Справа № 600/4625/24-а
Суддя: Сіжук Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2026-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2026 р. м. Чернівці Справа № 600/4625/24-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Сіжук О.В.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області (далі ГУНП в Чернівецькій області) з такими позовними вимогами:

- визнати протиправною бездіяльність, яка полягає у ненарахуванні та невиплаті індексації грошового забезпечення за період з 07.11.2015 до 31.10.2017, а також за період з 01.07.2024 до 12.07.2024;

- зобов`язати нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 07.11.2015 до 31.10.2017, а також за період з 01.07.2024 до 12.07.2024;

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області, яка полягає у ненарахуванні та невиплаті доплати за службу в нічний час, а саме за кожну годину служби в нічний час, протягом усього періоду служби в Національній поліції України з 07.11.2015 до 12.07.2024, згідно підпункту 3 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 №988 Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції та у відповідності до пункту 11 розділу ІІ Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 №260;

- зобов`язати нарахувати та виплатити доплату за службу в нічний час, а саме за кожну годину служби в нічний час, протягом усього періоду служби в Національній поліції України з 07.11.2015 до 12.07.2024, згідно підпункту 3 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 №988 Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції та у відповідності до пункту 11 розділу ІІ Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 №260;

- визнати протиправною бездіяльність, яка полягає у ненарахуванні та невиплаті за два дні фактичного перебування на службі у період часу з 01.07.2024 до 12.07.2024 додаткової винагороди згідно постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану;

- зобов`язати донарахувати та виплатити за два дні служби в поліції в період часу з 01.07.2024 до 12.07.2024 додаткову винагороду згідно постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану;

- визнати протиправною бездіяльність, яка полягає у невірному нарахуванні та у виплаті неповної суми компенсації за всі невикористані під час проходження служби дні щорічних основної та додаткової оплачуваних відпусток поліцейського, як то передбачено пунктом 8 розділу ІІІ Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 №260, без урахування додаткової винагороди, встановленої відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану, а також без урахування індексації грошового забезпечення;

- зобов`язати нарахувати та виплатити повну суму компенсації за всі невикористані під час проходження служби дні щорічних основної та додаткової оплачуваних відпусток поліцейського у відповідності до пункту 8 розділу ІІІ Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 №260, з урахуванням додаткової винагороди, встановленої відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану, а також з урахуванням індексації грошового забезпечення;

- визнати протиправною бездіяльність, яка полягає у невірному нарахуванні та у виплаті неповної суми одноразової грошової допомоги при звільненні із служби, як то передбачено розділом VIII Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 №260, без урахування індексації грошового забезпечення;

- зобов`язати нарахувати та виплатити повну суму одноразової грошової допомоги при звільненні із служби, у відповідності до розділу VIII Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 №260, з урахуванням індексації грошового забезпечення.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що на підставі наказу начальника ГУНП в Чернівецькій області від 12.07.2024 його звільнено зі служби в поліції з 12.07.2024. Проте, після звільнення відповідачем не виплачено йому всі належні при звільненні суми, а саме: не в повному обсязі нарахована та виплачена індексація грошового забезпечення; не нарахована та не виплачена доплата за службу в нічний час; не в повному обсязі нарахована та виплачена додаткова винагорода, установлена згідно постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану»; не в повному обсязі нарахована та виплачена грошова компенсація за всі невикористані під час проходження служби дні щорічних основної та додаткової оплачуваних відпусток поліцейського; не в повному обсязі нарахована та виплачена одноразова грошова допомога при звільненні зі служби.

