Справа № 620/186/26
Суддя: Наталія БАРГАМІНА
Дата ухвалення: 2026-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2026 року Чернігів Справа № 620/186/26

Чернігівський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Баргаміної Н.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо не зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи в СВК «Дніпро» з 10.11.2001 по 13.04.2003, з 01.05.2004 по 31.05.2004, з 17.06.2004 по 30.06.2004, з 11.07.2004 по 31.08.2004, з 09.09.2004 по 26.10.2004, з 13.06.2007 по 30.06.2007, з 01.09.2007 по 14.10.2007;

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо не зарахування до пільгового стажу ОСОБА_1 за Списком № 1 періодів роботи в шахті з повним робочим днем під землею з 21.11.1983 по 30.11.1983, з 22.04.1984 по 30.04.1984, з 18.06.1984 по 30.06.1984, з 25.09.1984 по 30.09.1984, з 02.10.1984 по 31.10.1984, з 13.11.1984 по 30.11.1984, з 26.12.1984 по 31.12.1984, з 27.01.1985 по 31.01.1985, з 21.02.1985 по 28.02.1985, з 12.03.1985 по 15.03.1985, з 23.09.1985 по 27.09.19І85, з 27.10.1985 по 31.10.1985, з 01.11.1985 по 01.11.1985, з 30.12.1985 по 31.12.1985, з 27.02.1986 по 28.02.1986, з 30.05.1986 по 31.05.1986, з 29.07.1986 по 31.07.1986, з 31.07.1987 по 31.07.1987, з 29.04.1988 по 30.04.1988, з 23.11.1988 по 30.11.1988, з 30.07.1989 по 31.07.1989 з 20.02.1990 по 21.02.1990, з 26.08.2009 по 31.12.2009, з 01.12.2011 по 31.01.2013, з 05.02.2013 по 29.07.2015;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області з 01.07.2025 провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії зарахувавши:

до страхового стажу періоди роботи в СВК «Дніпро» з 10.11.2001 по 14.04.2003, з 01.05.2004 по 31.05.2004, з 17.06.2004 по 30.06.2004, з 11.07.2004 по 31.08.2004, з 09.09.2004 по 26.10.2004, з 13.06.2007 по 30.06.2007, з 01.09.2007 по 14.10.2007;

до пільгового стажу роботи за Списком №1 періоди з 21.11.1983 по 30.11.1983, з 22.04.1984 по 30.04.1984, з 18.06.1984 по 30.06.1984, з 25.09.1984 по 30.09.1984, з 02.10.1984 по 31.10.1984, з 13.11.1984 по 30.11.1984, з 26.12.1984 по 31.12.1984, з 27.01.1985 по 31.01.1985, з 21.02.1985 по 28.02.1985, з 12.03.1985 по 15.03.1985, з 23.09.1985 по 27.09.1985, з 27.10.1985 по з 01.11.1985 по 01.11.1985, з 30.12.1985 по 31.12.1985, з 27.02.1986 по 28.02.1986, з 30.05.1986 по 31.05.1986, з 29.07.1986 по 31.07.1986, з 31.07.1987 по 31.07.1987, з 29.04.1988 по 30.04.1988, з 23.11.1988 по 30.11.1988, з 30.07.1989 по 31.07.1989, з 20.02.1990 по 21.02.1990, з 26.08.2009 по 31.12.2009, з 01.12.2011 по 31.01.2013, з 05.02.2013 по 29.07.2015.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідач на підставі одних і тих самих документів лише частину періоду роботи гірником врахував до пільгового стажу за списком № 1. Вказує, що належним чином оформленими записами трудової книжки підтверджується період роботи, займана професія та зайнятість протягом повного робочого дня під землею.

Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області подало відзив на позов, в якому просило відмовити позивачу у задоволенні позову, вказало, що до матеріалів справи позивачем додано індивідуальні відомості про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб (форма ОК-5), з яких вбачається, що страхові внески за спірні періоди не сплачено. Отже, позовні вимоги про зарахування до стажу роботи періодів роботи з 01.05.2004 по 31.05.2004, з 17.06.2004 по 30.06.2004, з 11.07.2004 по 31.08.2004, з 09.09.2004 по 26.10.2004, з 13.06.2007 по 30.06.2007, з 01.09.2007 по 14.10.2007 не відповідають чинному правовому регулюванню і у їх задоволенні має бути відмовлено. Вказує, що пільговий стаж роботи за списком № 1 зарахований згідно довідок про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній № 151 від 27.08.2012, виданої ВАТ Трест Краснодоншахтобуд за період роботи 18.07.1980 по 13.05.1981, № 2350 від 07.07.2010 за період роботи з 11.07.1983 по 25.11.1983, № 2351 від 07.07.2010 за період роботи 25.11.1983 по 15.03.1985, № 2347 від 07.07.2010 за період роботи 23.09.1985 по 21.09.1990, виданих Державним підприємством З ліквідації збиткових вугледобувних, вуглепереробних та торфодобувних підприємств Укрвуглеторфреструктуризація відокремленого підрозділу Луганської виконавчої дирекції з ліквідації шахт, та довідки №1/14 від 27.07.2012 за період роботи 26.08.2009 по 30.11.2011, виданої відокремленим підрозділом Підрядне спеціалізоване ремонтно-будівельне управління публічного акціонерного товариства Спеціалізоване управління протизсувних підземних робіт та відповідно до актів зустрічних перевірок управління Пенсійного фонду України в м. Краснодоні та Краснодонському районі Луганської області № 7 від 04.01.2013 та № 8 від 04.01.2013 не враховані періоди роботи з 21.11.1983 по 30.11.1983, з 22.04.1984 по 30.04.1984, з 18.06.1984 по 30.06.1984, з 25.09.1984 по 30.09.1984, з 02.10.1984по 31.10.1984, з 13.11.1984 по 30.11.1984, з 26.12.1984 по 31.12.1984, з 27.01.1985 по 31.01.1985, з 21.02.1985 по 28.02.1985, з 12.03.1985 по 15.03.1985, з 23.09.1985 по 27.09.1985, з 27.10.1985 по 01.11.1985, з 30.12.1985 по 31.12.1985, з 27.02.1986 по 28.02.1986, з 30.05.1986 по 31.05.1986, з 29.07.1986 по 31.07.1986, з 31.07.1987 по 31.07.1987, з 29.04.1988 по 30.04.1988, з 23.11.1988 по 30.11.1988, з 30.07.1989 по 31.07.1989, з 20.02.1990 по 21.02.1990.

Процесуальні дії у справі: ухвалою суду від 06.02.2026 було продовжено Головному управлінню Пенсійного фонду України в Чернігівській області процесуальний строк на подання відзиву та доданих до нього документів та долучено їх до справи; ухвалою суду від 06.02.2026 було здійснено перехід у розгляді справи за ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії зі спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у спрощене позовне провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, витребувано у Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області копії актів зустрічної звірки № 7 та № 8 від 04.01.2013 належної якості.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Чернігівській області та з 23.02.2015 отримує пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 1 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (а.с. 36).

Згідно форми РС-право позивачу не було зараховано до страхового стажу період роботи з 10.11.2001 по 13.04.2003, з 01.05.2004 по 31.05.2004, з 17.06.2004 по 30.06.2004, з 11.07.2004 по 31.07.2004, з 09.09.2004 по 30.09.2004, з 13.06.2007 по 30.06.2007, з 01.09.2007 по 14.10.2007 та до пільгового стажу по списку № 1 періоди роботи з 21.11.1983 по 30.11.1983, з 22.04.1984 по 30.04.1984, з 18.06.1984 по 30.06.1984, з 25.09.1984 по 30.09.1984, з 02.10.1984 по 31.10.1984, з 13.11.1984 по 30.11.1984, з 26.12.1984 по 31.12.1984, з 27.01.1985 по 31.01.1985, з 21.02.1985 по 28.02.1985, з 12.03.1985 по 15.03.1985, з 23.09.1985 по 27.09.1985, з 27.10.1985 по 31.10.1985, з 01.11.1985 по 01.11.1985, з 30.12.1985 по 31.12.1985, з 27.02.1986 по 28.02.1986, з 30.05.1986 по 31.05.1986, з 29.07.1986 по 31.07.1986, з 31.07.1987 по 31.07.1987, з 29.04.1988 по 30.04.1988, з 23.11.1988 по 30.11.1988, з 30.07.1989 по 31.07.1989, з 20.02.1990 по 21.02.1990, з 26.08.2009 по 31.12.2009, з 01.12.2011 по 31.01.2013, з 05.02.2013 по 29.07.2015 (а.с. 37-40).

