Справа № 140/102/26
Суддя: Каленюк Жанна Василівна
Дата ухвалення: 2026-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про закриття провадження у справі

20 лютого 2026 рокуЛуцькСправа № 140/102/26

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Каленюк Ж.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі - ГУ ПФУ у Волинській області) про визнання протиправною бездіяльності щодо невиплати неодержаної пенсії чоловіка - ОСОБА_2 після його смерті в розмірі 138896,90 грн; зобов`язання виплатити неодержану пенсію ОСОБА_2 після його смерті в розмірі 138896,90 грн.

В обґрунтування позову позивач зазначила, що ОСОБА_2 отримував пенсію відповідно до Закону України від 09 квітня 1992 року №2262-XII Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб (далі - Закон №2262-XII) та рішенням суду від 21 листопада 2022 року у справі №140/6876/22 зобов`язано ГУ ПФУ у Волинській області провести йому з 01 квітня 2019 року перерахунок та виплату пенсії на підставі оновленої довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 21 липня 2022 року №ХА10713 про розмір грошового забезпечення. Проте заборговану пенсію за період з 01 квітня 2019 року по 31 січня 2023 року у розмірі 138896,90 виплачено не було. Після смерті ОСОБА_2 позивач звернулася до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про виплату донарахованої чоловіку за життя пенсії, але відповідач відмовив їй у здійсненні відповідної виплати.

Позивач такі дії відповідача вважає протиправними, оскільки відповідно до статті 61 Закону №2262-ХІІ вона має право на одержання недоотриманої пенсіонером пенсії у зв`язку із смертю як член сім`ї (дружина), яка проживала з ним за однією адресою та звернулася із відповідною заявою.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 06 січня 2026 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у ній матеріалами відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

Відповідач, отримавши ухвалу про відкриття провадження (а.с.18), відзив на позов не подав.

Відповідно до частини шостої статті 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши письмові докази, перевіривши доводи позову, суд дійшов висновку, що провадження у справі підлягає закриттю з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є дружиною ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу від 25 березня 1977 року серії НОМЕР_1 (а.с.9).

Не є спірною та обставина, що ОСОБА_2 перебував на обліку в ГУ ПФУ у Волинській області та отримував пенсію за вислугу років відповідно до Закону №2262-XII.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 21 листопада 2022 року у справі №140/7876/22, яке набрало законної сили 22 грудня 2022 року, зобов`язано ГУ ПФУ у Волинській області провести ОСОБА_2 з 01 квітня 2019 року перерахунок та виплату пенсії на підставі оновленої довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 21 липня 2022 року №ХА10713 про розмір грошового забезпечення із обов`язковим врахуванням розмірів щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, з врахуванням раніше виплачених сум.

ГУ ПФУ у Волинській області провело ОСОБА_2 перерахунок пенсії та сума нарахованих коштів на виконання рішення суду за період з 01 квітня 2019 року по 31 березня 2023 року становить 138896,90 грн, що слідує з листа відповідача від 25 січня 2023 року №1942-12820/К-02/8-0300/23 (а.с.13).

Згідно із свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 03 березня 2025 року ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.10).

ОСОБА_1 звернулася до ГУ ПФУ в Волинській області із заявою від 01 листопада 2025 року про виплату недоодержаної її чоловіком ОСОБА_2 у зв`язку із смертю пенсії (а.с.11).

Листом від 03 грудня 2025 року №19771-18300/К-02/8-0300/25 ГУ ПФУ у Волинській області повідомило, що відповідно до статті 61 Закону №2262-XII суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, підлягають виплаті належному заявнику, якщо звернення за ним надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера, та незалежно від періоду, за який нараховано недоодержані суми, а тому питання щодо отримання заборгованості за рішення суду від 21 листопада 2022 року у справі №140/7876/22 заявник має право вирішити у судовому порядку (а.с.12).

Згідно з частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Пунктом 1 частини першої статті 19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін суб`єкт владних повноважень означає орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, орган військового управління, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 КАС України).

Відповідно пункту 2 частини першої статті 4 КАС України публічно-правовий спір - спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Отже, до юрисдикції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама собою участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин. Тож під час визначення предметної юрисдикції справ необхідно виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу (як правило майнового) конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Зі змісту позовної заяви та матеріалів справи вбачається, що підставою для звернення до суду із цим позовом стала відмова відповідача у виплаті ОСОБА_1 як дружині померлого пенсіонера недоотриманої пенсії, нарахованої відповідно до Закону №2262-ХІІ на виконання рішення суду.

Згідно із частинами першою, другою та третьою статті 61 Закону №2262-ХІІ суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. При зверненні кількох членів сім`ї належна їм сума пенсії ділиться між ними порівну. Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.

За приписами частини першої статті 1227 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

З наведеного слідує, що недоодержані за життя суми пенсії пенсіонера з числа військовослужбовців та інших осіб, які отримували пенсію за Законом №2262-ХІІ, не включається до складу спадщини і виплачуються: членам сім`ї померлого пенсіонера, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника; батькам, дружині (чоловіку) померлого пенсіонера та членам сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, навіть якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.