Ухвалою судді Чернівецького окружного адміністративного суду прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому вказав про відсутність підстав для виплати позивачу спірних видів грошового забезпечення. Зокрема, відповідач вважає безпідставними вимоги позову про виплату доплат за службу в нічний час, оскільки згідно наявних відомостей до несення служби в складі слідчо-оперативних груп ГУНП в період з листопада 2015 року по липень 2024 року позивач не залучався. Також, відсутні і будь-які відомості про перебування позивача на місці події в нічний час доби (у проміжок часу з 22.00 до 6.00) в якості допоміжних сил для слідчо-оперативної групи. Стосовно виплати індексації грошового забезпечення відповідач вказав, що у період з 07.11.2015 по 31.10.2017 індексація поліцейським взагалі не проводилась, оскільки такі дії не були передбачені законодавством, чинним у вказаний період. За період з 01.01.2024 по 12.07.2024 вказував, що у зв`язку із тим, що позивача було звільнено у липні 2024 року, тобто до моменту виникнення підстав для проведення розрахунку індексації грошового забезпечення, який проводився в наступному місяці, тобто в серпні, тому індексація його грошового забезпечення позивача в 2024 році не проводилась, та не могла проводитись, оскільки в серпні він вже не був поліцейським, і не перебував в трудових відносинах з відповідачем. Щодо включення додаткової винагороди поліцейським до їх грошового забезпечення вказував, що винагорода поліцейським, яка встановлена Постановою № 168, не є щомісячним додатковим видом грошового забезпечення, або надбавкою, доплатою, підвищенням, а є одноразовою виплатою, тому така не була включена при розрахунку компенсації за невикористані відпустки. Разом з цим, відповідач також зазначав, що суми індексації грошового забезпечення поліцейських не віднесені до щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень), які включені до розрахунку грошової компенсації за невикористані відпустки та одноразової грошової допомоги при звільненні. Щодо недоплати додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168, відповідач зазначав, що в червні 2024 року позивач перебував на службі 10 днів, а в липні - 4 дні, оскільки з 12.07.2024 був звільнений зі служби. Відповідно до розрахункового листа за липень 2024 позивачу була нарахована додаткова винагорода за 10 днів проходження служби у червні 2024 року в сумі 3333, 30 грн., яка була виплачена 11.07.2024 в розмірі 3283, 30 грн. Додаткова ж винагорода за 4 дні проходження служби позивачем в липні 2024 року була виплачена 10.08.2024 в розмірі 1270, 97 грн. Тому, твердження позивача про не виплату додаткової винагороди за липень 2024 року в повному обсязі є також безпідставним, необґрунтованим та неправдивим.

Дослідивши наявні матеріали, всебічно та повно з`ясувавши всі обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив службу в Головному управлінні Національної поліції в Чернівецькій області.

Наказом Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області від 12.07.2024 №204о/с «По особовому складу», відповідно до статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» за пунктом 7 частини першої (за власним бажанням) майора поліції ОСОБА_1 , заступника начальника відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління ГУНП в Чернівецькій області, звільнено зі служби в поліції з 12.07.2024.

Зазначеним наказом зобов`язано виплатити позивачу грошову компенсацію за 114 діб невикористаних відпусток, а саме: за 2015 рік - 3 доби щорічної основної оплачуваної відпустки; за 2016 рік 1 доба додаткової оплачуваної відпустки; за 2017 рік - 10 діб щорічної основної оплачуваної відпустки та 4 доби додаткової оплачуваної відпустки; за 2019 рік 05 діб щорічної основної оплачуваної відпустки та 6 діб додаткової оплачуваної відпустки та 9 додаткової оплачуваної відпустки; за 2023 рік - 30 діб щорічної основної оплачуваної відпустки та 10 діб додаткової оплачуваної відпустки; за 2024 рік 15 діб щорічної основної оплачуваної відпустки та 11 діб додаткової оплачуваної відпустки. Стягнути з грошового забезпечення ОСОБА_1 за 01 добу надмірно оплачуваної відпустки за 2018 рік. Виплатити премію за липень 2024 року в розмірі 208,606 %.

Листом від 18.10.2024 №5781-2024 Головне управління Національної поліції в Чернівецькій області щодо розгляду запиту від 17.09.2024, повідомило позивача про те, що згідно наявних відомостей до несення служби в складі слідчо-оперативних груп ГУНП в Чернівецькій області в період з листопада 2015 по липень 2024 не залучався, будь-які відомості про перебування на місці подій в нічний час доби (у проміжок часу з 22.00 год до 6.00 год.) в якості допоміжних сил для СОГ, як слідчого по ДТП, відсутні. Як слідує із вказаного листа позивача також повідомлено про те, що відповідно до наявної інформації за період служби в поліції доплата за службу в нічний час не нараховувалась і не виплачувалась.

Поряд з цим, зазначено, що відповідно до пункту 8 розділу ІІІ Порядку №260 виплата грошової компенсації за невикористану відпустку проводиться, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого поліцейський має відповідно до законодавства, на день звільнення зі служби. Додаткова винагорода поліцейським визначена постановою Кабінету Міністрів України не є щомісячним додатковим видом грошового забезпечення, або надбавкою, доплатою, підвищенням. А є одноразовою виплатою, а саме додатковою винагородою поліцейським на період дії воєнного стану (період дії якого визначається окремими постановами Кабінету Міністрів України).

Також вказується, що виплата грошової компенсації за невикористану відпустку була проведена в порядку і у розмірі визначені Порядком №260, а саме з розрахунку посадового окладу, окладу за спеціальним званням, надбавки за стаж служби в поліції та за специфічні умови проходження служби в поліції премії, установлених наказами на день звільнення.