Листом від 22.09.2025 Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області повідомило позивача, що за документами пенсійної справи, пенсія призначена та виплачується відповідно до чинного законодавства (а.с. 33-35).

Даючи правову оцінку обставинам справи, суд зважає на таке.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Згідно пункту 1 частини першої статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон) пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Абзацом першим частини першої статті 24 Закону встановлено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (абзац перший частини другої статті 24 Закону).

Відповідно до частини третьої статті 24 Закону страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Частиною четвертою статті 24 Закону встановлено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Частиною третьою статті 44 Закону визначено, що органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

В силу пунктів 1, 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Пунктом 2.4 вищенаведеної Інструкції передбачено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць - двозначними). Наприклад, якщо робітник або службовець прийнятий на роботу 5 січня 1993 р., у графі 2 трудової книжки записується «05.01.1993». Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилами чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

У разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів (пункт 4.1 вищенаведеної Інструкції).

Аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що основним документом, який підтверджує трудовий стаж позивача є його трудова книжка. При цьому, лише у разі відсутності трудової книжки або записів в ній органи пенсійного фонду мають право встановлювати трудовий стаж на підставі інших первинних документів чи показань свідків.

Порядок обчислення та сплати страхових внесків визначено у статті 20 Закону.

Абзацом 1 частини першої статті 20 Закону передбачено, що страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі

Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, зазначених у пунктах 1, 2, 5 - 7, 9, 10, 12, 15, 17 і 18 статті 11 цього Закону, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески (частина друга статті 20 Закону).

Згідно з частиною десятою статті 20 Закону страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Крім того, нормами статті 106 Закону передбачено, що відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.

З аналізу зазначених норм законодавства вбачається, що обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника.

Згідно висновків Верховного Суду викладених у постановах від 27.03.2018 (справа № 208/6680/16-а), від 20.03.2019 (справа № 688/947/17), від 30.09.2019 (справа № 316/1392/16-а), від 27.05.2021 (справа 343/659/17), за загальним правилом, несвоєчасна сплата підприємством страхових внесків, за умови підтвердження роботи особи на такому підприємстві, отримання заробітної плати та утримання з неї єдиного соціального внеску, не повинна порушувати законні права та інтереси позивача, зокрема, порушувати його право на належне пенсійне забезпечення, оскільки обов`язок своєчасної сплати страхових внесків до пенсійного фонду покладено на роботодавця, а тому їх несплата не може позбавляти працівників права на зарахування періоду роботи до страхового стажу, фактично позбавляючи особу права власності на пенсію в належному розмірі. Позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості підприємства по страховим внескам не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу при перерахунку пенсії позивача періодів його роботи на такому підприємстві.

Так, згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_1 позивач з 10.11.2001 по 01.09.2007 року працював в СВК «Дніпро» на посаді пожежника та охоронця транспортного парку (а.с. 17- 20).

Одночасно, згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_2 позивач з 15.04.2003 по 20.04.2004, з 11.10.2004 по 14.04.2005, з 12.10.2005 по 15.04.2006, з 04.07.2006 по 16.04.2007, з 15.10.2007 по 30.12.2007 працював кочегаром в Тужарській ЗОШ І-ІІ ст. (а.с. 21-31).

Вказані періоди роботи дають позивачу право на зарахування відповідних періодів праці до страхового стажу.

При цьому, згідно наведеної вище правової позиції Верховного Суду обов`язок щодо нарахування та сплати страхових внесків покладено на підприємство. Таким чином, право на зарахування періоду праці особи на певному підприємстві не залежить від виконання підприємством обов`язку по нарахуванню та сплаті страхових внесків.

Згідно частини першої статті 15 цього Закону, платниками страхових внесків до солідарної системи є страхувальники, зазначені в статті 14 цього Закону, і застраховані особи, зазначені в частині першій статті 12 вказаного Закону.

