Справа № 320/3223/26
Суддя: Кушнова А.О.
Дата ухвалення: 2026-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

24 лютого 2026 року справа № 320/3223/26

Суддя Київського окружного адміністративного суду Кушнова А.О., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до старшого державного виконавця Солом`янського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Мамонової Ольги Володимирівни про визнання протиправними та скасування постанов,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 із позовом до старшого державного виконавця Солом`янського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Мамонової Ольги Володимирівни, в якому позивач просить суд:

- визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Солом`янського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Мамонової О.В. від 13 січня 2026 року у виконавчому провадженні НОМЕР_1 про накладення штрафу;

- визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Солом`янського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Мамонової О.В. від 13 січня 2026 року у виконавчому провадженні НОМЕР_1 про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами;

- визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Солом`янського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Мамонової О.В. від 14 січня 2026 року у виконавчому провадженні НОМЕР_1 про арешт коштів боржника.

Як третю особу позивач зазначає ОСОБА_2 .

Відповідно до ч. 1 ст. 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема чи: має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах щодо спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

У пункті 3 частини першої статті 4 цього Кодексу міститься визначення поняття "адміністративний суд", згідно з яким - це суд, до компетенції якого зазначеним Кодексом віднесено розгляд і вирішення адміністративних справ. За пунктом 5 цієї частини статті під адміністративним судочинством розуміється діяльність адміністративних судів щодо розгляду і вирішення адміністративних справ у порядку, встановленому цим Кодексом.

У пункті 7 частини першої статті 4 КАС України визначено, що суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій, чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

В свою чергу, особливості провадження у справах з приводу оскарження рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця визначено статтею 287 КАС України, частиною першою якої передбачено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Таким чином, необхідною умовою для реалізації позивачем права на звернення до адміністративного суду з позовною заявою про оскарження рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби є відсутність іншого порядку судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності такого суб`єкта.

При цьому, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 14.05.2020 у справі №814/1727/16 суд касаційної інстанції дійшов висновку, що критеріями визначення юрисдикції судів щодо вирішення справ з приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення є юрисдикційна належність суду, який видав виконавчий документ, та статус позивача як сторони у виконавчому провадженні. Спірні питання які виникають з певними учасниками виконавчого провадження, відносно рішень, дій чи бездіяльності держвиконавця, які ним вчиняються (не вчиняються) на виконання судового рішення, може бути оскаржено такими особами лише до того суду, який видав такий виконавчий документ. Така юрисдикційна визначеність суду стосовно розгляду спору пов`язаного з таким виконавчим провадженням, є безумовною та виключною підсудністю.

Відтак, за загальним правилом сторони виконавчого провадження, їхні представники та прокурор можуть оскаржити рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення до суду відповідної юрисдикції, яким видано виконавчий лист. Разом з цим інші учасники виконавчого провадження можуть оскаржити рішення, дії чи бездіяльність посадової особи органу державної виконавчої служби до адміністративного суду.

Аналогічний правовий висновок наведено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.08.2019 у справі № 808/8368/15 та Верховним Судом у постановах від 5 березня 2021 року у справі № 640/19503/19, від 8 лютого 2023 року у справі № 320/9413/21.

Зі змісту позовної заяви слідує, що позивач у цьому позові оскаржує постанови, прийняті відповідачем у ВП НОМЕР_1 щодо виконання виконавчого листа №369/19784/23, виданого Київським апеляційним судом 03.11.2025, про визначення способу участі ОСОБА_2 у вихованні та спілкуванні з неповнолітнім ОСОБА_3 , 2008 року народження, а саме постанови: про накладення штрафу; про встановлення тимчасового обмеження боржника у керуванні транспортними засобами; про арешт коштів боржника.

При цьому, боржником ВП НОМЕР_1 з виконання виконавчого листа Київського апеляційного суду від 03.11.2025 №369/19784/23 є позивач у даній справі - ОСОБА_1 .

