення на посаді;

- допустити негайне виконання рішення, в частині, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу відповідно до п.п.2, 3 ч. І ст.371 КАС України.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2025 адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення шістнадцятої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур № 1 від 15.05.2024 про неуспішне проходження прокурором атестації за результатами складання іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора щодо ОСОБА_1 .

Визнано протиправним та скасовано наказ керівника Львівської ОП від 03.06.2024 за № 822к про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора відділу нагляду за додержанням законів територіальними органами поліції при провадженні досудового розслідування та підтриманням обвинувачення управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням прокуратури Львівської області та органів прокуратури.

Поновлено ОСОБА_1 , на посаді прокурора відділу нагляду за додержанням законів територіальними органами поліції при провадженні досудового розслідування та підтриманням обвинувачення управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням прокуратури Львівської області та органах прокуратури з 05.06.2024.

Стягнуто з Львівської ОП на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу починаючи з 05.06.2024 по 17.10.2025 в розмірі 777 713,40 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Допущено до негайного виконання рішення суду в частині поновлення та стягнення на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу за один місяць в розмірі 47810,25 грн. з відрахуванням установлених законом податків та інших обов`язкових платежів.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань ОГП на користь ОСОБА_1 2422,40 грн сплаченого судового збору.

Суд виходив з того, що позивач не прибув на іспит 30.04.2024 з об`єктивних та поважних причин.

Разом з тим, з метою повної та об`єктивної оцінки та застосування відповідних наслідків, комісія повинна встановлювати фактичні причини неявки для проходження атестації або одного з її етапів, визначити чи такі причини пов`язані із самостійним рішенням прокурора не приймати участь у такій процедурі чи неявкою прокурора, обумовленою певними об`єктивними причинами (підтвердженими належними та допустимими доказами).

Відтак, оскаржуване рішення кадрової комісії, хоча й ухвалено з дотриманням формальних умов і процедур, передбачених пунктом 11 «Про затвердження Порядку проходження прокурорами атестації» (далі - Порядку №221), проте не може відповідати критеріям законності, обґрунтованості та пропорційності, а тому є протиправним та підлягало скасуванню.

Оскільки рішення шістнадцятої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур ОГП від 15.05.2024 №1 про неуспішне проходження позивачем атестації визнане судом протиправним і скасовано, протиправним є і наказ керівника Львівської ОП від 03.06.2024 №822к.

Поряд з наведеним, наказ керівника Львівської ОП від 03.06.2024 №822к не відповідає вимозі юридичної визначеності як невід`ємної складової запровадженої ст.8 Конституції України, оскільки заборона на звільнення працівника з ініціативи роботодавця в період тимчасової непрацездатності, є невід`ємною складовою конституційного права кожного на працю.

15 жовтня 2019 позивачем на ім`я Генерального прокурора подано заяву про переведення на посаду прокурора в обласній прокуратурі та про намір пройти атестацію, а отже, позивач розпочав процедуру атестації.

Таким чином висновки, викладені у Рішенні Конституційного Суду України від 01.03.2023 № 1-р(ІІ)/2023, на які покликався позивач, є нерелевантними до спірних правовідносин, що виникли між сторонами.

Посилання позивача на абз. 2 п. 10 Порядку № 221 суд також відхилив, оскільки це положення стосується осіб, поновлених за рішенням суду на посаді прокурора або слідчого прокуратури після 15.10.2019, які не мали можливості подати заяву встановленої форми у строк, встановлений абз. 1 п. 10 Порядку № 221.

Повторного подання такої заяви Порядок № 221 не вимагає, як і не вимагає Закон № 113-IX.

Також, до наведеного, оскільки рішенням суду від 16.11.2023 у справі №380/7506/20 скасовано рішення другої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур ОГП №69 від 02.04.2020 «Про неуспішне проходження прокурором атестації за результатами складання іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора» щодо ОСОБА_1 тому він правомірно допущений кадровою комісією до проходження того етапу атестації, за результатами якого кадровою комісією прийнято відповідне рішення, а саме іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора.

Упродовж дії воєнного стану офіційних святкових та неробочих днів в Україні немає, тому відповідно на думку суду, кількість робочих днів з 05.06.2024 по 17.10.2025 становить 366 днів. Розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 05.06.2024 по 17.10.2025 складає 777 713,40 грн. (з розрахунку: 366 робочих днів*2124,90 грн.) (без відрахування податків та обов`язкових платежів).

Не погодившись з наведеним судовим рішенням, учасниками справи подано апеляційні скарги.

