Справа № 500/6615/25
Суддя: Грицюк Роман Петрович
Дата ухвалення: 2026-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/6615/25

23 лютого 2026 рокум.Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд у складі судді Грицюка Р.П., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, у якій просить:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 грошового забезпечення - додаткової винагороди у розмірі 100 тисяч гривень за час перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії за період з 01.08.2025 по 10.09.2025 та час перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії за період з 10.09.2025 по 09.10.2025;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошового забезпечення - додаткової винагороди у розмірі 100 тисяч гривень за час перебування на стаціонарному лікуванні у закладах охорони здоров`я, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії за період з 01.08.2025 по 10.09.2025 та час перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії за період з 10.09.2025 по 09.10.2025.

В обґрунтування позову зазначає, що 01 грудня 2024 року позивач отримав вибухову травму, акубаротравму, вогнепальне осколкове сліпе поранення лівої кисті, вогнепальне осколкове сліпе поранення лівої гомілки з вогнепальним переломом п`ятої кістки з дефектом кісткової тканини, відкритий перелом обох кісток лівої гомілки, внаслідок чого був направлений на стаціонарне лікування до військової частини НОМЕР_2 АДРЕСА_1 (02.12.2024 03.12.2024 виписка № 8287).

Надалі перебував на стаціонарному лікуванні: КНП «МЛШМД» КМР» м. Кропивницький з 03.12.2024 по 13.03.2025 (епікриз-виписка № 12109); КНП Тернопільська комунальна міська лікарня № 2 з 13.03.2025 по 29.04.2025 (виписка № 03226); КНП Тернопільська обласна міська лікарня з 29.04.2025 по 19.05.2025 (перевідний епікриз №07532); КНП «Підволочиська ЦЛ» ПСР з 19.05.2025 по 16.06.2025 (виписка № 2002); КНП «Підволочиська ЦЛ» ПСР з 17.06.2025 по 15.07.2025 (виписка № 2438); КНП «Підволочиська ЦЛ» ПСР з 15.07.2025 по 29.07.2025 (виписка № 2808); КНП «Підволочиська ЦЛ» ПСР з 29.07.2025 по 28.08.2025 (виписка № 2976); КНП «Підволочиська ЦЛ» ПСР з 29.08.2025 по 10.09.2025 (виписка № 3414); КНП «Тернопільська клінічна психоневрологічна лікарня» ТОР з 26.09.2025 по 10.10.2025 (виписний епікриз № 13609), проте додаткової винагороди, визначеної положеннями Постанови № 168 з 01.08.2025 по 09.10.2025 не отримував.

Перебування позивача у відпустці для лікування після поранення терміном 30 діб з 10.09.2025 по 09.10.2025 на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 11.09.2025 №254 є підтвердженим, а відтак протягом цього періоду позивач має право на отримання додаткової винагороди відповідно вимог Постанови № 168 у розмірі 100 000 гривень пропорційно наданим дням відпустки.

Ухвалою від 25.11.2025 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі, постановив розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи та встановив відповідачу 15-денний строк для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідач у відзиві вказав, що довідкою військово-лікарської комісії №2025-0516-0932-4158-0 від 16.05.2025 визначено потребу у тривалому лікуванні протягом 120 календарних днів, на підставі якої наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 13.06.2025 № 164 старшого солдата ОСОБА_2 визнано таким, що потребує тривалого лікування протягом 120 календарних днів та з 01.04.2025 поновлено виплату йому грошового забезпечення (витяг із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 13.06.2025 № 164). Іншої довідки військово-лікарської комісії про потребу у тривалому лікуванні старшого солдата ОСОБА_3 (а саме з 01.08.2025) на адресу військової частини НОМЕР_1 не надходило, позивач такої довідки ВЛК відповідачу не надав. У зв`язку з відсутністю довідки ВЛК про потребу продовження лікування після закінчення 120-денного терміну лікування старшого солдата ОСОБА_2 , а саме щодо періоду з 01.08.2025 по 09.10.2025, наказ командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) не видавався.

Таким чином, військовою частиною НОМЕР_1 правомірно не нараховувалось та не виплачувалось грошове забезпечення позивачу за період з 01.08.2025 по 10.09.2025 у зв`язку з відсутністю підстав, передбачених Законом № 2011-ХІІ (абз. 1 п. 11.ст. 10- 1) та Порядком № 260 (абз.абз. 2-3 п.9 розділу І), для поновлення такої виплати.