У постанові Верховного Суду від 06 червня 2018 року у справі № 127/9870/16-ц Велика Палата дійшла висновку, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, утому числі судом якої юрисдикції, вони видані, а також про оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби, прийнятих (вчинених, допущених) під час примусового виконання постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, як виконавчих документів в окремому виконавчому провадженні.

Відтак, враховуючи висновки Верховного Суду, позовна вимога щодо визнання протиправною та скасування постанови старшого державного виконавця Солом`янського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Мамонової О.В. від 13 січня 2026 року у виконавчому провадженні НОМЕР_1 про накладення штрафу підсудна Київському окружному адміністративному суду.

Щодо інших позовних вимог, а саме: визнання протиправною та скасування постанови старшого державного виконавця Солом`янського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Мамонової О.В. від 13 січня 2026 року у виконавчому провадженні НОМЕР_1 про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами, визнання протиправною та скасування постанови старшого державного виконавця Солом`янського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Мамонової О.В. від 14 січня 2026 року у виконавчому провадженні НОМЕР_1 про арешт коштів боржника, суд зазначає наступне.

Частиною 1 статті 74 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Статтею 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до частини 1 статті 448 Цивільного процесуального кодексу України, скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Тобто, як право на звернення зі скаргою, так і порядок її розгляду та постановлення ухвали пов`язане з наявністю судового рішення, ухваленого за правилами ЦПК України та його примусовим виконанням.

Беручи до уваги, що позивачем оспорюються постанови державного виконавця органу державної виконавчої служби, пов`язані із примусовим виконанням рішення місцевого загального суду, ухваленого за правилами Цивільного процесуального кодексу, вказані вимоги не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 06.02.2019 в адміністративній справі №761/8033/16-а та постанові Верховного Суду від 13.03.2018 у справі №213/2012/16.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 як боржник у виконавчому проваджені з примусового виконання виконавчого листа Київського апеляційного суду від 03.11.2025 №369/19784/23, має право на звернення з вимогами щодо визнання протиправними та скасування постанов старшого державного виконавця Солом`янського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Мамонової О.В. у ВП НОМЕР_1 від 13.01.2026 про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами та від 14.01.2026 про арешт коштів боржника, до місцевого загального суду в порядку цивільного судочинства, зі скаргою на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця під час виконання судового рішення у справі №369/19784/23, ухваленого відповідно до норм Цивільного процесуального кодексу України.

Таким чином, суд дійшов висновку, що в позовній заяві об`єднано кілька вимог, які належить розглядати різним судам в порядку різного судочинства.

Згідно із частинами першою, третьою, шостою статті 21 КАС України позивач може заявити кілька вимог в одній позовній заяві, якщо вони пов`язані між собою. Якщо справа щодо однієї з вимог підсудна окружному адміністративному суду, а щодо іншої вимоги (вимог) - місцевому загальному суду як адміністративному суду, таку справу розглядає окружний адміністративний суд. Не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Згідно із пунктом 6 частини четвертої статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 172 цього Кодексу).

У даному випадку відсутні підстави для застосування положень статті 172 КАС України, оскільки частиною четвертою цієї статті закріплено, що не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Отже, позивачем заявлені позовні вимоги, які належить розглядати в порядку різного судочинства, що становить порушення правил об`єднання позовних вимог.

З огляду на викладене та враховуючи відсутність підстав для застосування правил об`єднання і роз`єднання позовів, визначених у статті 172 КАС України, позовна заява підлягає поверненню позивачеві.

Керуючись статтями 169, 241, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:

1. Позовну заяву ОСОБА_1 до старшого державного виконавця Солом`янського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Мамонової Ольги Володимирівни про визнання протиправними та скасування постанов - повернути позивачеві з усіма доданими до неї документами.

2. Роз`яснити позивачу, що відповідно до ч. 8 ст. 169 КАС України, повернення позовної заяви, не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

3. Копію ухвали про повернення позовної заяви направити особі, яка її подала.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення (підписання) ухвали.

Суддя Кушнова А.О.