Так, ОСОБА_1 просить скасувати рішення в частині відмовлених позовних вимог та аргументів і обґрунтовує апеляційну скаргу тим, що зі змісту постанови Верховного Суду від 12.08.2024 у справі №620/1477/23 вбачається, що позивача звільнено 27.01.2023, тобто до Рішення Конституційного Суду від 13.09.2023 № 8-р(ІІ)/2023). Відповідно, розмір заробітної плати під час його перебування в трудових відносинах з відповідачем та під час його звільнення визначався п. 3 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону № 113-IX. Відтак і висновки Верховного Суду стосуються застосування норми права, що була чинною станом на момент виникнення спірних правовідносин. Натомість у даному спорі, позивач перебував в трудових відносинах з відповідачем та був звільненим в період, коли норма другого речення абзацу третього пункту 3 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону № 113-IX визнана неконституційною і правовідносини щодо оплати праці врегульовувались лише ст. 81 Закону України «Про прокуратуру». Наведені обставини виключають можливість застосування висновків Верховного Суду у справі №620/1477/23, оскільки правовідносини у справах не є подібними, виникли і тривали в різні часові періоди та врегульовувались різними нормами права.

Під час розгляду даного спору, серед іншого, перевірці підлягали обставини належного виконання відповідачем рішення суду у справі № 380/7506/20, з урахуванням висновків, викладених у його мотивувальній частині. У даній справі, суди мали врахувати преюдиційні обставини, встановлені вказаним рішенням суду, в тому числі й щодо набрання достатньої кількості балів для допуску до наступного етапу атестації. Зважаючи на обставини, встановлені рішенням суду у справі № 380/7506/20, відповідач не вправі був призначати позивачу іспит з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора.

Крім того звертає увагу на те, що пунктом 6 розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» від 19 вересня 2019 № 113-IX (далі Закон № 113-IX) передбачалось, що з дня набрання чинності цим Законом усі прокурори Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур вважаються такими, що персонально попереджені у належному порядку про можливе майбутнє звільнення з посади, проте, - згідно з Рішенням Конституційного Суду № 1-р(ІІ)/2023 від 01.03.2023, положення цього пункту визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним). Дана норма втрачає чинність, відповідно до п. 2 резолютивної частини рішення КСУ, з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення. Рішення Конституційного Суду № 1-р(ІІ)/2023 прийнято 01.03.2023, позивача звільнено на підставі наказу керівника Львівської ОП від 03.06.2024 № 822к . З урахуванням наведеного, до спірних правовідносин підлягає застосуванню ч. 1 ст. 49-2 КЗпП України, відповідно до вимог якої, про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Відповідач вимог даної норми не дотримав.

В апеляційних скаргах ОГП та Львівської ОП, мотиви яких в основному збігаються, подавачі просять скасувати судове рішення в частині задоволених позовних вимог та відмовити в цій частині.

Обґрунтування базується на тому, що помилковими є висновки суду першої інстанції про те, що надсилання електронного листа про перебування позивача на лікарняному із зазначенням номеру медичного висновку про непрацездатність можна вважати належним повідомленням про поважні причини неявки позивача на іспит.

Перенесення дати складання відповідного іспиту/проходження співбесіди можливе лише у виключних випадках та за наявності доказів у підтвердження наявності поважних причин. Такий висновок висловлений Верховним Судом у постанові від 09.06.2022 у справі № 160/1343/21. Кадрова комісія, аналізуючи зміст листа ОСОБА_1 , який надійшов на електронну пошту кадрової комісії, дійшла висновків, що в листі, який датований 29.04.2024, повідомляється, що саме 29.04.2024 ОСОБА_1 перебуває на лікуванні, у той же час, ця інформація жодним чином не вказує про причини його неявки 30.04.2024 для проходження іспиту.

Отже, необґрунтованими є висновки суду, що кадровій комісії було відомо про поважні причини неявки позивача до початку тестування, оскільки нормативно-правовими актами не передбачений обов`язок кадрових комісій з`ясовувати причини відсутності на атестації прокурора, вказаний обов`язок покладається на позивача з наданням підтверджуючих документів про поважність неявки.

Разом з тим, неявка прокурора для проходження відповідного етапу атестації, яка зафіксована кадровою комісією у протоколі засідання, під час якого мав відбуватися відповідний етап атестації такого прокурора, є безумовною підставою, згідно з пунктом 11 розділу І Порядку № 221, для прийняття кадровою комісією рішення про неуспішне проходження прокурором атестації. Прийняти інше, окрім указаного рішення, не було правових підстав. У зв`язку з цим, кадровою комісією прийнято рішення від 15.05.2024 № 1 про неуспішне проходження атестації ОСОБА_1 .

Наказ прокурора області виданий в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Суд першої інстанції правильно зазначив, що висновки, викладені у Рішенні Конституційного Суду України від 01.03.2023 № 1-р(ІІ)/2023 є нерелевантними до спірних правовідносин, що виникли між сторонами.