Відповідно до статті 11 Закону, обчислення страхових внесків застрахованих осіб здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Положеннями статті 20 Закону передбачено, що сплата страхових внесків здійснюється виключно в грошовій формі шляхом внесення відповідних сум страхових внесків до солідарної системи на банківські рахунки виконавчих органів Пенсійного фонду, а сум страхових внесків до накопичувальної системи пенсійного страхування - на банківський рахунок Накопичувального фонду або на банківський рахунок обраного застрахованою особою недержавного пенсійного фонду - суб`єкта другого рівня системи пенсійного забезпечення. Страхові внески сплачуються страхувальниками шляхом перерахування безготівкових сум з їх банківських рахунків. Страхувальники зобов`язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду. Базовим звітним періодом є: для страхувальників, зазначених у пунктах 1, 2, 4 статті 14 цього Закону, - календарний місяць. Днем сплати страхових внесків вважається: у разі перерахування сум страхових внесків у безготівковій формі з банківського рахунку страхувальника на банківський рахунок органу Пенсійного фонду - день списання установою банку, органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з банківського (спеціального реєстраційного) рахунку страхувальника незалежно від часу її зарахування на банківський рахунок органу Пенсійного фонду. Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Системний аналіз вказаних вище нормативно-правових актів дає підстави дійти висновку, що до страхового стажу зараховується період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески.

Отже, періоди роботи, за які підприємство-страхувальник нарахувало застрахованій особі - працівнику заробітну плату та утримало з неї відповідні страхові внески (єдиний внесок), повинні зараховуватися до страхового стажу цієї застрахованої особи-працівника незалежно від того, чи сплатило фактично підприємство-страхувальник ці страхові внески, чи ні.

Крім того, відсутність в інформаційній базі системи персоніфікованого обліку (в індивідуальних відомостях про застраховану особу - позивача (форма ОК-5) відомостей про сплату роботодавцем страхових внесків (єдиного внеску) для нарахування пенсії за спірний період не є підставою для позбавлення особи права на пенсію, оскільки остання не може нести за це відповідальність.

Відтак, несвоєчасна сплата підприємством страхових внесків, за умови підтвердження роботи особи на такому підприємстві, отримання заробітної плати та утримання з неї єдиного соціального внеску, не повинна порушувати законі права та інтереси позивача, зокрема, порушувати його право на належне пенсійне забезпечення, оскільки обов`язок своєчасної сплати страхових внесків до пенсійного фонду покладено на роботодавця, а тому їх несплата не може позбавляти працівників права на зарахування періоду роботи до страхового стажу, фактично позбавляючи особу права власності на пенсію в належному розмірі.

Позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості підприємства по страховим внескам не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу при перерахунку пенсії особи періодів її роботи на такому підприємстві.

Позбавлення працівника соціальної захищеності та пенсійного стажу за час роботи на підприємстві внаслідок невиконання підприємством обов`язку по сплаті внесків до Пенсійного фонду України є неприпустимим та суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту.

Вказані висновки узгоджуються з позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 23 березня 2020 року у справі № 535/1031/16-а, від 30.09.2019 у справі № 316/1392/16-а, від 27.03.2018 у справі № 208/6680/16-а (2а/208/245/16) /п.14/, від 24.05.2018 у справі № 490/12392/16-а, від 20.03.2019 у справі № 688/947/17, мають бути враховані судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Як вже було встановлено судом, згідно форми РС-право позивачу не було зараховано до страхового стажу періоди роботи з 10.11.2001 по 13.04.2003, з 01.05.2004 по 31.05.2004, з 17.06.2004 по 30.06.2004, з 11.07.2004 по 31.07.2004, з 09.09.2004 по 30.09.2004, з 13.06.2007 по 30.06.2007, з 01.09.2007 по 14.10.2007.

Разом з тим, враховуючи, що працівник не може нести відповідальність у вигляді позбавлення права на включення періоду роботи до страхового стажу за порушення, яке вчинене роботодавцем - платником страхових внесків (єдиного внеску), орган Пенсійного фонду України протиправно дійшов висновку про не зарахування періодів роботи позивача з 10.11.2001 по 13.04.2003, з 01.05.2004 по 31.05.2004, з 17.06.2004 по 30.06.2004, з 11.07.2004 по 31.07.2004, з 09.09.2004 по 30.09.2004, з 13.06.2007 по 30.06.2007, 01.09.2007 до відповідного стажу, чим порушив право позивача на пенсію в належному розмірі.

Щодо періодів з 01.08.2004 по 31.08.2004 та з 01.10.2004 по 26.10.2004, то суд зазначає, що права позивача в цій частині позовних вимог не порушені, оскільки вказані періоди відповідно до форми РС-право зараховані позивачу до страхового стажу.

Щодо зарахування періоду з 02.09.2007 по 14.10.2007 до страхового стажу позивача, то суд зазначає, що в цій частині позовних вимог також слід відмовити, оскільки наданими суду документами, зокрема, трудовими книжками позивача не підтверджено працевлаштування позивача за вказаний період.