Дослідженням змісту наявної у справі інформації про щомісячне грошове забезпечення ОСОБА_1 за період з січня 2024 по липень 2024 судом встановлено, що у липні 2024 року (місяць звільнення зі служби) до складу грошового забезпечення позивача включено: посадовий оклад, оклад за спеціальним званням, надбавка за стаж служби, надбавка за специфічні умови проходження служби, премія щомісячна, вихідна допомога, компенсація за відпустку, додаткова винагорода (передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168).

Вважаючи, що при звільненні зі служби в поліції відповідач не здійснив усіх належних розрахунків з певних видів грошового забезпечення, або ж такі виплачені не в повному обсязі, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Вирішуючи цей спір в частині вимог ОСОБА_1 про зобов`язання Головне управління Національної поліції в Чернівецькій області нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 07.11.2015 до 31.10.2017, суд звертає увагу на таке.

Згідно зі статтею 18 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» від 05.10.2000 №2017-III (далі Закон №2017-ІІІ) (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії щодо індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін.

Частинами першою, другою статті 19 Закону №2017-ІІІ встановлено, що виключно законами України визначаються: мінімальний розмір заробітної плати; мінімальний розмір пенсії за віком; неоподатковуваний мінімум доходів громадян; величина порогу індексації грошових доходів громадян; пільги щодо оплати житлово-комунальних, транспортних послуг і послуг зв`язку та критерії їх надання.

Державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначаються Законом України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 №580-VIII.

Згідно з частинами першою, п`ятою статті 94 Закону №580-VIII (в редакції, чинній в період з 07.11.2015 по 31.10.2017) поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання. Грошове забезпечення поліцейських індексується відповідно до закону.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначені Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 №1282-XII (далі Закон №1282-XII).

Згідно з абзацом другим статті 1 Закону №1282-XII індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Частиною першою статті 2 Закону №1282-ХІІ визначено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).

Згідно з частиною першою статті 4 Закону №1282-ХІІ індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України (частина друга статті 5 Закону України №1282-ХІІ).

Відповідно до частини сьомої статті 5 Закону №1282-ХІІ проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.

Частиною другою статті 6 Закону №1282-ХІІ встановлено, що порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.

Отже, індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій, спрямованою на підтримання купівельної спроможності населення України шляхом підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. При цьому проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковим для всіх юридичних осіб - роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення і поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання державних та приватних виконавців, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників, визначені Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 (далі Порядок №1078).

Згідно з пунктом 1-1 Порядку №1078 підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка. Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.

Відповідно до пункту 2 Порядку №1078 індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.

За змістом пункту 4 Порядку №1078 індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Оплата праці, у тому числі працюючим пенсіонерам, грошове забезпечення, розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, допомога по безробіттю, що надається залежно від страхового стажу у відсотках середньої заробітної плати, стипендії індексуються у межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб.

Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків.

Пунктом 5 Порядку №1078 визначено, що у разі підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у пункті 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.

Відповідно підпункту 2 пункту 6 Порядку №1078 виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких проводяться відповідні грошові виплати населенню, зокрема, підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.

Відповідно до пункту 10-2 Порядку №1078 для працівників, військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, яких переведено на іншу роботу (місце проходження служби) на тому самому підприємстві, в установі або організації, а також переведено на роботу на інше підприємство, в установу, організацію або іншу місцевість та у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці (умов проходження служби) у разі продовження такими особами роботи (проходження служби), для новоприйнятих працівників, військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, а також для тих, які використали відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустку без збереження заробітної плати (грошового забезпечення), передбачені законодавством про відпустки, обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (посадового окладу), за посадою, яку займає працівник, військовослужбовець, поліцейський, особа рядового і начальницького складу.

Беручи до уваги наведені норми суд приходить до висновку, що індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці. За відсутності затвердженого особливого порядку індексації грошового забезпечення для певних категорій осіб (державних службовців, осіб, які проходять державну службу зі спеціальним статусом тощо), наявні підстави для нарахування індексації грошового забезпечення у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку, а саме відповідно до Порядку №1078.

Конституційний Суд України в рішенні від 15.10.2013 у справі № 9-рп/2013 за конституційним зверненням громадянина щодо офіційного тлумачення положення частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України зазначив, що індексація заробітної плати, як складова належної працівникові заробітної плати, спрямована на забезпечення реальної заробітної плати з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної плати у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

На підставі системного аналізу наведених положень законодавства Конституційний Суд України дійшов висновку, що працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати як складових належної працівнику заробітної плати без обмеження будь-яким строком незалежно від того, чи були такі суми нараховані роботодавцем. Це право працівника відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим конституційного принципу верховенства права та не порушує балансу прав і законних інтересів працівників і роботодавців.

Отже, індексація грошового забезпечення як складова грошового забезпечення поліцейських є однією з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, а тому підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті. Звільнення особи зі служби в поліції жодним чином не позбавляє її права на отримання виплат, на які вона має право, проте, не отримувала їх під час проходження служби за незалежних від неї обставин.