Також, Львівський окружний адміністративний суд у рішенні від 17.10.2025 правильно визначив розмір середньоденної заробітної плати ОСОБА_1 2124,90 грн відповідно до довідки Львівської ОП від 08.08.2024 за № 21-163вих-24. Водночас, судом у оскаржуваному рішенні неправильно визначено кількість робочих днів, а саме судом зазначено, що: «Відповідно, кількість робочих днів з 05.06.2024 по 17.10.2025 становить - 366 днів», хоча загальна кількість робочих днів за період з 05.06.2024 по 17.10.2025 становить 358 робочих днів, тому сума середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу ОСОБА_1 за період з 05.06.2024 до 17.10.2025 не може перевищувати 760 714,20 грн (2124,90 грн х 358 робочих днів).

Стороною відповідача подано також відзиви на апеляційну скаргу позивача в яких підтримують мотиви судового рішення та вказують на безпідставність останньої.

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг, приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд не в повній мірі дослідив і оцінив обставини по справі в частині вимог та надані сторонами докази.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач ОСОБА_1 , з 2006 працював на різних посадах в органах прокуратури України.

15 жовтня 2019 позивачем на ім`я Генерального прокурора подано заяву про переведення на посаду прокурора в обласній прокуратурі та про намір пройти атестацію.

03.03.2020 за результатами анонімного тестування, ОСОБА_1 набрав 68 балів, що, відповідно до Порядку проходження прокурорами атестації, не є достатніми для допуску до інших етапів атестації, оскільки прохідний бал становив 70 балів.

02.04.2020 кадровою комісією №2 прийнято рішення №69 «Про неуспішне проходження прокурором атестації за результатами складання іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора», згідно з яким ОСОБА_1 за результатами складання іспиту у формі анонімного тестування з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора набрав 68 балів, що є менше прохідного балу для успішного складання іспиту, тому не допускається до проходження наступних етапів атестації.

Відповідно до рішення кадрової комісії №2 від 02.04.2020 №69, прокурор відділу нагляду за додержанням законів територіальними органами поліції при провадженні досудового розслідування та підтриманням обвинувачення управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням прокуратури Львівської області, ОСОБА_1 визнаний таким, що неуспішно пройшов атестацію.

Наказом прокурора Львівської області від 14.08.2020 №1401к, звільнено ОСОБА_1 з посади прокурора відділу нагляду за додержанням законів територіальними органами поліції при провадженні досудового розслідування та підтриманням обвинувачення управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням прокуратури Львівської області та органів прокуратури на підставі п.9 ч.1 ст.51 Закону України «Про прокуратуру» з 19.08.2020. Підстава: рішення кадрової комісії від 02.04.2020 №69.

Вважаючи такі рішення відповідачів протиправними, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 16.11.2023 у справі №380/7506/20, яке залишено без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14.03.2024, позов ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора, Прокуратури Львівської області, Львівської обласної прокуратури про визнання протиправними дій, скасування рішення та наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення другої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур Офісу Генерального прокурора №69 від 02.04.2020 «Про неуспішне проходження прокурором атестації за результатами складання іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора» щодо ОСОБА_1 . Визнано протиправним та скасовано наказ прокурора Львівської області №1401к від 14.08.2020 «Про звільнення ОСОБА_1 », яким ОСОБА_1 звільнено з посади прокурора відділу нагляду за додержанням законів територіальними органами поліції при провадженні досудового розслідування та підтриманням обвинувачення управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням прокуратури Львівської області та органів прокуратури на підставі п.9 ч.1 ст.51 Закону України «Про прокуратуру». Поновлено ОСОБА_1 на посаді прокурора відділу нагляду за додержанням законів територіальними органами поліції при провадженні досудового розслідування та підтриманням обвинувачення управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням прокуратури Львівської області та органах прокуратури з 20.08.2020. Стягнуто з Львівської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час вимушеного прогулу за період з 01.09.2020 по 16.11.2023 в розмірі 842878,80 грн. з проведенням необхідних відрахувань відповідно до чинного законодавства. У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Наказом керівника Львівської обласної прокуратури від 20.11.2023 №189/к «Про поновлення ОСОБА_1 » поновлено позивача на посаді прокурора відділу нагляду за додержанням законів територіальними органами поліції при провадженні досудового розслідування та підтриманням обвинувачення управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням прокуратури Львівської області та органах прокуратури з 20.08.2020 на підставі рішення Львівського окружного адміністративного суду від 16.11.2023 у справі №380/7506/20.

Рішенням шістнадцятої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур (Протокол №110) від 19.04.2024 затверджено графік, складання іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення знань та умінь у застосуванні закону відповідності здійснювати повноваження прокурора на 30.04.2024. До цього графіку під порядковим № 5 включено ОСОБА_1 .

Дана інформація була оприлюднена на офіційному веб-сайті Генеральної прокуратури України та 19.04.2024 на електронну пошту позивача направлено запрошення для складення іспиту 30.04.2024.

