Справа № 990/577/25
Суддя: Хохуляк В.В.
Дата ухвалення: 2026-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

23 лютого 2026 року

м. Київ

справа №990/577/25

адміністративне провадження №П/990/577/25

Верховний Суд у складі суддів Касаційного адміністративного суду: головуючого (судді-доповідача) Хохуляка В.В., суддів: Бившевої Л.І., Гончарової І.А., Олендера І.Я., Ханової Р.Ф.,

секретар судового засідання Проценко Р.А.,

за участю:

представника позивача Бабіч О.І.,

представника відповідача Басай В.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження заяву представника позивача про відвід судді Хохуляка В`ячеслава Віссаріоновича у справі №990/577/25 за позовом ОСОБА_1 до Президента України про визнання протиправним та скасування Указу в частині,

УХВАЛИВ:

До Верховного Суду як суду першої інстанції надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Бабіч Олег Ігорович до Президента України, у якому позивач просить визнати протиправним та скасувати Указ Президента України від 23 серпня 2025 року №612/2025 Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 23 серпня 2025 року "Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)" в частині додатку 1, позиція 11 щодо ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 08.12.2025 відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Президента України про визнання протиправним та скасування Указу в частині. Призначено справу до розгляду в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Чергове судове засідання призначено на 23.02.2026 о 15:00год.

Позивач звернувся до суду з заявою про відвід судді Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду Хохуляка В.В. від розгляду справи №990/577/25.

Позивач відзначає, що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини обґрунтованість підстав для надання висновку щодо безсторонності суду для мети п. 1 ст. 6 Конвенції має встановлюватися згідно з:

«об`єктивним критерієм», який передбачає, що встановлення наявності упередженості суду (суддів) має бути визначено окремо від поведінки судді, тобто має бути з`ясовано, чи є очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. При цьому, вирішальне значення має саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду, а позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною;

«суб`єктивним критерієм», який вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і тільки після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність.

Неупередженість (безсторонність) визначається саме як відсутність упередження або наперед складеної думки (рішення ЄСПЛ «Кіпріану проти Кіпру» від 15.12.2005, заява N 73797/01), що у жодному випадку не може ототожнюватися з незгодою судді з позицією, висловленою стороною, або з окремими проявами процесуальної поведінки такої сторони.

Як стверджує позивач, у цій справі виникли сумніви в неупередженості та об`єктивності головуючого судді через можливе порушення зазначених вище суб`єктивних та/або об`єктивних елементів стандарту неупередженості. Позивач зазначає, що до виправданих побоювань щодо неупередженості належать зв`язки головуючого судді у політичних колах. А саме, роботу судді у минулому помічником- консультантом на платній основі народного депутата 7 скликання фракції БЮТ ОСОБА_3. Як було вказано у позовній заяві (ще до автоматичного розподілу та визначення складу суду) застосування санкцій, на думку позивача, відбулось через оману відповідача третіми особами, зокрема, ймовірно колишньою дружиною позивача також народного депутата України 7 скликання тієї саме фракції БЮТ ОСОБА_2. Вказані нардепи також були членами ПП «Батьківщина». Позивач вважає, що за таких обставин, падає тінь сумнівів на рішення, яке буде прийнято по суті судової справи.

Посилаючись на пункт 4 частини першої статті 36 КАС України, яким передбачено, що суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу) - за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді, позивач просить відвести від здійснення судового розгляду справи №990/577/25 головуючого суддю ХохулякаВ.В.

Розглянувши заяву позивача про відвід судді Хохуляка В.В., колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість заявленого відводу, враховуючи наступне.

Частиною першою статті 129 Конституції України встановлено, що суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Положення статті 36 КАС України визначають підстави для відводу (самовідводу) судді.

Суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу):

1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі;

2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи;

3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді;

5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

2. Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

3. До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя.

4. Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Згідно з частиною другою цієї статті суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу (щодо недопустимості повторної участі судді в розгляді адміністративної справи).

Відповідно до частини третьої статті 39 КАС України відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим.

Метою запровадження інституту відводу судді (суддів) від розгляду справи є гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи, а мета самовідводу - запобігання будь-яким сумнівам щодо безсторонності судді.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.

Відповідно до статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року №3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з справ людини, як джерело права.

Пунктами 28, 29 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Газета "Україна-центр" проти України" від 15 липня 2010 року визначено, що відповідно до усталеної практики Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку певного судді, що означає необхідність встановити, чи мав суддя у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суд і, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його безсторонності (див., серед іншого, рішення у справі "Фей проти Австрії" (Fey v. Austria,) від 24 лютого 1993 року, пп. 27, 28 і 30, Series A, no. 255, і рішення "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), заява N 33958/96, п. 42, ECHR 2000-XII). Таким чином, у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (див. рішення у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства" (Pullar v. United Kingdom), від 10 червня 1996 року, п. 38). У контексті суб`єктивного критерію особиста безсторонність судді презюмується, поки не доведено протилежного (див. вищевказане рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), п. 43).

Суд з`ясував, що у цій справі відсутні підстави, визначені статтями 36, 37 КАС України, відповідно до яких суддя Хохуляк В.В. не може брати участь у її розгляді. На переконанням суду, доводи позивача не встановлюють обставин, що впливають на об`єктивність і неупередженість судді Хохуляка В.В., заява про відвід не містить посилання на обставини, які за суб`єктивними чи об`єктивними критеріями виключають участь судді Хохуляка В.В. у розгляді справи.

Колегія суддів вважає, що безпідставні та необґрунтовані припущення заявника не можуть бути достатньою підставою для висновку про наявність у судді особистої, прямої чи опосередкованої заінтересованості в результаті справи або інших обставин, що викликають сумнів у його неупередженості та/або об`єктивності при розгляді адміністративної справи.

При розгляді заяви про відвід судді Хохуляка В.В. не встановлено будь-яких передбачених законом обставин, які б давали підстави для відводу судді у даній справі. Проаналізувавши викладені в заяві доводи, суд приходить до висновку про відсутність визначених процесуальним законом підстав для відводу судді.

Згідно з частинами третьою, четвертою статті 40 КАС України питання про відвід судді вирішується судом, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 31 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

З огляду на необґрунтованість заявленого позивачем відводу судді Хохуляка В.В., вирішення питання про відвід підлягає здійсненню суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу.

На підставі викладеного, керуючись статтями 36, 40, 243, 256, Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Визнати необґрунтованим заявлений представником позивача відвід судді Хохуляка В`ячеслава Віссаріоновича від участі у розгляді справи за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Президента України про визнання протиправним та скасування Указу в частині.

Передати справу №990/577/25 для вирішення питання заявленого відводу судді, який не входить до складу суду, що розглядає справу, у порядку встановленому частиною першою статті 31 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

--------------------------

--------------------------

--------------------------

--------------------------

--------------------------

В.В. Хохуляк

Л.І. Бившева

І.А. Гончарова

І.Я. Олендер

Р.Ф. Ханова

Судді Верховного Суду