Щодо зарахування періодів роботи позивача до пільгового стажу, то суд зазначає наступне.

Пункт «а» частини першої статті 13 Закону № 1788-XII в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213-VIII (набув чинності з 01.04.2015, далі - Закон № 213-VIII) передбачав, що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: а) працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Пункт 2 розділу XV Закону № 1058-IV в редакції до 11.10.2017 передбачав, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди: особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбачених Законом № 1788-XII.

Отже, і після набуття чинності нормами Закону № 1058-IV правила призначення пенсій за Списком № 1 регламентувались пунктом «а» статті 13 Закону № 1788-XII.

Такий стан правового регулювання існував до набрання чинності нормами Закону України від 03.10.2017 № 2148-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» (11.10.2017) (далі - Закон № 2148-VIII), яким текст Закону № 1058-IV був доповнений, зокрема, статтею 114, згідно частини першої якої право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Разом з цим, Законом № 2148-VIII у новій редакції був викладений також пункт 2 розділу XV Закону № 1058-IV, де зазначається, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

Згідно пункту 1 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у редакції Закону № 2148-VIII на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

В силу спеціальної вказівки у Законі України від 03.10.2017 № 2148-VIII наведені вище норми закону почали застосовуватись з 01.10.2017.

Таким чином, з 01.10.2017 правила призначення пенсій за Списком № 1 почали регламентуватись одночасно двома законами, а саме: пунктом «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у редакції Закону № 213-VIII та пунктом 1 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у редакції Закону № 2148-VIII.

Положеннями пункту 2.14 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 за № 110, зокрема, передбачено, якщо працівник має право на пенсію за віком на пільгових умовах, запис у трудовій книжці робиться на підставі наказу, виданого за результатами атестації робочих місць, і має відповідати найменуванню Списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення. Показники, зазначені у цих Списках, обов`язково повинні бути підтверджені у карті оцінки умов праці робочого місця за результатами атестації і можуть записуватись у дужках.

Тобто, підставою для призначення пенсії на пільгових умовах є відповідний стаж роботи, який повинен бути підтверджений відповідними доказами, зокрема, трудовою книжкою.

В силу пунктів 1, 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі Порядок № 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

У тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального стажу роботи приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці повинно бути вказано періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, в тому числі виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій (пункт 20 Порядку № 637).

Пунктом 17 вищевказаного Порядку передбачено, що за відсутності документів про наявний стаж роботи та неможливість їх одержання у зв`язку із стихійним лихом, аваріями, катастрофами або іншими надзвичайними ситуаціями стаж роботи, який дає право на пенсію, встановлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі.

Суд зазначає, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Так, згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_1 позивач з 11.07.1983 по 15.03.1985, з 23.09.1985 по 21.02.1990 гірничим з повним робочим днем на підземних роботах.

Також, згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_2 позивач з 26.08.2009 по 31.01.2013 працював гірничим з повним робочим днем на підземних роботах, а з 05.02.2013 по 29.07.2015 працював кріпильником з повним робочим днем на підземних роботах.

Відповідачем згідно форми РС-право позивачу не було зараховано до пільгового стажу по списку № 1 періоди роботи з 21.11.1983 по 30.11.1983, з 22.04.1984 по 30.04.1984, з 18.06.1984 по 30.06.1984, з 25.09.1984 по 30.09.1984, з 02.10.1984 по 31.10.1984, з 13.11.1984 по 30.11.1984, з 26.12.1984 по 31.12.1984, з 27.01.1985 по 31.01.1985, з 21.02.1985 по 28.02.1985, з 12.03.1985 по 15.03.1985, з 23.09.1985 по 27.09.1985, з 27.10.1985 по 31.10.1985, з 01.11.1985 по 01.11.1985, з 30.12.1985 по 31.12.1985, з 27.02.1986 по 28.02.1986, з 30.05.1986 по 31.05.1986, з 29.07.1986 по 31.07.1986, з 31.07.1987 по 31.07.1987, з 29.04.1988 по 30.04.1988, з 23.11.1988 по 30.11.1988, з 30.07.1989 по 31.07.1989, з 20.02.1990 по 21.02.1990, з 26.08.2009 по 31.12.2009, з 01.12.2011 по 31.01.2013, з 05.02.2013 по 29.07.2015.