29.04.2024 позивач надіслав на електронну адресу шістнадцятої кадрової комісії заяву, в якій повідомив, що проходить лікування та за станом здоров`я не може прибути на іспит, та вказав медичний висновок про непрацездатність ЗТС4-КХ4А-4Е2В-53А4.

Шістнадцятою кадровою комісією з атестації прокурорів регіональних прокуратур ухвалено рішення від 15.05.2024 № 1 «Про неуспішне проходження прокурором атестації у зв`язку з неявкою для складання іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону відповідності здійснювати повноваження прокурора». З вказаного рішення вбачається, що у встановлені кадровою комісією дату, час та місце ОСОБА_1 для складення іспиту не прибув; шістнадцятою кадровою комісією з атестації прокурорів регіональних прокуратур 30.04.2024 зафіксовано, відповідно до п.11 розділу І Порядку, факт неявки прокурора ОСОБА_1 30.04.2024 на іспит у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення знань та умінь у застосуванні закону відповідності здійснювати повноваження прокурора (додаток №2 до Протоколу №111 від 30.04.2024). Відповідно до інформації управління реєстрації вхідних та вихідних документів Департаменту документального забезпечення ОГП, отриманої на запит комісії, в період з 19.04.2024 по 06.05.2024 в Офісі Генерального прокурора будь які звернення ОСОБА_1 зареєстрованими не значяться. В той же час, 29.04.2024 о 12год. 26 хв. на електронну поштову скриньку Комісії надійшов електронний лист зі скриньки ОСОБА_1 наступного змісту: «Доброго дня! Перебуваю, на даний час, на лікуванні. Медичний висновок про непрацездатність ЗТС4-КХ4А-4Е2В-53А4». Аналізуючи зміст листа ОСОБА_1 , який надійшов на електронну пошту кадрової комісії, остання прийшла до наступних висновків: в листі повідомляється що саме 29.04.2024 ОСОБА_1 перебуває на лікуванні, у той же час, ця інформація жодним чином не вказує про причини його неявки 30.04.2024 для проходження іспиту; до листа не долучено жодних інших документів, які б вказували на поважність неявки на іспит; саме лише посилання на номер медичного висновку про непрацездатність не надає комісії відомостей про період імовірного перебування ОСОБА_1 на лікуванні; в обов`язки комісії не входить витребування з установ інформації про перебування особи на лікуванні; обов`язок проінформувати комісію про поважні причини неявки на іспит Порядком покладається саме на прокурора, який добровільно виявив бажання пройти атестацію; в листі жодним чином не ставиться прохання перед Комісією про перенесення дати складання іспиту у зв`язку з будь якими поважними причинами. Тому Комісією констатовано факт відсутності підписаної заяви ОСОБА_1 або належним чином уповноваженою ним особи (якщо сам прокурор за станом здоров`я не може її підписати або подати особисто до комісії) про перенесення дати іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора. Зазначені факти, на думку комісії, вказують на невиконання прокурором Коморним В.І. вимог п.11 розділу І Порядку як щодо особистої обов`язкової участі прокурора на всіх етапах атестації, так і щодо надання документального підтвердження інформації про поважні причини його неявки. Таким чином, ОСОБА_1 не прибув 30.04.2024 для складення іспиту та не звернувся до Комісії із відповідною заявою про перенесення дати його складення. Вищевказаний лист, який надійшов на адресу Комісії, по своїй суті не є такою заявою. При цьому, в Комісії відсутні дискреційні повноваження на прийняття інших рішень, окрім як ухвалення рішення про неуспішне проходження ОСОБА_1 атестації. У зв`язку з викладеним, прокурор відділу нагляду за додержанням законів територіальними органами поліції при провадженні досудового розслідування та підтриманням обвинувачення управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням прокуратури Львівської області ОСОБА_1 неуспішно пройшов атестацію.

Наказом керівника Львівської обласної прокуратури від 03.06.2024 №822к «Про звільнення ОСОБА_1 » позивача звільнено з посади прокурора відділу нагляду за додержанням законів територіальними органами поліції при провадженні досудового розслідування та підтриманням обвинувачення управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням прокуратури Львівської області та органів прокуратури на підставі рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації (підпункт 2 пункту 19 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури») з 04.06.2024.

Позивач вважає рішення кадрової комісії №1 від 15.05.2024 та наказ керівника Львівської обласної прокуратури від 03.06.2024 №822к протиправними і такими, що підлягають скасуванню, у зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом.

З 25 вересня 2019 набрав чинності Закон №113-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» (далі як і раніше - Закон №113-ІХ), який був спрямований на запровадження першочергових і, багато в чому, тимчасових заходів, пов`язаних передусім із кадровим перезавантаженням органів прокуратури шляхом атестації чинних прокурорів.

Відповідно до пунктів 9 і 11 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №113-IX (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) атестація прокурорів проводиться кадровими комісіями Офісу Генерального прокурора, кадровими комісіями обласних прокуратур згідно з Порядком проходження прокурорами атестації, який затверджується Генеральним прокурором.