Отже, Закон №2262-ХІІ визначає спеціальний правовий режим грошових коштів у вигляді пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю. Такий підхід до врегулювання цих правовідносин має соціальне спрямування через закріплення спеціального порядку переходу права на отримання зазначених сум до певного кола осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника або є членами сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті. Тобто, у разі переходу до вказаних осіб належних спадкодавцеві соціальних виплат, відповідні відносини не є спадковими, у зв`язку з чим не застосовуються норми спадкового права. У цьому випадку право вимоги у зазначених осіб виникає не внаслідок спадкового правонаступництва, а через інший юридичний склад та у спеціально визначений законом порядок. Зокрема, відповідно до частини третьої статті 61 Закону №2262-ХІІ зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера (вказані висновки щодо застосування норм права викладені у постанові Верховного Суду від 15 лютого 2024 року у справі №560/14067/21).

Зміст наведеного дає підстави для висновку, що законодавець передбачив випадок, за якого особа може звернутись до пенсійного органу у позасудовому порядку в межах адміністративної процедури за виплатою нарахованих, але невиплачених сум пенсії, - якщо така особа звернулась не пізніше 6 місяців з дня смерті пенсіонера. В протилежному випадку невиплачені суми пенсії будуть успадковані та матимуть іншу правову природу.

Тож визначальним є строк звернення члена сім`ї із заявою до органу Пенсійного фонду про виплату нарахованої, але не виплаченої за життя померлого пенсіонера пенсії. При цьому такий строк законодавцем визначається як не пізніше 6 місяців з моменту смерті пенсіонера.

За обставин цієї справи ОСОБА_1 звернулася до відповідача із заявою від 01 листопада (зареєстровано 06 листопада 2025 року №18300/К-0300-25) про виплату недоодержаної пенсії її чоловіком ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.11).

Отже, звернення до органу Пенсійного фонду відбулося поза межами 6 місяців з моменту смерті пенсіонера, а відтак правовідносини, пов`язані з отриманням сум пенсії, що підлягали виплаті такому пенсіонерові за його життя, стають спадковими.

Таким чином, між сторонами виник спір, предметом якого фактично є майнова вимога позивача як спадкоємця щодо визнання права на отримання грошових коштів належних спадкодавцеві.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 квітня 2019 року у справі №808/1346/18 вказала, що спори, предметом яких є майнова вимога позивача щодо визнання, зокрема, в порядку спадкування, права власності на грошові кошти, мають приватноправовий характер і підлягають розгляду за правилами цивільного судочинства.

Такий підхід застосований Касаційним цивільним судом у складі Верховного Суду, зокрема, у постанові від 09 жовтня 2019 року у справі №355/323/17, де суд, вирішуючи питання наявності в особи права на отримання нарахованої, але невиплаченої пенсії (доплат до пенсії) померлого чоловіка на підставі аналізу статей 1218, 1219, 1227 ЦК України вказав, що законодавець не забороняє спадкування права на отримання нарахованої, але неодержаної пенсії (доплат до пенсії). Суд також наголосив, що стягнення у судовому порядку нарахованої на підставі рішень, але невиплаченої спадкодавцю за життя суми пенсії, не призведе до подвійного стягнення з держави одних і тих самих сум.

Подібні висновки щодо розгляду спорів, які стосуються виплати недоодержаних сум пенсії, в порядку цивільного судочинства за позовом спадкоємця до органу пенсійного фонду, неодноразово висловлені Великою Палатою Верховного Суду також у постанові від 26 червня 2019 року у справі №284/252/17 (позов про стягнення з органу Пенсійного фонду у порядку спадкування неодержані за життя спадкодавиці підвищення до пенсії й додаткової пенсії, щорічної грошової допомоги), а також Касаційним цивільним судом у складі Верховного Суду, зокрема, у постановах від 28 квітня 2022 року у справі №428/3913/20 (позов про стягнення недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера в порядку спадкування), від 30 листопада 2022 року у справі №638/19167/19 (спір щодо стягнення спадщини у вигляді недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера).

Суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 до пенсійного органу фактично направлені на поновлення порушеного відповідачем права позивача на включення до складу спадщини та отримання грошових коштів, а тому цей позов поданий на поновлення прав у сфері цивільних правовідносин. Спір, який має приватноправовий характер, підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства.

Аналогічний правовий висновок щодо застосування норм права у подібних правовідносинах також викладений у постановах Верховного Суду від 16 квітня 2024 року у справі №160/10395/23 та від 31 січня 2025 року у справі №360/1008/24.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої статті 238 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи (частина перша статті 239 КАС України).

З урахуванням наведеного, оскільки позов ОСОБА_1 до ГУ ПФУ у Волинській області виник відносно набуття права на пенсійні кошти ОСОБА_2 , а позивач після його смерті не звернулася протягом 6 місяців до органу Пенсійного фонду, то цей спір має не публічний, а приватно-правовий характер та пов`язаний із отриманням спадкового майна - недоодержаної пенсії, і такий спір про право цивільне не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства, що є підставою для закриття провадження у справі відповідно до пункту 1 частини першої статті 238 КАС України. При цьому позивачу необхідно роз`яснити, що такий спір підлягає розгляду місцевим загальним судом за правилами цивільного судочинства.

Керуючись пунктом 1 частини першої статті 238, статтями 248, 256 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії закрити.

Роз`яснити позивачу, що такий спір підлягає розгляду місцевим загальним судом за правилами цивільного судочинства.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Ж.В. Каленюк