При цьому обмежене фінансування державного органу чи установи, де особа проходила службу, жодним чином не впливає на право особи отримати індексацію грошового забезпечення.

Суд зауважує, що проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язком для всіх юридичних осіб-роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи, що здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.

Зазначене підтверджується і практикою Європейського Суду з прав людини, зокрема у справах «Кечко проти України», «Ромашов проти України», «Шевченко проти України».

Положення статті 1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначають, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути, позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У справі «Кечко проти України» Європейський суд з прав людини встановив, що мало місце порушення статті 1 Протоколу №1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зауважив, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними.

У пункті 23 рішення у вказаній справі Європейського суду з прав людини вказано, що Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними.

У рішенні Європейського Суду з прав людини у справі «Лелас проти Хорватії» (Lelas v.Croatia), пункт 74) зазначено, що державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків.

Таким чином, оскаржувана позивачем у даному позові бездіяльність відповідача, яка полягає, зокрема, у фактичній невиплаті позивачу індексації грошового забезпечення, порушують гарантоване статтею 1 Першого протоколу Конвенції право мирно володіти своїм майном, з огляду на те, що чинне правове положення передбачає індексацію грошового забезпечення, відтак, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у виплаті індексації, доки відповідні положення є чинними.

Суд звертає увагу на те, що реалізація особою права, що пов`язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних, чинних на час виникнення спірних правовідносин, нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від наявність чи відсутність інформаційних роз`яснень або ж надання (ненадання) органом вищого рівня повноважень на виплату індексації грошового забезпечення, в той час як право на індексацію грошового забезпечення прямо гарантоване законом.

Отже, відсутність механізму нарахування та виплату індексації грошового забезпечення за попередні періоди чи інші причини її невиплати жодним чином не впливають на наявність чи відсутність у позивача права на її отримання.

Посилання відповідача на те, що індексація поліцейським здійснюється лише з 01.11.2017, тобто після набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 18.10.2017 №782 «Про внесення зміни до пункту 2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення», якою абзацом п`ятим пункту 2 Порядку №1078, після слова «військовослужбовців» доповнено словом «поліцейських», суд оцінює критично, оскільки проведення індексації грошових доходів населення, у тому числі й поліцейських, прямо передбачено положеннями Законами України №580-VIII та №1282-ХІІ.

До того ж, суд зауважує, що положеннями частини другої статті 8 Закону №1282-ХІІ передбачено, що за наявності підстав, визначених цим Законом, право населення на реалізацію зазначених гарантій не залежить від прийняття рішень відповідними органами.

Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 16.07.2020 у справі №2140/1763/18, яка підлягає врахуванню судом при вирішенні спору з огляду на вимоги частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України.

Що стосується періоду, за який позивач просить суд зобов`язати відповідача здійснити нарахування та виплату індексації грошового забезпечення (з 07.11.2015 по 31.10.2017), то суд зазначає таке.

Фактичне функціонування Національної поліції України розпочато з дня набрання чинності Законом №580-VIII, тобто з 07.11.2015. Відповідно, визначення працівникам Національної поліції посадових окладів уперше відбулося у листопаді 2015 року, а тому обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем встановлення посадових окладів - грудень 2015.

За даними Держстату України індекс споживчих цін (%), на підставі яких здійснюється розрахунок індексів для проведення індексації за грудень 2015 становив 100,7 %, опублікований в січні 2016 року. За січень 2016 індекс споживчих цін становив 100,9 %. За лютий 2016 року індекс споживчих цін - 99,6 %, за березень 2016 року індекс споживчих цін - 101,0 %, за квітень 2016 року індекс споживчих цін - 103,5 %.

Таким чином, поріг індексації 103% було перевищено у квітні 2016 року.

Як зазначалось вище, згідно з пунктом 1-1 Порядку №1078 підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.

Оскільки показник індексу споживчих цін за квітень 2016 року, який перевищив поріг індексації 103%, був опублікований у травні 2016 року, то, відповідно, право на індексацію виникає з 01.06.2016, тобто з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.

Аналогічної позиції щодо місяця, з якого у працівників Національної поліції України виникає право на індексацію після фактичного початку функціонування названого органу, дотримується і Сьомий апеляційний адміністративний суд у справах №240/25770/24 (постанова від 16.12.2025), №120/988/25 (постанова від 21.01.2026).

Отже, саме з 01.06.2016 позивач має право на нарахування та виплату йому індексації грошового забезпечення, а не з 07.11.2015, як про це безпідставно зазначено у позові.