Таким чином, вважає, що військова частина НОМЕР_1 при нарахуванні та виплаті грошового забезпечення ОСОБА_4 дотрималась вимог Порядку № 260, Постанови №168 та Закону № 2011-ХІІ, а тому відсутні підстави для визнання протиправною бездіяльності військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати позивачу грошового забезпечення, додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168 за час перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я за період з 01.08.2025 по 10.09.2025 та за час перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком ВЛК за період з 10.09.2025 по 09.10.2025.

Отже, відповідач приходить до висновку про те, що виконав всі вимоги чинного законодавства, щоб дотриматись правил і процедур нарахування та виплати грошового забезпечення позивача. В той же час позивач, в порушення частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства не довів обставини, на яких ґрунтуються його позовні вимоги та не надав належних доказів, які б свідчили про його порушене право відповідачем, тому позовні вимоги є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Представник позивача у відповіді на відзив вказала, що доводи відповідача, які викладено у відзиві на адміністративний позов від 11.12.2025 не в повній мірі відповідають фактичним обставинам справи, оскільки для виплати додаткової винагороди у розмірі 100 000 гривень у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, на період дії воєнного стану не встановлено обов`язкової умови щодо безперервного перебування на стаціонарному лікуванні. Тобто, у разі повторного та кожного наступного перебування військовослужбовця на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я за медичними показниками отриманого раніше поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язаного із захистом Батьківщини, виплата додаткової винагороди здійснюється в розмірі 100 000 гривень.

Як зазначено в позовній заяві довідкою відповідача від 25.12.2024 №5329/а про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) підтверджується те, що позивач 01.12.2024 отримав вибухову травму, акубаротравму, вогнепальне осколкове сліпе поранення лівої кисті, вогнепальне осколкове сліпе поранення лівої гомілки з вогнепальним переломом п`ятої кістки з дефектом кісткової тканини, відкритий перелом обох кісток лівої гомілки. Довідкою підтверджено те, що поранення отримане під час безпосередньої участі у бойових діях по захисту Батьківщини, при виконанні бойових завдань у складі військової частини НОМЕР_1 . В довідці указано, що вони є Додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, тому ці довідки є підставою для видання наказу про виплату позивачу додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини.

Окрім того, за висновком ВЛК № 2025-0910-1309-0619-0 від 10.09.2025 на підставі статті 81 графи ІІ розкладу хвороб ОСОБА_1 потребує відпустки для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) на 30 календарних днів.

Враховуючи те, що позивач після сплину чотирьох місяців перебування на лікуванні продовжив лікування, а також за висновком ВЛК потребує відпустки для лікування після тяжкого поранення, позивач має право на отримання збільшеної до 100000 гривень винагороди протягом строку перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я з 01.08.2025 по 10.09.2025 та перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком ВЛК з 10.09.2025 по 09.10.2025.

Представник відповідача у запереченні на відповідь на відзив вказав, що виплата грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України після 4 місяців лікування та перебування у відпустці за станом здоров`я можуть бути продовжені за наявності висновку військово-лікарської комісії про потребу в лікуванні та рішення командира військової частини про продовження виплати. У зв`язку з відсутністю довідки ВЛК про потребу продовження лікування після сплину чотирьохмісячного терміну лікування старшого солдата ОСОБА_2 , а саме щодо періоду з 01.08.2025, наказ командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) не видався. Таким чином, військовою частиною НОМЕР_1 правомірно не нараховувалось та не виплачувалось грошове забезпечення позивачу за період з 01.08.2025 по 10.09.2025 у зв`язку з відсутністю підстав, передбачених Законом № 2011-ХІІ (абз. 1 п. 11.ст. 10-1) та Порядком № 260 (абз.абз. 2-3 п.9 розділу І), для поновлення такої виплати.

Суд, з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 15.08.2024 № 228 старший солдат ОСОБА_5 14.08.2024 прибув у службове відрядження до району виконання завдань за призначенням до складу сил і засобів оперативно - тактичного угрупування ІНФОРМАЦІЯ_1 .

