Справа № 500/3868/25
Суддя: Шевчук Світлана Михайлівна
Дата ухвалення: 2026-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2026 рокуЛьвівСправа № 500/3868/25 пров. № А/857/44819/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача -Шевчук С.М.
суддів -Кухтея Р.В.
Носа С.П.
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 09 вересня 2025 року у справі № 500/3868/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій,

місце ухвалення судового рішення м. Тернопіль
Розгляд справи здійснено за правиламиспрощеного позовного провадження
суддя у І інстанціїЧепенюк О.В.
дата складання повного тексту рішення09.09.2025

ВСТАНОВИВ:

І. ОПИСОВА ЧАСТИНА

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просив суд:

визнати протиправною бездіяльність ВЧ НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення у належному розмірі за період з 01.09.2016 по 31.12.2018 (включно);

зобов`язати ВЧ НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення у належному розмірі за період з 01.09.2016 по 28.02.2018 з врахуванням базового місяця січня 2008 року як місяця для розрахунку та обчислення індексу споживчих цін при проведенні індексації грошового забезпечення («базового» місяця), з урахуванням раніше виплачених сум;

зобов`язати ВЧ НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення у належному розмірі за період з 01.03.2018 по 31.12.2018 з врахуванням базового місяця березня 2018 року як місяця для розрахунку та обчислення індексу споживчих цін при проведенні індексації грошового забезпечення («базового» місяця), з урахуванням раніше виплачених сум.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 09 вересня 2025 року у справі № 500/3868/25 позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення у період з 01.09.2016 по 28.02.2018 із застосуванням січня 2008 року як базового місяця, та з 01.12.2018 по 31.12.2018 із застосуванням базового місяця березень 2018 року.

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.09.2016 по 28.02.2018 із застосуванням базового місяця січня 2008 року та з 01.12.2018 по 31.12.2018 із застосуванням базового місяця березень 2018 року, з урахуванням раніше виплачених сум.

У задоволення решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити.

У обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначає, що в грудні 2015 року згідно рішення Уряду було проведено індексацію грошового забезпечення військовослужбовців шляхом підняття грошових доходів випереджаючим шляхом, і позивач за період з 01.09.2016 по 28.02.2018 щомісячно реалізовував своє право на отримання по 4835,94 грн у якості підвищення грошового доходу (грошового забезпечення) випереджаючим шляхом. Таким чином, індексація грошового забезпечення позивача проведена відповідно до вимог законодавства. Щодо індексації грошового позивача за період з 01.03.2018 по 31.12.2018 звертає увагу, що відповідно до довідки розрахунку сум індексації грошового забезпечення позивачу за період з 01.03.2018 по 31.12.2018 грошове забезпечення з березня 2018 року збільшилось на 9210,96 грн, ймовірна індексація в березні 2018 року 518,03 грн. Відтак, розмір підвищення грошового доходу позивача є більшим, ніж розмір індексації в місяці підвищення, а тому підстави для нарахування та виплати індексації грошового забезпечення відсутні.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, у якому заперечує проти задоволення апеляційної скарги та просить суд залишити рішення суду першої інстанції без змін, з мотивів аналогічних тим, що викладені судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні.

Про розгляд апеляційної скарги представник позивача та відповідач повідомлені шляхом надіслання ухвали про відкриття апеляційного провадження та про призначення апеляційної скарги до розгляду через електронний кабінет сервісу "Електронний суд" Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (ЄСІТС), підтвердженням чого є відповідні дані автоматизованої системи документообігу суду.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. В силу вимог ч. 4 ст. 229 КАС України, якщо відповідно до положень цього Кодексу, розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

ІІ. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Ухвалюючи судове рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач має право на індексацію грошового забезпечення за період з 01.09.2016 по 28.02.2018, з урахуванням січня 2008 року, як базового місяця для обчислення індексу споживчих цін.

Щодо періоду з 01.03.2018 по 31.12.2018, то суд зазначив, що оскільки величина індексу споживчих цін з 01.03.2018 по 30.11.2018 не перевищила порогу індексації у розмірі 103 відсотка, відтак відповідно до пункту 1-1 Порядку № 1078 індексація грошових доходів населення не проводиться.

Отже, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання відповідача здійснити нарахування та виплату позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 31.12.2018 підлягають задоволенню частково за період з 01.12.2018 по 31.12.2018 із застосуванням базового місяця березня 2018 року.