Суд зауважує, що згідно з частиною першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Проте відповідачем у силу наведених положень законодавства не доведено виплату позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.06.2016 по 31.10.2017.

З огляду на викладене, бездіяльність відповідача, яка полягала у невиплаті позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.06.2016 по 31.10.2017, є протиправною.

Враховуючи наведене, а також беручи до уваги положення статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, якою передбачено повноваження суду при вирішенні справи, суд вважає, що належним способом захисту порушених прав позивача у даних правовідносинах є зобов`язання нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення під час проходження служби з 01.06.2016 по 31.10.2017.

З урахуванням наведеного, безпідставним та таким, що не береться судом до уваги доводи відповідача щодо відсутності підстав для нарахування та виплати індексації за період з 01.07.2024 до 12.07.2024.

Отже, позов у цій частині підлягає частковому задоволенню.

Стосовно вимог позову про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 доплату за службу в нічний час з 07.11.2015 до 12.07.2024, суд зазначає таке.

Як встановлено пунктом 4 статті 91 Закону №580-VIII, однією зі спеціальних умов особливого характеру служби в поліції для певних категорій поліцейських є служба у нічний час.

Критерії виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції України визначені Порядком та умовами виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських, затвердженим наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 №260, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 29.04.2016 за №669/28799 (далі Порядок №260).

Пунктом 11 Розділу ІІ Порядку №260 передбачено, що поліцейським, які виконують службові обов`язки в нічний час, виплачується доплата за службу в нічний час у розмірі 35 відсотків посадового окладу з розрахунку за кожну годину служби в нічний час. Службою в нічний час вважається виконання поліцейськими службових обов`язків у період з 22.00 до 06.00. Підставами для виконання службових обов`язків у нічний час є графіки нарядів та чергувань, затверджені наказами керівників підрозділів органів поліції. Облік фактичного часу служби в нічний час для нарахування доплати здійснюється керівником підрозділу, у якому проходить службу поліцейський, шляхом оформлення довідки обліку несення поліцейськими служби в нічний час за формою, визначеною в додатку 1 до цих Порядку та умов, яка до 15 числа місяця, наступного після залучення поліцейських до несення служби в нічний час, подається до фінансового підрозділу. Доплата за службу в нічний час не має постійного характеру та виплачується поліцейським, залучення яких до служби в нічний час, підтверджене вказаними вище документами, за минулий місяць одночасно з виплатою грошового забезпечення за поточний місяць.

Згідно з пунктом 5 Розділу ІІ Інструкції з організації взаємодії органів досудового розслідування з іншими органами та підрозділами Національної поліції України в запобіганні кримінальним правопорушенням, їх виявленні та розслідуванні, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.07.2017 №575, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 31.07.2017 за №937/30805, слідчо-оперативні групи (СОГ) створюються при чергових частинах органів та підрозділів поліції. Склад цих груп формується з числа працівників поліції відповідно до графіка чергування, затвердженого керівником органу, підрозділу поліції та погодженого з керівником органу досудового розслідування (дізнання).

Аналіз наведених норм свідчить про те, що доплата за службу в нічний час здійснюється поліцейським (у тому числі у разі залучення їх до складу слідчо-оперативної групи) на підставі графіків нарядів (чергувань), затверджених, зокрема, керівниками підрозділів органів поліції (у разі залучення до складу слідчо-оперативної групи з додатковим погодженням такого графіку з керівником органу досудового розслідування (дізнання).

Суд зауважує, що в матеріалах даної справи відсутні докази несення позивачем служби у нічний час, якими є затверджені керівниками підрозділів органів поліції графіки нарядів та чергувань. Стверджуючи про наявність права на отримання доплат за служби в нічний час, позивач не надав указаних документів і не довів належним чином факту несення ним служби у нічний час.

Залучення позивача до складу слідчо-оперативної групи, то такі, за умови відсутності графіків нарядів (чергувань), самі по собі не можуть слугувати підставою для зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 доплати за службу в нічний час.

Більше того, позивачем не надано до матеріалів справи доказів на підтвердження залучення до роботи в нічний час.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про недопущення відповідачем протиправної бездіяльності щодо нездійснення позивачу доплат за службу в нічний час з 07.11.2015 до 12.07.2024, а тому позов у цій частині є необґрунтованим та безпідставним, відтак, не підлягає задоволенню.

Стосовно вимог позову про зобов`язання Головне управління Національної поліції в Чернівецькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 суму грошової компенсації за всі невикористані ним під час проходження служби дні щорічних основної та додаткової оплачуваних відпусток, та одноразової грошової допомоги при звільненні із служби з урахуванням у їх складі індексації грошового забезпечення, то суд зазначає наступне.

Частиною десятою статті 93 Закону №580-VIII встановлено, що за невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до закону.