01.12.2024 старший солдат ОСОБА_5 під час виконання обов`язків військової служби, у бойовій обстановці, під час виконання бойових завдань з відсічі і стримування збройної агресії російської федерації проти України отримав вибухову травму, акубаторотравму, вогнепальне осколкове сліпе поранення лівої кисті, вогнепальне осколкове сліпе поранення лівої гомілки з вогнепальним переломом п`яткової кістки з дефектом кісткової тканини, відкритий перелом обох кісток лівої гомілки, вогнепальне поверхневе поранення статевого члена.

Відповідно до довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 25.12.2024 № 5329/а старший солдат ОСОБА_5 отримав поранення, пов`язане із захистом Батьківщини.

01.12.2024 в стабілізаційному пункті ІНФОРМАЦІЯ_2 старшому солдату ОСОБА_4 надано невідкладну медичну допомогу.

Відповідно до виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 8287, виданої військовою частиною НОМЕР_2 , в період з 02.12.2024 по 03.12.2024 старший солдат ОСОБА_5 перебував на стаціонарному лікуванні у військовій частині НОМЕР_2 АДРЕСА_1 .

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 02.12.2024 №336 старшого солдата ОСОБА_2 визнано таким, що вибув на стаціонарне лікування до міської лікарні № 7 м. Запоріжжя.

Як слідує з епікризу виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 12109, виданого КНП МЛШМД КМР, в період з 03.12.2024 по 13.03.2025 старший солдат ОСОБА_5 перебував на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні КНП МЛШМД КМР м. Кропивницький.

Згідно із наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 05.12.2024 № 339, ОСОБА_2 визнано таким, що з 03.12.2024 перебуває на стаціонарному лікуванні та обстеженні у міській лікарні № 4 м. Кропивницький.

Відповідно до виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 03226, виданої КНП Тернопільська комунальна міська лікарня № 2, в період з 13.03.2025 по 29.04.2025 ОСОБА_5 перебував на стаціонарному лікуванні в КНП Тернопільська комунальна міська лікарня № 2.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 15.03.2025 №74 ОСОБА_2 визнано таким, що з 13.03.2025 перебуває на стаціонарному лікуванні та обстеженні у Тернопільській комунальній міській лікарні № 2.

Згідно із наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 91 від 01.04.2025, ОСОБА_4 , який перебуває на стаціонарному лікуванні та обстеженні у Тернопільській комунальній міській лікарні № 2 понад 04 місяці, на підставі п. 9 розділу І Порядку № 260, з 01.04.2025 припинено виплату грошового забезпечення.

Як слідує з перевідного епікризу із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого № 07532, виданого КНП Тернопільська обласна клінічна лікарня ТОР, в період з 29.04.2025 по 19.05.2025 ОСОБА_5 перебував на стаціонарному лікуванні в ортопедично-травматологічному відділенні КНП Тернопільська обласна клінічна лікарня ТОР.

Згідно із наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 30.04.2025 № 120 ОСОБА_2 визнано таким, що з 29.04.2025 перебуває на стаціонарному лікуванні та обстеженні в Тернопільській обласній клінічні лікарні.

Відповідно до довідки військо-лікарської комісії №2025-0516-0932-4158-0 від 16.05.2025 позаштатною постійнодіючою госпітальною ВЛК при КНП Тернопільська обласна клінічна лікарня Тернопільської обласної ради 16.05.2025 проведено медичний огляд ОСОБА_2 та встановлено, що травма пов`язана із захистом Батьківщини за ступенем тяжкості відноситься до тяжких та на підставі статті 81 графи ІІ розкладу хвороб, ОСОБА_5 потребує тривалого лікування протягом 120 календарних днів.

У період з 19.05.2025 по 16.06.2025 старший солдат ОСОБА_5 перебував на стаціонарному лікуванні у КНП Підволочиська ЦЛ ПСР.

Згідно із наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 20.05.2025 № 140 ОСОБА_2 визнано таким, що з 19.05.2025 перебуває на стаціонарному лікуванні та обстеженні у Підволочиській центральній лікарні.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 13.06.2025 № 164, виданого на підставі довідки військово-лікарської комісії № 2025-0516-0932-4158-0 від 16.05.2025, ОСОБА_4 з 01.04.2025 поновлено виплату грошового забезпечення та визнано таким, що потребує тривалого лікування.

Як слідує з виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 2438, виданої КНП Підволочиська ЦЛ ПСР, в період з 17.06.2025 по 15.07.2025 ОСОБА_5 перебував на лікуванні у відділенні реабілітації КНП Підволочичська ЦЛ ПСР.