Приписами пункту 13 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №113-IX передбачено, що атестація прокурорів включає такі етапи: 1) складення іспиту у формі анонімного письмового тестування або у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора; 2) проведення співбесіди з метою виявлення відповідності прокурора вимогам професійної компетентності, професійної етики та доброчесності. Для оцінки рівня володіння практичними уміннями та навичками прокурори виконують письмове практичне завдання.

За змістом пункту 14 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №113-ІХ графік проходження прокурорами атестації встановлює відповідна кадрова комісія. Атестація проводиться прозоро та публічно, у присутності прокурора, який проходить атестацію.

Згідно з положеннями пункту 17 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №113-ІХ кадрові комісії за результатами атестації прокурора ухвалюють одне із таких рішень: рішення про успішне проходження прокурором атестації або рішення про неуспішне проходження прокурором атестації. Повторне проходження одним і тим самим прокурором атестації або одного з її етапів забороняється.

У силу вимог підпункту 2 пункту 19 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №113-ІХ рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації прокурором Генеральної прокуратури України, регіональної прокуратури, місцевої прокуратури, військової прокуратури є підставою для звільнення з посади прокурора на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України «Про прокуратуру».

Порядок проходження прокурорами атестації затверджений наказом Генерального прокурора від 03.10.2019 №221 (далі як і раніше Порядок №221).

Відповідно до пункту 11 розділу І Порядку №221 особиста участь прокурора на всіх етапах атестації є обов`язковою. Перед кожним етапом атестації прокурор пред`являє кадровій комісії паспорт або службове посвідчення прокурора. У разі неявки прокурора для проходження відповідного етапу атестації у встановлені кадровою комісією дату, час та місце, кадрова комісія ухвалює рішення про неуспішне проходження атестації таким прокурором. Факт неявки прокурора фіксується кадровою комісією у протоколі засідання, під час якого мав відбуватися відповідний етап атестації такого прокурора. У виключних випадках, за наявності заяви, підписаної прокурором або належним чином уповноваженою ним особою (якщо сам прокурор за станом здоров`я не може її підписати або подати особисто до комісії) про перенесення дати іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора, або дати іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки, або дати співбесіди з метою виявлення відповідності прокурора вимогам професійної компетентності, професійної етики та доброчесності, кадрова комісія має право протягом трьох робочих днів з дня отримання такої заяви ухвалити рішення про перенесення дати складення відповідного іспиту, проведення співбесіди для такого прокурора. Заява має бути передана безпосередньо секретарю відповідної кадрової комісії не пізніше трьох днів з дати, на яку було призначено іспит, співбесіду відповідного прокурора. До заяви має бути долучена копія документу, що підтверджує інформацію про поважні причини неявки прокурора на складення відповідного іспиту, проходження співбесіди. У разі неможливості надати документальне підтвердження інформації про причини неявки в день подання заяви, прокурор має надати таке документальне підтвердження в день, на який комісією було перенесено проходження відповідного етапу атестації, однак до початку складення відповідного іспиту, проходження співбесіди. Якщо прокурор не надасть документальне підтвердження інформації про поважні причини його неявки до початку перенесеного складення відповідного іспиту, проходження співбесіди, комісія ухвалює рішення про неуспішне проходження атестації таким прокурором. Якщо заява прокурора подана до кадрової комісії з порушенням строку, визначеного цим пунктом, або якщо у заяві не вказані поважні причини неявки прокурора на складення відповідного іспиту, проведення співбесіди кадрова комісія ухвалює рішення про відмову у перенесенні дати та про неуспішне проходження атестації таким прокурором.

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що в разі неявки прокурора для проходження відповідного етапу атестації у встановлені кадровою комісією дату, час та місце, а також за відсутності документального підтвердження поважної причини неявки, кадрова комісія ухвалює рішення про неуспішне проходження атестації таким прокурором, що є підставою для звільнення з посади прокурора на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України «Про прокуратуру».

З рішення шістнадцятої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур від 15.05.2024 за № 1 «Про неуспішне проходження прокурором атестації у зв`язку з неявкою для складання іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону відповідності здійснювати повноваження прокурора», вбачається, що у встановлені кадровою комісією дату, час та місце ОСОБА_1 для складення іспиту не прибув. Означеною комісією 30.04.2024 зафіксовано, відповідно до п.11 розділу І Порядку, факт неявки прокурора ОСОБА_1 30.04.2024 на іспит у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення знань та умінь у застосуванні закону відповідності здійснювати повноваження прокурора (додаток №2 до Протоколу №111 від 30.04.2024).