Відповідно до абзаців сьомого та восьмого пункту 8 Розділу ІІІ Порядку №260 поліцейським, які звільняються зі служби в поліції, виплачується грошова компенсація за всі невикористані під час проходження служби дні: щорічних основної та додаткової оплачуваних відпусток поліцейського; щорічної додаткової відпустки особам, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А І групи. Виплата грошової компенсації за невикористану відпустку проводиться, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого поліцейський має відповідно до законодавства, на день звільнення зі служби. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів. Кількість днів для виплати грошової компенсації за невикористану відпустку вказується в наказі про звільнення. У випадках припинення виплати грошового забезпечення з підстав, зазначених у пункті 8 розділу I цих Порядку та умов, і призупинення виплати грошового забезпечення з підстав, зазначених у пункті 7 цього розділу, виплата компенсації за невикористану відпустку проводиться з розміру грошового забезпечення, яке було встановлено на день припинення (призупинення), крім премії.

Згідно з пунктом 2 Розділу VIІІ Порядку №260 поліцейським, які звільняються із служби за власним бажанням та мають календарну вислугу 10 років і більше, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Нарахування одноразової грошової допомоги при звільненні із служби здійснюється з розрахунку місячного грошового забезпечення, ураховуючи відповідні оклади за посадою, спеціальним званням, процентну надбавку за стаж служби в поліції, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премій, установлених наказами на день звільнення (пункт 6 Розділу VIІІ Порядку №260).

Відповідно до пунктів 7, 8 Розділу VIII Порядку №260 у наказі про звільнення підрозділом кадрового забезпечення в разі необхідності виплати одноразової грошової допомоги при звільненні зазначається стаж служби для її виплати. Крім того, у разі необхідності в наказі про звільнення додатково вказується підстави для проведення відрахувань з грошового забезпечення та інших виплат.

Одноразова грошова допомога при звільненні виплачується не пізніше двох місяців з дня звільнення із служби, а в разі надходження коштів пізніше цього терміну - протягом п`яти робочих днів після їх надходження в межах та за рахунок коштів, передбачених державним бюджетом на утримання центрального органу управління поліцією, органів поліції, державних органів, установ та організацій, до яких відряджені (прикомандировані) поліцейські.

Як зазначалося судом вище, грошове забезпечення поліцейських підлягає індексації, що прямо передбачено статтею 94 Закону №580-VIII.

Разом з цим, незважаючи на наявність спеціального законодавства, яким визначаються види (складові) грошового забезпечення поліцейських, при вирішенні питання про віднесення індексації грошового забезпечення до певних видів грошового забезпечення необхідно субсидіарно застосовувати положення спеціальних законів щодо механізму проведення індексації, її мети та правової природи (суті), зокрема Закону №2017-III, Закону №1282-XII, та Порядку №1078.

Суд зауважує, що індексація грошового забезпечення має систематичний (щомісячний) характер, а її правова природа полягає у підтриманні купівельної спроможності рівня грошового забезпечення внаслідок його знецінення через подорожчання споживчих товарів і послуг, а тому вона має бути врахована у складі грошового забезпечення поліцейських для розрахунку компенсації за невикористану відпустку, що забезпечує дотримання прав осіб, які перебувають на службі в поліції, як складової конституційного права на соціальний захист. В іншому випадку, не врахування індексації призвело б до застосування для визначення розмірів компенсацій та допомог із знеціненого грошового забезпечення.

Отже, індексація відноситься до складу грошового забезпечення поліцейських, є складовою їх місячного грошового забезпечення та повинна враховуватися при розрахунку компенсації за невикористані дні відпусток та одноразової грошової допомоги при звільненні із служби в поліції.

З огляду на вказане та з метою ефективного захисту порушеного права позивача, обираючи належний спосіб захисту порушеного права у цій частині заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку про необхідність визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу грошової компенсації за всі невикористані ним під час проходження служби дні щорічних основної та додаткової оплачуваних відпусток та одноразової грошової допомоги при звільненні із служби в поліції з урахуванням у їх складі індексації грошового забезпечення та зобов`язання відповідача провести перерахунок та виплату позивачу грошової компенсації за всі невикористані ним під час проходження служби дні щорічних основної та додаткової оплачуваних відпусток та одноразової грошової допомоги при звільненні із служби в поліції з урахуванням у їх складі індексації грошового забезпечення.

Аналогічної позиції при вирішенні подібних спірних відносин також дотримується і Сьомий апеляційний адміністративний суд у справі №240/25770/24 (постанова від 16.12.2025).

Тому позов у вказаній частині підлягає задоволенню.