Згідно із випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №2808, виданої КНП Підволочиська ЦЛ ПСР, 15.07.2025 по 29.07.2025 ОСОБА_5 перебував на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні КНП Підволочиська ЦЛ ПСР.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 29.07.2025 № 210 ОСОБА_4 , який перебуває на стаціонарному лікуванні та обстеженні у Підволочиській центральній лікарні понад 4 місяці, відповідно до п. 9 розділу І Порядку № 260, окремого доручення Міністра оборони України від 22.06.2024 № 3740/уд з 30.07.2025 припинено виплату грошового забезпечення (витяг із наказу командира військової частини НОМЕР_1 .

Як слідує із виписки з медичної карти стаціонарного хворого № 2976, виданої КНП Підволочиська ЦЛ ПСР, з 29.07.2025 по 28.08.2025 ОСОБА_5 перебував у стаціонарі реабілітаційного відділення КНП Підволочиська ЦЛ ПСР.

У період з 29.08.2025 по 10.09.2025 ОСОБА_5 перебував на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні КНП Підволочиська ЦЛ ПСР, що підтверджується випискою №3414 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого, виданої КНП Підволочиська ЦЛ ПСР.

Згідно з довідкою військово-лікарської комісії №2025-0910-1309-0619-0 від 10.09.2025 госпітальною ВЛК КНП Підволочиська центральна лікарня Підволочиської селищної ради проведено медичний огляд старшого солдата ОСОБА_2 та встановлено, що отримана травма, пов`язана із захистом Батьківщини, за ступенем тяжкості відноситься до тяжких. На підставі статті 81 графи ІІ розкладу хвороб потребує відпустки для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) на 30 календарних днів.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 11.09.2025 № 254 ОСОБА_2 визнано таким, що з 10.09.2025 по 09.10.2025 убуває у відпустку для лікування після поранення (контузії, травми, каліцтва) терміном на 30 діб.

12.09.2025 військовою частиною НОМЕР_1 видано позивачу довідку №592 про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.

24.09.2025 позивачу видано посвідчення серії НОМЕР_3 як особі з інвалідністю ІІ групи, який має право на пільги встановлені законодавством України для ветеранів війни осіб з інвалідністю внаслідок війни.

У період з 26.09.2025 по 10.10.2025 старший солдат ОСОБА_5 перебував на стаціонарному лікуванні в Тернопільській обласній клінічній психоневрологічній лікарні, що встановлено на підставі виписного епікризу із медичної карти стаціонарного хворого № 13609, виданого Тернопільською обласною клінічною психоневрологічною лікарнею.

Згідно із наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 284 ОСОБА_2 визнано таким, що 10.10.2025 прибув з Тернопільської обласної клінічної психоневрологічної лікарні до пункту постійної дислокації.

З 10.10.2025 старшому солдату ОСОБА_4 поновлено виплату грошового забезпечення відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 11.10.2025 №284.

Як слідує із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 07.11.2025 № 311 ОСОБА_2 звільнено з військової служби в запас та визнано таким, що 07.11.2025 справи і посаду у військовій частині НОМЕР_1 здав і вибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 для постановки на військовий облік. 07.11.2025 виключений зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та знятий з усіх видів забезпечення.

Змістом спірних правовідносин є бездіяльність щодо не нарахування та невиплати додаткової винагороди у зв`язку із важким пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини за періоди перебування на лікуванні; за період перебування у відпусткці для лікування після поранення тривалістю 30 календарних днів відповідно вимог постанови Кабінету Міністрів України №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" з розрахунку 100 000 гривень за 30 календарних днів пропорційно наданим дням відпустки та дням перебування на стаціонарному лікуванні.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, судом враховано наступні обставини справи та норми чинного законодавства.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Також, Конституційний Суд України у Рішенні від 06 квітня 2022 року №1-р(II)/2022 зазначив, що частину п`яту статті 17 Конституції України викладено так, що реалізація права на соціальний захист осіб, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей потребує якісного і ефективного законодавчого регулювання та запровадження механізмів забезпечення їх державної підтримки" (абзац перший підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини); а також, що з урахуванням вимог частини п`ятої статті 17 Конституції України метою законодавчого регулювання в цій сфері є як усебічне соціальне забезпечення військовослужбовців, яке компенсуватиме установлені законом обмеження та умови служби, властиві цій категорії громадян, так і підвищення мотивації особового складу Збройних Сил України у виконанні ними покладених на них функцій щодо оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності (частина друга статті 17 Основного Закону України).

