Справа № 480/4578/25
Суддя: І.Г. Шевченко
Дата ухвалення: 2026-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

23 лютого 2026 року Справа № 480/4578/25

Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Шевченко І.Г., розглянувши матеріали позовної заяви Військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 мобільний прикордонний загін Державної прикордонної служби України) до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно набутих коштів,

В С Т А Н О В И В:

Військова частина НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 мобільний прикордонний загін Державної прикордонної служби України) звернулася до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави в особі НОМЕР_2 мобільного прикордонного загону (військова частина НОМЕР_1 ) кошти у розмірі заподіяної державі матеріальної шкоди на загальну суму 23732 грн. 63 коп.

Вимоги мотивовані тим, що у період з 11.05.2023 до 31.05.2023 відповідачу було нараховано та сплачено грошове забезпечення, протягом якого ОСОБА_1 фактично не виконував обов`язки військової служби, оскільки в умовах воєнного стану не з`явився вчасно на службу без поважних причин 11.05.2023 року після закінчення щорічної основної відпустки, а отже не мав правових підстав на отримання коштів у вигляді грошового забезпечення за зазначений період. Таким чином, за змістом зобов`язань, що виникають внаслідок збереження або набуття грошового забезпечення без достатньої правової підстави у НОМЕР_2 мобільного прикордонного загону виникло право на повернення безпідставно отриманого ОСОБА_1 грошового забезпечення.

Позовна заява була розподілена автоматизованою системою комп`ютерної програми "Діловодство спеціалізованого суду" судді Кравченку Є.Д. та ухвалою суду від 13.06.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Відповідачем подано відзив.

Втім у подальшому на підставі розпорядження керівника апарату Сумського окружного адміністративного суду від 13.01.2026 №281 було здійснено повторний автоматичний розподіл справи та цю справу розподілено судді Шевченко І.Г., ухвалою якої від 29.01.2026 справу прийнято до провадження та у позивача витребувано належним чином завірені копії додаткових доказів, що були надані на виконання вимог узвали позивачем.

Перевіривши матеріали справи, судом встановлено, що на підставі рапорту від 16.05.2023 за фактом неприбуття ОСОБА_1 з відпустки, було призначено та проведено службове розслідування, за результатом якого складено висновок, затверджений в.о. начальника НОМЕР_2 мобільного прикордонного загону 24.05.2023 (а.с.33-37). Висновком підтверджено факт неприбуття ОСОБА_1 з відпустки без поважних причин у період з 05.05.2023.

Більше ніж через рік після підтвердження факту неприбуття ОСОБА_1 з відпустки (24.05.2023), наказом від 03.09.2024 відповідачем було призначено службове розслідування щодо факту нарахування грошового забезпечення та безпідставної виплати у тому числі відповідачу, у цій справі. Наказом від 09.11.2024 №1608-ОД за результатом проведення службового розслідування було наказано вжити заходи щодо проведення претензійно-позовної роботи з питань відшкодування незаконно набутих коштів, у тому числі ОСОБА_1 у розмірі 23732,63грн. (а.с.85-87).

Цей наказ від 09.11.2024 №1608-ОД був згодом скасований наказом від 27.11.2024 та призначено повторне службове розслідування (а.с.84), за результатом проведення якого наказом від 01.02.2025 (а.с.21-26) наказано вжити заходи щодо проведення претензійно-позовної роботи з питань відшкодування незаконно набутих коштів, у тому числі ОСОБА_1 у розмірі 23732,63грн.

Поряд з цим, суд звертає увагу, що завершення службового розслідування щодо факту безпідставної виплати, у тому числі, відповідачу грошового забезпечення (з урахуванням скасованого наказу від 09.11.2024) лише в лютому 2025року не змінює дату коли позивач мав дізнатися про порушення своїх прав, зокрема, у вигляді безпідставної виплати ОСОБА_1 , коштів за період його відсутності на службі без поважаних причин у травні 2023року, факт чого був встановлений вже 24.05.2023.

Крім того, 31.10.2024 відповідачем була складена довідка-розрахунок, відповідно до якої сума збитків, завданої відповідачем державі за період з 01.05.2023-31.05.2023, складає 23732,63грн. (а.с.41). Тобто ще станом на 31.10.2024 Військовій частині НОМЕР_1 було відомо про нанесення збитків відповідачем державі саме у розмірі 23732,63грн.

Втім, навіть після цієї дати з цим позовом до суду представник позивача звернувся лише 03.06.2025 (що вбачається із відбитку поштового штампу), тобто більше ніж через 7 місяців.

При цьому спори, пов`язані з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби, зокрема, й питаннями відповідальності за рішення, дії чи бездіяльність на відповідній посаді, що призвели до завдання шкоди/збитків, навіть якщо притягнення її до відповідальності шляхом подання відповідного позову про стягнення такої шкоди/збитків відбувається після її звільнення з державної служби - підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства (вказану правову позицію викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.12.2018 у справі № 818/1688/16, від 12.12.2018 у справі №804/285/16).