Щодо вимог позивача про зобов`язання Головне управління Національної поліції в Чернівецькій області нарахувати і виплатити компенсацію за всі невикористані ним під час проходження служби дні щорічних основної та додаткової оплачуваних відпусток з урахуванням додаткової винагороди, встановленої постановою Кабінету Міністрів України №168, суд зазначає наступне.

У пункті 1 постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» від 11.11.2015 року №988 установлено, що грошове забезпечення поліцейських складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Згідно із пункту 3 розділу І Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 року №260, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, (далі Порядок №260) грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання.

До складу грошового забезпечення входять: 1) посадовий оклад; 2) оклад за спеціальним званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер); 4) премії; 5) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

За нормами пункту 8 розділу ІІІ Порядку №260 поліцейським, які відповідно до законодавства України мають право на відпустку зі збереженням грошового забезпечення, виплата грошового забезпечення здійснюється в розмірі, що вони одержували на день вибуття у відпустку, з розрахунку посадового окладу, установленого за основною штатною посадою, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії за поточний місяць.

За невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до чинного законодавства.

Виплата грошової компенсації за невикористану в році звільнення відпустку проводиться, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого поліцейський має відповідно до чинного законодавства, на день звільнення із служби. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів. Кількість днів для виплати грошової компенсації за невикористану відпустку вказується в наказі про звільнення.

Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022, затвердженим Законом від 24.02.2022 року №2102-IX, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався та діє на даний час.

На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 №64 «Про введення воєнного стану в Україні» та №69 «Про загальну мобілізацію» Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 28.02.2022 №168, яка в редакції прийняття у пункті 1 визначала: установити, що на період дії воєнного стану, серед інших, поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

У зазначену постанову неодноразово вносились зміни та на момент виникнення спірних правовідносин пункт 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 (в редакції постанови від 08.10.2022у № 1146) визначає: установити, що на період дії воєнного стану, серед інших, поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Пунктом 2-1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 08.10.2022 № 1146) установлено, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.

Порядок та умови виплати додаткової винагороди поліцейським на період дії воєнного стану, затверджені наказом Міністерства внутрішніх справ України від 28.11.2022 №775, який кореспондується із вищенаведеними нормами постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168.

Судом встановлено, що спірним в даній справі є питання розрахунку грошової компенсації за всі невикористані під час проходження служби в поліції дні щорічних основних та додаткових оплачуваних відпусток, яка на переконання позивача повинна враховувати розмір додаткової винагороди, встановленої згідно постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168.

Вирішуючи питання того, чи є додаткова винагорода, передбачена Постановою № 168, винагородою, яка має постійний характер та підлягає включенню до складу місячного грошового забезпечення для визначення розміру одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в поліції, суд зазначає, що пункт 1 Постанови № 168 чітко і однозначно передбачає, що:

- додаткова винагорода за своєю суттю є тимчасовою (непостійною) виплатою поліцейського, оскільки установлюється на період дії воєнного стану та прямо залежить від наявності (дії) в Україні правового режиму воєнного стану;

- розмір додаткової винагороди не є сталим, адже вона виплачується пропорційно в розрахунку на місяць в залежності від виконання завдань та часу приймання поліцейським участі в бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії та перебування безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів;

- визначається наказами командирів (начальників).

Отже за відсутності принаймні однієї із указаних умов, виплата додаткової винагороди не здійснюється.

Таким чином, за своєю правовою природою, додаткова винагорода, установлена пунктом 1 Постанови № 168 є одноразовим додатковим видом грошового забезпечення.

Аналогічні правовий висновок застосований у подібних правовідносинах Верховним Судом у постановах від 16.01.2025 у справі №200/1564/24, від 27.03.2025 у справі №240/2921/23, який підлягає врахуванню при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин згідно з частиною п`ятою статті 242 КАС України.

Застосовуючи указану правову позицію суд використовує указаний підхід для з`ясування правової природи додаткової винагороди, установленої пунктом 1 Постанови № 168.

За такого правового урегулювання та обставин справи суд вважає помилковим твердження позивача, що передбачена Постановою № 168 додаткова винагорода відповідає ознакам щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, оскільки така має тимчасовий характер.

Отже, до складу грошового забезпечення, з якого нараховується грошова компенсація за невикористані дні відпустки при звільненні зі служби в поліції, включаються винагороди, які мають постійний характер, а додаткова винагорода, передбачена Постановою № 168, має тимчасовий (непостійний) характер, оскільки установлюється на період дії воєнного стану та прямо залежить від наявності (дії) в Україні правового режиму воєнного стану.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що відсутні правові підстави для включення до складу грошового забезпечення, з якого повинна бути обрахована компенсація при звільненні позивача зі служби в поліції, додаткової винагороди, яка нараховувалася та виплачувалася йому під час служби в поліції відповідно до Постанови № 168, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог в цій частині.