Частиною 1 статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 № 2232-XII (далі - Закон №2232-ХІІ) передбачено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Відповідно до ст. 12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-ХІІ з наступними змінами та доповненнями у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин (далі Закон №2011-ХІІ), військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Згідно з п. 1 ст. 9 Закону №2011-ХІІ держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Пунктами 2 - 3 цієї правової норми встановлено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України (абз.2 п. 4 ст.9 Закону №2011-ХІІ).

Наказом Міністра оборони України № 260 від 07.06.2018 затверджений Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (далі - Порядок № 260).

Відповідно до пункту 17 Порядку № 260 на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.

Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України визначений Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим наказом Міністерства оборони України №260 від 07.06.2018, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за №745/32197 (далі - Порядок №260).

Згідно з пунктом 2 вказаного Порядку №260 грошове забезпечення військовослужбовця включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Пунктом 11 розділу XXXIV Порядку №260 встановлено, що у період дії воєнного стану до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень також включаються військовослужбовці, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою або каліцтвом), отриманим після введення воєнного стану та пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку з отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії,- за весь час (періоди) перебування на такому лікуванні або у відпустці.

Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 в Україні введено воєнний стан, який триває до сьогодні.

На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" та № 69/2022 "Про загальну мобілізацію", Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 року прийнята Постанова "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану №168" (далі - Постанова № 168).

Пунктом 1 Постанови № 168 установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників) (п.12 Постанови № 168).

Пунктом 5 Постанови № 168 передбачено, що вона набирає чинності з моменту опублікування і застосовується з 24.02.2022.

Відповідно до пункту 2-1 Постанови № 168 порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.

Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень до таких наказів включаються особи, зазначені у пунктах 1 та 1-1, у тому числі такі, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Водночас, відповідно до вимог пункту 1 Постанови № 168 для виплати додаткової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України у розмірі, збільшеному до 100 000 грн, є встановлення таких обставин, як, зокрема: - перебування на військовій службі у період дії воєнного стану; - перебування на військовій службі у статусі військовослужбовця Збройних Сил України; - перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я у зв`язку з отриманням поранення, пов`язаним із захистом Батьківщини / перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської комісії, пов`язаного із захистом Батьківщини.

Пунктом 11 розділу XXXIV Порядку №260 визначено, що у період дії воєнного стану до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень також включаються військовослужбовці, які, зокрема, у зв`язку з пораненням (контузією, травмою або каліцтвом), отриманим після введення воєнного стану та пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку з отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії, - за весь час (періоди) перебування на такому лікуванні або у відпустці.

Відповідно до пункту 12 розділу XXXIV Порядку №260, підставою для видання наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, є довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), форму якої визначено додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року №402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2008 року за № 1109/15800, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини.

При цьому, постановою Кабінету Міністрів України від 01 квітня 2022 року №400 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 168» пункт 1 постанови доповнено, в тому числі, абзацом такого змісту: «Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії».

Аналізуючи вищенаведене, суд зазначає, що грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Суд зазначає, що до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять такі види складових: 1) щомісячні основні види грошового забезпечення; 2) щомісячні додаткові види грошового забезпечення; 3) одноразові додаткові види грошового забезпечення (п.2 Порядку № 260).

Таким чином, додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень виплачується військовослужбовцям, зокрема, тим, які у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), - з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

При цьому, суд зауважує, що для виплати додаткової винагороди у розмірі до 100000 гривень у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, на період дії воєнного стану, немає обов`язкової умови щодо безперервного перебування особи на стаціонарному лікуванні.

Тобто, у разі повторного та кожного наступного перебування військовослужбовця на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), за медичними показниками отриманого раніше поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язаного із захистом Батьківщини, виплата додаткової винагороди здійснюється в розмірі до 100000 гривень.

З аналізу наведених норм Постанови № 168 вбачається встановлення лише двох умов, необхідних для виплати збільшеної до 100 000 гривень винагороди, за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, а саме: пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини, а також факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення або перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Вищезазначене також кореспондується з пунктом 8 Окремого доручення Міністра оборони України від 23 червня 2022 року №912/з/29.