Згідно із преамбулою Закону України Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі від 03.10.2019 №160-ІХ (далі Закон №160-ІХ) цей Закон визначає підстави та порядок притягнення військовослужбовців та деяких інших осіб до матеріальної відповідальності за шкоду, завдану державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, а також грошовим коштам, під час виконання ними службових обов`язків.

Верховний Суд у постанові від 18.01.2024 у справі № 520/11225/23 вказав, що за змістом положень Закону №160-ІХ особа може бути притягнута до матеріальної відповідальності протягом трьох років з дня виявлення завданої шкоди, про що командир (начальник) видає відповідний наказ. Однак, термін у три роки передбачений саме для притягнення особи до відповідальності. Водночас відшкодування завданої шкоди - у разі, якщо рішення про притягнення до матеріальної відповідальності особи не прийнято до її звільнення зі служби - здійснюється у судовому порядку. При цьому Закон №160-ІХ не визначає строки звернення до суду щодо відшкодування такої шкоди. За таких умов, при визначенні строку звернення суб`єкта владних повноважень до суду з позовом про відшкодування завданої шкоди застосуванню підлягають відповідні норми КАС України.

Так, відповідно до частин 1, 2, 5 статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень.

Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Враховуючи викладене, позивач, звертаючись з цим позовом лише 03.06.2025, тобто більше ніж через 7 місяців, з дня встановлення факту нанесення збитків відповідачем державі саме у розмірі 23732,63грн., а тим більше з дня (24.05.2023 (а.с.33-37), коли позивач мав дізнатися про безпідставну виплату ОСОБА_1 коштів за період його відсутності на службі без поважаних причин у травні 2023року, допустив порушення 3-місячного строку, встановленого статтею 122 КАС України.

Разом з позовом позивач подав заяву про поновлення строку на звернення з цим позовом до суду, втім, яка н е б у л а вирішена під час прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі (а.с.15-17,54).

Поряд з цим згідно із частиною 3 статті 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Відповідно до частини 13 статті 171 КАС України суддя, встановивши після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 160, 161 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали

Представник позивача заяву про поновлення строку звернення до суду мотивував безпосереднім залученням особового складу Військової частини НОМЕР_1 до виконання бойових завдань в умовах воєнного стану, а також із труднощами документообігу та доступу до юридичної допомоги, у зв`язку з чим ускладнюється процес підготовки до здійснення претензійно-позовної роботи.

Крім того, представник Військової частини НОМЕР_1 , у заяві вказав, що запровадження на всій території країни воєнного стану, ведення противником безперервних бойових дій починаючи з 22.02.2022 та виконання Військовою частиною НОМЕР_1 заходів протидії країні агресору на різних напрямках фронту та ротація особового складу, є об`єктивними обставинами, які на період військового стану унеможливлюють дотримання процесуальних строків на подачу позовної заяви.

Перевіривши матеріали справи та доводи поданої представником заяви про поновлення строку звернення з цим позовом до суду, суд вказує наступне.

Дійсно Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 Про введення воєнного стану в Україні у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п.20 ч.1 ст.106 Конституції України, Закону України Про правовий режим воєнного стану постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

У подальшому, Указами Президента України воєнний стан неодноразово продовжувався. Станом на момент вирішення питання про дотримання позивачем строку звернення до суду з цим позовом воєнний стан в Україні триває.

Суд погоджується, що введення воєнного стану, безумовно, є поважною причиною пропуску процесуального строку, оскільки впливає на життєдіяльність в державі в цілому.

При цьому Верховний Суд у постанові від 29.09.2022 у справі №500/1912/22 вказав, що сам факт запровадження воєнного стану в Україні, без обґрунтування неможливості звернення до суду саме позивачем у встановлені строки, у зв`язку із запровадження такого, не може безумовно вважатись поважною причиною для безумовного поновлення цих строків.

Між пропуском процесуального строку і введенням воєнного стану повинен бути безпосередній, прямий, причинний зв`язок та поновлення строку на подання позовної заяви до суду у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку, виходячи з доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку, щодо того, яким саме чином запроваджені обмеження перешкоджали своєчасно звернутися з позовом до суду.

Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеними у постановах від 22 вересня 2022 року у справі №140/13772/21, від 09 лютого 2023 року у справі №240/44132/21.

Відповідно до частини другої статті 9 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в умовах воєнного стану Кабінет Міністрів України, інші органи державної влади, військове командування, військові адміністрації, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування здійснюють повноваження, надані їм Конституцією України, цим та іншими законами України.