Водночас, судом першої інстанцій установлено відповідно до інформації електронного кабінету вебпорталу Електронних послуг Пенсійного фонду України з інформацією про сформовані е-лікарняні, що позивачу відкрито листки непрацездатності:

- 22542062-1.1, який підтверджує факт перебування позивача на лікарняному з 25.04.2024 по 29.04.2024;

- 22629917-1.1., який підтверджує факт перебування позивача на лікарняному з 30.04.2024 по 03.05.2024;

- 22724437-1.1, який підтверджує факт перебування позивача на лікарняному з 04.05.2024 по 10.05.2024;

- 23412361-1, який підтверджує факт перебування позивача на лікарняному з 03.06.2024 по 10.06.2024.

Позивачем у заяві від 29.04.2024 вказано медичний висновок про непрацездатність ЗТС4-КХ4А-4Е2В-53А4.

З вищенаведеного вбачається, що номер 12051124 вказує на номер випадку непрацездатності, що є однаковим для листка непрацездатності відкритого 25.04.2024 та для листка непрацездатності відкритого з 30.04.2024.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач не прибув на іспит з об`єктивної і поважної причини, а рішення кадрової комісії про неуспішне проходження ним атестації не є результатом атестування як такого, адже позивач його по суті не проходив.

Зважаючи на мету реформування системи органів прокуратури, впроваджену Законом №113-ІХ, й атестації прокурорів як одного із способів її досягнення та враховуючи відсутність позивача на іспиті у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, підтвердженої належним документом (листком непрацездатності), подібне не може саме по собі свідчити про неналежний рівень його професійної компетентності.

Таким чином, ураховуючи встановлені фактичні обставини, які перешкодили ОСОБА_1 прибути на іспит у визначені дату і час, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що рішення шістнадцятої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур №1 від 15.05.2024, хоча й ухвалено з дотриманням формальних умов і процедур, передбачених пунктом 11 розділу І Порядку №221, проте не відповідає критеріям законності, обґрунтованості та пропорційності.

Доводи в апеляційних скаргах сторони відповідача, що позивачем не підтверджено в належний спосіб поважності причин неявки не заслуговують на увагу, позаяк спростовуються матеріалами справи, а саме заявою поданою 29.04.2024 та листками непрацездатності, а також виходячи з послідовної позиції Верховного Суду викладеної в постановах від 22.08.2023 справа №640/24464/20, від 26.12.2022 справа №300/2744/21, від 28.04.2022 справа №420/12089/20, з якої вбачається, що позивач дійсно був обізнаний із правилами проведення атестації й наслідками їх недотримання, але водночас, не можна залишити поза увагою чи применшувати значення обставин, які спричинили відсутність позивача на іспиті, що у цьому випадку, по суті, і лежить в основі рішення про неуспішне проходження атестації.

Відтак, рішення шістнадцятої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур ОГП від 15.05.2024 за №1, є протиправним та підлягає скасуванню.

Оскільки, відповідно до абзацу третього пункту 19 розділу II Прикінцеві і перехідні положення Закону №113-IX, установлено, що прокурори та слідчі органів прокуратури, зазначені в підпунктах 1-4 пункту 7 цього розділу, звільняються Генеральним прокурором, керівником регіональної (обласної) прокуратури з посади прокурора за умови настання однієї з таких підстав, зокрема як і у нашому випадку, рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації, тому протиправним є і наказ керівника Львівської ОП від 03.06.2024 за №822к.

Разом з тим, як додатковий аргумент для скасування вказаного наказу від 03.06.2024 за №822к суд першої інстанції підставно наводить те, що на законодавчому рівні допущено неоднакове правове регулювання порядку звільнення прокурорів із посад у період їх тимчасової непрацездатності. Подібне не відповідає вимозі юридичної визначеності як складовій принципу верховенства права, а тому суперечить частині першій статті 8 Конституції України.

Оскільки Конституція України, як зазначено в її статті 8, має найвищу юридичну силу, а її норми є нормами прямої дії, суди при розгляді конкретних справ мають оцінювати зміст будь-якого закону чи іншого нормативно-правового акта з точки зору його відповідності Конституції і в усіх необхідних випадках застосовувати Конституцію як акт прямої дії. Судові рішення мають ґрунтуватись на Конституції, а також на чинному законодавстві, яке не суперечить їй.

Верховний Суд неодноразово наголошував, що суди не повинні застосовувати положення нормативно-правових актів, які не відповідають Конституції та законам України, незалежно від того, чи оскаржувались такі акти в судовому порядку та чи є вони чинними на момент розгляду справи, тобто згідно з правовою позицією Верховного Суду такі правові акти (як закони, так і підзаконні акти) не можуть застосовуватися навіть у випадках, коли вони є чинними (постанови від 12.03.2019 у справі № 913/204/18 та від 10.03.2020 у справі №160/1088/19).