Щодо позовних вимог про зобов`язання донарахувати позивачу та виплатити за два дні служби в поліції в період часу з 01.07.2024 до 12.07.2024 додаткову винагороду згідно постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 9 Порядку №775 для підготовки наказів про виплату додаткової винагороди поліцейським керівники структурних підрозділів або відокремлених підрозділів органів (підрозділів) поліції надають до підрозділу кадрового забезпечення органів (підрозділів) поліції розрахунок винагороди за час безпосередньої участі в бойових діях або заходах, час проходження служби поліцейських за формою, наведеною в додатку 1 до цих Порядку та умов (далі - розрахунок винагороди).

Згідно пункту 11 Порядку №775 видання наказу про виплату додаткової винагороди поліцейським, одноразової винагороди та винагороди за навчання здійснюється щомісяця не пізніше ніж за 3 робочі дні до виплати грошового забезпечення. У разі надходження документів, передбачених пунктом 5 цих Порядку та умов, у більш пізній період, видання наказу про виплату додаткової винагороди поліцейським здійснюється протягом 30 календарних днів з дня надходження документів.

Пунктом 13 Порядку №775 додаткова винагорода до 10000 гривень, додаткова винагорода, збільшена до 30000 гривень, а також винагорода за навчання в розмірі 2350 гривень виплачується поліцейським, поліцейським із числа курсантів ЗВО МВС із розрахунку на місяць пропорційно часу проходження служби (навчання) з урахуванням пункту 14 цих Порядку та умов.

Відповідно до підпункту 6 пункту 14 Порядку №775 додаткова винагорода та винагорода за навчання не виплачується за умов, якщо поліцейські звільнені від виконання службових обов`язків (навчання) на підставі документа, що підтверджує тимчасову непрацездатність (крім поліцейських, які перебувають на стаціонарному лікуванні (отримують медичну та/або реабілітаційну допомогу у сфері охорони здоров`я в стаціонарних умовах) в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), отриманим під час виконання службових обов`язків внаслідок збройного нападу, вогневого ураження противника (у тому числі внаслідок завдання ударів, артилерійських та/або мінометних обстрілів, застосування стрілецької зброї, впливу вибухонебезпечних предметів)) - з дня звільнення від виконання службових обов`язків (навчання).

В обґрунтування відзиву на позовну заяву відповідач зазначав, що позивачу в серпні 2024 виплачено додаткову винагороду за 4 дні проходження служби в липні 2024 року на підтвердження чого надано витяг з відомостей перерахувань на пластикові картки за серпень 2024 року та платіжну інструкцію від 08.08.2024 №3278.

Згідно вказаного витягу, позивачу на його картковий рахунок перераховано 1270,97 грн.

В ході судового розгляду справи, позивачем на спростування наведених доводів відповідача не надано до матеріалів справи жодних доказів.

Відтак, з огляду на встановлені обставини суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в цій частині.

Щодо позовних вимог стосовно зобов`язання нарахувати та виплатити повну суму одноразової грошової допомоги при звільненні із служби, у відповідності до розділу VIII Порядку №260, з урахуванням індексації грошового забезпечення суд зазначає таке.

Відповідності до положень частини першої статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частинами першою, другою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Проте, в порушення зазначених норм позивачем не обґрунтовано та не доведено суду вказаних позовних вимог.

За таких обставин суд приходить до висновку, що в задоволенні в цій частині позовних вимог слід відмовити.

Стосовно розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Згідно частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем за подання до суду цього позову сплачено судовий збір в розмірі 968,96 грн.

Зважаючи на часткове задоволення позовних вимог, судовий збір підлягає стягненню з відповідача в розмірі 484,48 грн на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області.

Керуючись статтями 9, 72, 73, 74-76, 77, 90, 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області щодо ненарахування та невиплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 під час проходження служби в поліції у період з 01.06.2016 по 31.10.2017 за період з 01.07.2024 до 12.07.2024.

Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Чернівецькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.06.2016 по 31.10.2017 за період з 01.07.2024 до 12.07.2024.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області щодо проведення виплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної та додаткової оплачуваних відпусток, а також одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в поліції без урахування у їх складі індексації грошового забезпечення.

Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Чернівецькій області провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної та додаткової оплачуваних відпусток, а також одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в поліції з урахуванням у їх складі індексації грошового забезпечення.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 484 (чотириста вісімдесят чотири) гривні 48 копійок за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області.

У відповідності до статей 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України рішення може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його складання.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач Головне управління національної поліції в Чернівецькій області (вулиця Головна, 24, місто Чернівці, Чернівецька область, 58000, ідентифікаційний код юридичної особи 40109079).

Суддя Сіжук Ольга Володимирівна