Поряд з цим представник позивача на підтвердження своїх доводів з приводу безпосереднього залучення особового складу Військової частини НОМЕР_1 (юридична адреса: Черкаська область) до виконання бойових завдань в умовах воєнного стану, наявності труднощів документообігу та доступу до юридичної допомоги, що ускладнило процес підготовки до здійснення претензійно-позовної роботи, не надав жодного доказу. При цьому проведення службового розслідування щодо факту нарахування грошового забезпечення та безпідставної виплати у тому числі відповідачу більше ніж через рік після встановлення факту відсутності відповідача на службі без поважних причин, а так само звернення з цим позовом навіть після прийняття наказу від 01.02.2025 більше ніж 4 місяці свідчить про надмірне зволікання позивачем у виконанні своїх процесуальних обов`язків.

Водночас, неналежна організація процесу щодо зверненням з позовною заявою до суду з боку відповідальних осіб, виникнення організаційних складнощів у суб`єкта владних повноважень для своєчасного подання позовної заяви є суто суб`єктивною причиною, а негативні наслідки, які настали у зв`язку з такою причиною, є певною мірою відповідальністю за неналежне виконання своїх процесуальних обов`язків, які для усіх учасників справи мають бути рівними.

Позивач, що діє від імені держави, як суб`єкт владних повноважень, не може та не повинен намагатись отримати вигоду від організаційних складнощів, які склались у нього на поточний день, шляхом уникнення або зволікання виконання ним своїх процесуальних обов`язків.

Вказані висновки узгоджуються з позицією Верховного Суду у постанові від 03.11.2022 у справі №560/15534/21, від 26.09.2022 року у справі №560/403/22, від 22.12.2022 року у справі №380/19423/21 та від 18.01.2023 року у справі №200/7384/19-а, від .

Крім того, суд звертає увагу, що відповідно до ст. 99 Закону України "Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України" від 24.03.1999 № 548 - XIV помічник командира бригади з правової роботи (юрисконсульт бригади) у мирний і воєнний час відповідає за організацію і стан правової роботи в бригаді. Помічник командира бригади з правової роботи (юрисконсульт бригади) підпорядковується командирові бригади. З питань організації правової роботи помічник командира бригади з правової роботи (юрисконсульт бригади) керується вказівками юридичної служби вищого рівня. Під час збройного конфлікту помічник командира бригади з правової роботи (юрисконсульт бригади) виконує обов`язки юридичного радника командира бригади. Юридичний радник командира бригади під час збройного конфлікту надає консультації командуванню щодо дотримання норм міжнародного гуманітарного права, правил застосування сили та щодо проведення інструктажу особового складу з їх виконання.

З указаних вище норм законодавства вбачається, що офіцери юридичної групи як у мирний, так і у воєнний час відповідають за організацію і стан правової роботи, безпосередньо не стримують ворога на лінії зіткнення та до їх обов`язків не входить забезпечення підрозділів життєво необхідними речами (зброєю, боєприпасами, продуктами харчування, ПММ), що дає можливість виконувати функціональні обов`язки, зокрема, подавати позовні заяви.

Також, суд зауважує, що Указ Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 стосується лише введення воєнного стану в Україні, будь-яких змін щодо строків розгляду справ, інших процесуальних строків вказаний указ не містить, зміни в частині процесуальних строків до КАС України не вносились.

За таких обставин посилання позивача в обґрунтування пропуску строку звернення до суду на ускладнений процес претензійно-позовної роботи через залучення особового складу Військової частини НОМЕР_1 до виконання бойових завдань в умовах воєнного стану суд визнає необґрунтованими, а тому не приймає їх до уваги.

Відтак, суд дійшов висновку, що Військовою частиною НОМЕР_1 пропущено строк звернення з цим позовом до суду без поважних причин.

Приписами ч.3 ст.123 КАС України визначено, що якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Беручи до уваги те, що позивач звернувся до суду з пропуском строку, суд дійшов висновку про необхідність залишення позову без руху на підставі ч.13 ст. 171 КАС України та надання позивачу можливості подати клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до суду із наведенням поважних причин пропущення цього строку, з урахуванням мотивів, викладених у цій ухвалі.

Роз`яснити позивачу, що згідно вимог ч.ч.14, 15 ст.171 КАС України, якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, суд продовжує розгляд справи, про що постановляє ухвалу не пізніше наступного дня з дня отримання інформації про усунення недоліків. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява залишається без розгляду.

Керуючись ст. ст. 123, 160, 169, 171, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву Військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 мобільний прикордонний загін Державної прикордонної служби України) до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно набутих коштів - залишити без руху.

Недоліки позовної заяви можуть бути усунені позивачем протягом 10 днів з дня отримання копії цієї ухвали шляхом подання до суду заяви про поновлення строку на звернення з позовом до суду із зазначенням у ній ІНШИХ підстав та наданням доказів поважності його пропуску.

У разі невиконання вимог цієї ухвали позовна заява буде залишена без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя І.Г. Шевченко