До слова, Рішенням Конституційного Суду України від 02 жовтня 2024 №9-р(І)/2024 визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), окреме положення абзацу шостого пункту 19 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» від 19 вересня 2019 № 113-ІХ, згідно з яким перебування прокурора на лікарняному через тимчасову непрацездатність не є перешкодою для його звільнення з посади прокурора відповідно до цього пункту; Рішенням Конституційного Суду України від 18 грудня 2024 №11-р(ІІ)/2024 визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), пункт 9 частини 1 ст. 51 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 №1697-VI».

Разом з тим, Рішення Конституційного Суду України від 02 жовтня 2024 №9-р(І)/2024 та від 18 грудня 2024 №11-р(ІІ)/2024 не поширюються на спірні правовідносини у цій справі, які виникли та припинилися до ухвалення Конституційним Судом України цих рішень.

З наведеного, вимоги апеляційної скарги сторони відповідача також не знайшли свого підтвердження.

Відносно доводів щодо невірного розміру середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу ОСОБА_1 за період з 05.06.2024 до 17.10.2025, то слід погодитись із стороною відповідача, позаяк не є спірним розмір середньоденної заробітної плати ОСОБА_1 в сумі 2124,90 грн відповідно до довідки Львівської ОП від 08.08.2024 за № 21-163вих-24, водночас, судом у оскаржуваному рішенні неправильно визначено кількість робочих днів, а саме судом зазначено - 366 днів, хоча загальна кількість робочих днів за період з 05.06.2024 по 17.10.2025 становить 358 робочих днів, чого й не заперечує позивач у поданій ним апеляційній скарзі, тому сума середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу останнього за період з 05.06.2024 до 17.10.2025 не може перевищувати 760 714,20 грн (2124,90 грн х 358 робочих днів).

Тому у вказаній частині судове рішення підлягає скасуванню із прийняттям нового.

Суд першої інстанції правильно відхилив доводи позивача про необхідність розрахунку середнього заробітку за час вимушеного прогулу з врахуванням підвищення посадових окладів та відповідні надбавки, оскільки позивач не пройшов атестації та був звільнений з посади прокурора відділу нагляду за додержанням законів територіальними органами поліції при провадженні досудового розслідування та підтриманням обвинувачення управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням прокуратури Львівської області та органів прокуратури на підставі рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації, а тому на нього не поширювалося положення частини третьої статті 81 Закону України «Про прокуратуру» щодо розмірів посадових окладів. Питання оплати праці таких прокурорів визначались в розмірі їх посадових окладів, встановлених постановою Кабінету Міністрів України від 31 травня 2012 №505 (далі Постанова №505).

Згідно з пунктом 3 розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону № 113-IX, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин (у подальшому Рішенням Конституційного Суду України від 13.09.2023 №8-р(II)/2023, друге речення абзацу третього пункту 3 розділу ІІ визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним)) до дня початку роботи Офісу Генерального прокурора, обласних прокуратур, окружних прокуратур їх повноваження здійснюють відповідно Генеральна прокуратура України, регіональні прокуратури, місцеві прокуратури. За прокурорами та керівниками регіональних, місцевих і військових прокуратур, прокурорами і керівниками структурних підрозділів Генеральної прокуратури України зберігається відповідний правовий статус, який вони мали до набрання чинності цим Законом при реалізації функцій прокуратури до дня їх звільнення або переведення до Офісу Генерального прокурора, обласної прокуратури, окружної прокуратури. На зазначений період оплата праці працівників Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур здійснюється відповідно до постанови Кабінету Міністрів України, яка встановлює оплату праці працівників органів прокуратури.

Отже, правовий статус зазначених вище прокурорів, який вони мали до набрання чинності цим Законом, характеризується і державними гарантіями щодо виплати заробітної плати з відповідних джерел фінансування. Тобто правове регулювання оплати праці, яке існувало до прийняття спеціального Закону № 113-IX, здійснювалося у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Системний аналіз приписів Закону № 113-ІХ дозволяє зробити висновок, що на зазначений період (тобто до дня звільнення або переведення до Офісу Генерального прокурора, обласної прокуратури, окружної прокуратури) оплата праці працівників Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур здійснюється відповідно до Постанови № 505, яка була чинною у спірному періоді.

Водночас, ті прокурори, які переведені на посаду прокурора в обласні прокуратури, отримують заробітну плату згідно зі статтею 81 Закону №1697-VII зі змінами, внесеними Законом № 113-ІХ.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 26.05.2022 у справі № 540/1268/21 та від 14.07.2022 у справі № 240/1984/21.

Стосовно застосування рішення Конституційного Суду України від 26.03.2020 у справі № 6-р/2020, то Верховний Суд у своїх постановах від 21.09.2021 у справі № 160/6204/20, від 13.10.2021 у справі № 560/4176/19, від 26.11.2021 у справі № 200/14545/19-а, висновував, зокрема, що вказане Рішення стосується приписів статті 81 Закону № 1697-VІІ зі змінами, офіційне тлумачення яких здійснено в розумінні статті 131-1 Основного Закону України і пов`язане з організацією і порядком діяльності прокуратури нової якості - функцією кримінального обвинувачення та проведення кадрового перезавантаження через оцінювання прокурорів. А тому застосування статті 81 Закону № 1697-VII зі змінами в редакції Закону № 113-ІХ без обмежень у цій справі, пов`язується із фактом переведення прокурорів (після їхньої атестації) на посади в «новоутворені»/ «оновлені» прокуратури (відповідно до Закону № 113-ІХ).