Водночас, судом встановлено, що згідно акту зустрічної звірки Управління Пенсійного фонду України в м. Краснодоні та Краснодонському районі Луганської області № 7 від 04.01.2013 встановлено, що в листопаді 1983 року позивач мав 10 днів прогулу, квітні 1984 року 9 днів легкої праці, червні 1984 року 13 днів прогулу, вересні 1984 року 6 днів прогулу, жовтні 1984 року 30 днів прогулу, листопаді 1984 року 18 днів прогулу, грудні 1984 року 6 днів прогулу, січні 1985 року 5 днів прогулу, лютому 1985 року 8 днів прогулу, березні 1985 року 4 дні прогулу (а.с. 83).

Також згідно акту зустрічної звірки Управління Пенсійного фонду України в м. Краснодоні та Краснодонському районі Луганської області № 8 від 04.01.2013 встановлено, що в вересні 1985 року позивач мав 5 днів техніки безпеки, жовтні 1985 року 5 днів техніки безпеки, листопаді 1985 року 1 день прогулу, грудні 1985 року 2 дні донорські, лютому 1986 року 2 дні прогулу, травні 1986 року 2 дні прогулу, липні 1986 року 3 дні прогулу, липні 1987 року 1 день г/о, квітні 1988 року 2 дні донорські, листопаді 1988 року 8 днів без оплати, травні 1989 року 3 дні прогулу, липні 1989 року 2 дні прогулу, лютому 1990 року 2 дні прогулу (зворот а.с. 83).

Враховуючи встановлені обставини, зважаючи, що в періоди роботи з 21.11.1983 по 30.11.1983, з 22.04.1984 по 30.04.1984, з 18.06.1984 по 30.06.1984, з 25.09.1984 по 30.09.1984, з 02.10.1984 по 31.10.1984, з 13.11.1984 по 30.11.1984, з 26.12.1984 по 31.12.1984, з 27.01.1985 по 31.01.1985, з 21.02.1985 по 28.02.1985, з 12.03.1985 по 15.03.1985, з 23.09.1985 по 27.09.1985, з 27.10.1985 по 31.10.1985, з 01.11.1985 по 01.11.1985, з 30.12.1985 по 31.12.1985, з 27.02.1986 по 28.02.1986, з 30.05.1986 по 31.05.1986, з 29.07.1986 по 31.07.1986, з 31.07.1987 по 31.07.1987, з 29.04.1988 по 30.04.1988, з 23.11.1988 по 30.11.1988, з 30.07.1989 по 31.07.1989, з 20.02.1990 по 21.02.1990 позивач не був задіяний повний робочий день на підземних роботах (прогул, донорство, г/о, техніки безпеки, відпустка без збереження), то суд приходить до висновку, що вказані періоди не підлягають зарахуванню до пільгового стажу позивача.

Щодо періоду з 26.08.2009 по 31.12.2009, з 05.02.2013 по 29.07.2015, то суд зазначає, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що дані трудової книжки позивача за період з 26.08.2009 по 31.12.2009 та з 05.02.2013 по 29.07.2015, містять неправдиві або недостовірні відомості.

Так, пільговий стаж роботи обчислюється з урахуванням Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 № 383 (далі - Порядок № 383).

Пунктом 3 Порядку № 383 передбачено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92.

Згідно з пунктом 10 цього ж Порядку для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Надання інших додаткових документів, зокрема уточнюючої довідки підприємства, установи або організації, необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Такі висновки суду узгоджуються з висновками, викладеними у постановах Верховного Суду від 07.03.2018 у справі № 233/2084/17, від 31.03.2020 у справі № 678/65/17, від 02.12.2021 у справі № 263/9464/16-а.

У аспекті наведеного суд також ураховує правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 04.03.2021 у справі № 423/3787/16-а.

У вказаній постанові Верховний Суд зазначив таке: «Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Міністерством праці та соціальної політики України та Міністерством фінансів України.

Аналіз зазначених нормативно-правових актів свідчить про те, що посилання відповідача на неможливість включення до пільгового стажу спірного періоду праці позивача в зв`язку з відсутністю уточнюючої довідки є безпідставними, оскільки наявний трудовий стаж позивача повний робочий день під землею, підтверджено записами в трудовій книжці, яка є основним документом».

Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд і у постанові від 23.09.2021 № 227/4273/16-а, зазначивши, що «[…] уточнюючі довідки для підтвердження спеціального трудового стажу необхідно надавати лише в разі коли відсутні відповідні відомості в трудовій книжці».