Як встановлено судом згідно матеріалів справи, позивач під час бойових дій отримав бойове травмування. Також, матеріалами справи підтверджено, що вказана травма пов`язана із захистом Батьківщини. Окрім того, позивач перебував на тривалому лікуванні.

При цьому, що стосується періоду з 01.08.2025 по 09.10.2025 винагорода пропорційно дням перебування на лікуванні і у відпустці для лікування за вказаний період виплачена не була. Зазначене сторонами не заперечується.

Отже позивач, перебуваючи на військовій службі, як військовослужбовець Збройних Сил України, отримав тяжке поранення (травма), пов`язане із захистом Батьківщини та, відповідно, перебував на стаціонарному лікуванні у лікарняному закладі та у відпустці за станом здоров`я за висновками ВЛК.

Суд зазначає, що, як Постановою № 168, так і Порядком № 260 внормовано, що додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень виплачується у тому числі тим військовослужбовцям, які у зв`язку з травмою чи пораненням, пов`язаними із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі і закордонних) з дня отримання такого поранення/травми, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

Описаними вище документами підтверджено перебування у спірний період з 01.08.2025 по 10.09.2025 позивача на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, а також час перебування у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми, каліцтва) відповідно до означених довідок ВЛК з 10.09.2025 по 09.10.2025.

Таким чином, судом встановлено наявність обох умов, необхідних для виплати позивачу збільшеної до 100000 гривень винагороди за час перебування у відпустці для лікування, а саме: пов`язаність поранення (контузія, травма, каліцтво) військовослужбовця із захистом Батьківщини, а також таке поранення є тяжким за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

З урахуванням встановлених обставин, суд приходить до висновку, що позивач має право на отримання додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою №168 у розмірі до 100000 гривень за вищевказаний період пропорційно дням перебування на лікуванні в закладі охорони здоров`я, оскільки отримав поранення, яке пов`язане із проходженням військової служби та пов`язана із захистом Батьківщини.

Позовні вимоги, які стосуються періоду перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за довідкою військово-лікарської комісії від 10.09.2025 № 2025-0910-1309-0619-0 та на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 11.09.2025 №254, за період з 10.09.2025 по 09.10.2025, також підлягають задоволенню.

Оскільки, необхідною умовою для виплати збільшеної до 100 000 гривень винагороди є факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення або перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення, що підтверджується матеріалами справи.

Іншими словами, у даному випадку законодавець передбачив альтернативу для нарахування та виплати винагороди або перебування військовослужбовця на стаціонарному лікуванні, або перебування у відпустці для лікування.

Проте, як слідує з матеріалів справи та не заперечується відповідачем у спірні періоди виплата додаткової винагороди збільшеної до 100 000 грн в розрахунку пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, відповідачем не здійснювалась.

За встановлених обставин справи суд дійшов висновку, що відповідач допустив протиправну бездіяльність щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової винагороди у розмірі 100000 грн, з огляду на що військову частину НОМЕР_1 слід зобов`язати здійснити таке нарахування та виплату пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні за період з 01.08.2025 по 10.09.2025 та з 10.09.2025 по 09.10.2025 за період перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

З огляду на викладене, адміністративний позов підлягає до задоволення повністю.

Той факт, що за період з 01.08.2025 по 10.09.2025 відсутня довідка ВЛК про потребу у тривалому лікуванні прийнята не може ставитись в провину позивачу та обмежувати його право на отримання належного йому грошового забезпечення та обмежувати його право на отримання належного йому грошового забезпечення із урахуванням додаткової винагороди у розмірі 100000,00 грн пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні, передбаченої Постановою №168.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно положень ст. 75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому в силу положень ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що підлягає до задоволення.

Відповідно до вимог статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України судовий збір не підлягає стягненню, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до вимог п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 6, 7, 8, 9, 10, 77, 90, 139, 242-246, 250, 251, 255, 262, 295, 297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких додаткової винагороди виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, за період з 01.08.2025 по 10.09.2025 та під час перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, за період з 10.09.2025 по 09.10.2025.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких додаткової винагороди виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у збільшеному до 100 000 гривень розмірі в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, за період з 01.08.2025 по 10.09.2025 та під час перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, за період з 10.09.2025 по 09.10.2025.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 23 лютого 2026 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 РНОКПП НОМЕР_4 );

відповідач:

- Військова частина НОМЕР_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_3 код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ).

Головуючий суддя Грицюк Р.П.