Тож за висновком Верховного Суду у вказаних справах, до прокурора, який не пройшов успішно атестацію та не переведений за її наслідками на посаду в Офіс Генерального прокурора, обласну чи окружну прокуратури, застосуванню підлягають приписи абзацу 3 пункту 3 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону № 113-IX.

Наведена позиція не суперечить висновкам Верховного Суду викладених в постановах від 26.10.2023 справа №380/4680/21, від 24.10.2024 справа №620/2173/22, від 28.11.2024 справа №280/4401/21.

Апелянт в особі позивача вказує на те, що під час розгляду даного спору, серед іншого, перевірці підлягали обставини належного виконання відповідачем рішення суду у справі № 380/7506/20, з урахуванням висновків, викладених у його мотивувальній частині. У даній справі, суди мали врахувати преюдиційні обставини, встановлені вказаним рішенням суду, в тому числі й щодо набрання достатньої кількості балів для допуску до наступного етапу атестації.

Наведене обґрунтовано спростовано судом першої інстанції, позаяк згідно п.7 розділу І Порядку №221, повторне проходження одним і тим самим прокурором атестації або одного з її етапів не допускається. Якщо складання відповідного іспиту було перервано чи не відбулося з технічних чи інших причин, які не залежали від членів комісії та прокурора, або ж у разі скасування судом рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації комісія призначає новий час (дату) складання прокурором відповідного іспиту чи проведення з ним співбесіди.

Згідно із п.7 Розділу II Прикінцеві і перехідні положення Закону №113-IX прокурори та слідчі органів прокуратури, зазначені в підпунктах 1-4 цього пункту, можуть бути переведені на посаду прокурора в Офісі Генерального прокурора, обласних прокуратурах, окружних прокуратурах лише у разі успішного проходження ними атестації. Проходження атестації особами, зазначеними в підпункті 3 цього пункту, розпочинається з етапу, на якому було прийнято рішення про неуспішне її проходження.

Згідно п.3-2 розділу V Порядку №221, у разі скасування судом рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації прокурор, якого поновлено на посаді чи рішення про звільнення якого з посади за наслідками атестації не приймалось з підстав, визначених законодавством України допускається кадровою комісією до проходження того етапу атестації, за результатами якого кадровою комісією прийнято відповідне рішення.

Відтак, оскільки рішенням суду від 16.11.2023 у справі №380/7506/20 скасовано рішення другої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур ОГП №69 від 02.04.2020 «Про неуспішне проходження прокурором атестації за результатами складання іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора» щодо ОСОБА_1 тому він правомірно допущений кадровою комісією до проходження того етапу атестації, за результатами якого кадровою комісією прийнято відповідне рішення, а саме іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора.

Крім того, є безпідставним покликання позивача на преюдиційні обставини які мають свідчити на користь його аргументів у справі №380/7506/20, позаяк рішенням у вказаній справі відмовлено у задоволенні позовної вимоги ним заявленої про визнання протиправними дій другої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур, що полягають у недопущенні ОСОБА_1 до складання іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки.

Також, з аналізу судового рішення у справі №380/7506/20 судом не встановлено правильність наданих двох необхідних відповідей позивачем на питання, а встановлено неправильність формування питань з відповідями.

Врешті доводи апеляційних скарг не спростовують мотивів судового рішення та не можуть служити підставою для його скасування чи зміні.

Апеляційний суд при прийнятті даного рішення також застосовує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в п. 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії», заява №303-A, п. 29).

З огляду на вказане, апеляційний суд вважає, що висновки суду першої інстанції ґрунтуються на правильному застосуванні норм матеріального та процесуального права, які призвели до правильного вирішення справи по суті, окрім в частині розміру середнього заробітку, а тому рішення суду підлягає скасуванню в зазначеній частині з прийняттям нового.

Керуючись ст. ст. 243, 308, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Апеляційні скарги Офісу Генерального прокурора та Львівської обласної прокуратури задовольнити частково.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2025 року в частині стягнення з Львівської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу починаючи з 05.06.2024 по 17.10.2025 в розмірі 777 713,40 грн. скасувати та прийняти в цій частині постанову, якою стягнути з Львівської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу починаючи з 05.06.2024 по 17.10.2025 в розмірі 760 714, 20 грн.

Врешті рішення Львівського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. М. Обрізко
судді Л. П. Іщук
М.А. Пліш
Повне судове рішення складено 23.02.2026