Як вже було встановлено судом, згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_2 позивач з 26.08.2009 по 31.01.2013 працював гірничим з повним робочим днем на підземних роботах, а з 05.02.2013 по 29.07.2015 працював кріпильником з повним робочим днем на підземних роботах.

Разом з тим, згідно форми РС-право позивачу було зараховано до пільгового стажу по списку № 1 лише періоди роботи з 01.01.2010 по 30.11.2011.

Водночас відповідачем не наведено жодних обґрунтувань щодо не зарахування до пільгового стажу з 26.08.2009 по 31.12.2009, з 05.02.2013 по 29.07.2015.

Враховуючи вищевикладене, у суду відсутні підстави не приймати до уваги вказані записи трудової книжки позивача.

Разом з тим, щодо періоду з 01.12.2011 по 31.01.2013, то судом встановлено, що згідно особової карти працівника (типова форма № П-2) та виписки з наказу № 54/1-ОД від 01.12.2011 ОСОБА_1 було переведено на шахтну поверхню з 01.12.2011 на невизначений термін (а.с. 87-89).

За таких обставин суд приходить до висновку, що період роботи позивача з 01.12.2011 по 31.01.2013 не підлягає зарахуванню до пільгового стажу ОСОБА_1 за Списком № 1 як період роботи в шахті з повним робочим днем під землею.

З урахуванням зазначеного, враховуючи всі вищевстановлені обставини, з метою захисту прав, свобод, інтересів позивача, суд вважає що позовні вимоги підлягають задоволенню частково шляхом визнання протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо не зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періодів роботи в СВК «Дніпро» з 10.11.2001 по 13.04.2003, з 01.05.2004 по 31.05.2004, з 17.06.2004 по 30.06.2004, з 11.07.2004 по 31.07.2004, з 09.09.2004 по 30.09.2004, з 13.06.2007 по 30.06.2007, 01.09.2007 та до пільгового стажу ОСОБА_1 за Списком № 1 періодів роботи в шахті з повним робочим днем під землею з 26.08.2009 по 31.12.2009 та з 05.02.2013 по 29.07.2015; зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області з 01.07.2025 провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії, зарахувавши до страхового стажу періоди роботи в СВК «Дніпро» з 10.11.2001 по 13.04.2003, з 01.05.2004 по 31.05.2004, з 17.06.2004 по 30.06.2004, з 11.07.2004 по 31.07.2004, з 09.09.2004 по 30.09.2004, з 13.06.2007 по 30.06.2007, 01.09.2007 та до пільгового стажу ОСОБА_1 за Списком № 1 періоди роботи в шахті з повним робочим днем під землею з 26.08.2009 по 31.12.2009 та з 05.02.2013 по 29.07.2015.

Відповідно до частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Тому, за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню сплачений нею при поданні позовної заяви судовий збір в розмірі 645,97 грн.

Керуючись статтями 72-74, 77, 241-246, 250, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (вул. П`ятницька, 83А, м. Чернігів, Чернігівська обл., Чернігівський р-н, 14005, ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо не зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи в СВК «Дніпро» з 10.11.2001 по 13.04.2003, з 01.05.2004 по 31.05.2004, з 17.06.2004 по 30.06.2004, з 11.07.2004 по 31.07.2004, з 09.09.2004 по 30.09.2004, з 13.06.2007 по 30.06.2007, 01.09.2007 та до пільгового стажу ОСОБА_1 за Списком № 1 періодів роботи в шахті з повним робочим днем під землею з 26.08.2009 по 31.12.2009 та з 05.02.2013 по 29.07.2015.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області з 01.07.2025 провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії, зарахувавши до страхового стажу періоди роботи в СВК «Дніпро» з 10.11.2001 по 13.04.2003, з 01.05.2004 по 31.05.2004, з 17.06.2004 по 30.06.2004, з 11.07.2004 по 31.07.2004, з 09.09.2004 по 30.09.2004, з 13.06.2007 по 30.06.2007, 01.09.2007 та до пільгового стажу ОСОБА_1 за Списком № 1 періодів роботи в шахті з повним робочим днем під землею з 26.08.2009 по 31.12.2009 та з 05.02.2013 по 29.07.2015.

В решті позову відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 645,97 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 24.02.2026.

Суддя Наталія БАРГАМІНА