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 з 01.09.2016 по 31.12.2018.

Відповідно до наказу №233 від 26.10.2019 позивача звільнено з військової служби, виключено зі списків особового складу військової частини та знято з усіх видів забезпечення (а.с.11, 38).

Позивач звернувся до Військової частини НОМЕР_1 із заявою щодо виплати індексації грошового забезпечення зокрема за період з 01.09.2016 по 31.12.2018.

За результатом розгляду вказаної заяви, відповідачем листом від 10.06.2025 надано довідку про нараховану та виплачену індексацію грошового забезпечення позивача за період з 01.09.2016 по 31.12.2018, з якої вбачається, що в спірний період індексація грошового забезпечення ОСОБА_1 у належному розмірі не виплачувалась.

Не погодившись із такою бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, позивач звернувся до суду з цим позовом.

ІV. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Відповідно до частини 1 статті 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Статтею 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 3 липня 1991 року № 1282-ХІІ визначено, що індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Відповідно до статті 2 цього Закону, індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення регулюються Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078 (далі - Порядок № 1078).

Правові норми пункту 5 Порядку № 1078, у редакції пункту, яка діяла до 01.12.2015 року, передбачали, що, у разі підвищення розмірів мінімальної заробітної плати, пенсії, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, стипендій, а також у разі зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів місяць, в якому відбулося підвищення, вважається базовим при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення. У базовому місяці значення індексу споживчих цін приймається за 1 або 100 відсотків. Індексація грошових доходів, отриманих громадянами за цей місяць, не провадиться. З наступного місяця здійснюється обчислення наростаючим підсумком індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації.

Відповідно до абзаців 1-6 пункту 5 Порядку № 1078 (в редакції, яка набрала чинності з 15.12.2015 року та застосовується з 01.12.2015 року), у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.

Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

Сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу.

Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.

У разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.

До чергового підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, до визначеної суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у пункті 1-1 цього Порядку.

Отже, за змістом пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078, підставою для встановлення чи зміни базового місяця при проведенні індексації грошового забезпечення є підвищення тарифної ставки (окладу) військовослужбовця.

Таким чином, базовий місяць для такої індексації визначається нормативно і відповідач не наділений повноваженнями діяти на свій розсуд, обираючи інакший місяць базовим, ніж той, у якому відбулося підвищення тарифної ставки (окладу).

Тому у разі настання визначених законодавством умов, відповідач зобов`язаний вчинити конкретну дію на користь позивача - провести індексацію його грошового забезпечення, враховуючи нормативно визначений базовий місяць. Якщо відповідач цієї дії не вчиняє, останнього можна зобов`язати до її вчинення у судовому порядку.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 29 листопада 2021 року по справі № 120/313/20-а.

Апеляційний суд встановив те, що зміна посадових окладів, з урахуванням періоду проходження військової служби позивача, відбулась 01 січня 2008 року, згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу» (далі постанова № 1294) та 01 березня 2018 року, згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб».

Таким чином, якщо останнє підвищення окладу за посадою відбулось у січні 2008 року, то для визначення суми індексації грошового забезпечення військовослужбовцю має застосовуватись індекс споживчих цін, обчислений наростаючим підсумком з лютого 2008 року.

Отже, базовим місяцем для обчислення індексу споживчих цін при проведенні індексації грошового забезпечення позивача за період з 01.09.2016 по 28.02.2018 є січень 2008 року, в якому, постановою № 1294, встановлені підвищені розміри посадових окладів військовослужбовців.

Сторони не заперечують тієї обставини, що відповідач не нарахував і не виплатив позивачу індексацію грошового забезпечення за спірний період із застосування базового місяця для обчислення індексу споживчих цін - січень 2008 року.

Виходячи з цих обставин, апеляційний суд встановив, що відповідач має обов`язок виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за вказаний період в належному розмірі.

Тому, апеляційний суд погоджується із судом першої інстанції про задоволення позовних вимог в цій частині.

Щодо вимог у частині нарахування та виплату на користь позивача індексації грошового забезпечення у період з 01.12.2018 по 31.12.2018 (включно) із визначенням березня 2018 року як місяця підвищення тарифної ставки (окладу), суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Постанова Кабінету Міністрів України від «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.07.2017 №704 (далі по тексту - Постанова №704) вступила у дію 01.03.2018, якою було затверджено нові схеми тарифних розрядів військовослужбовців.

Відповідно до абзаців 1, 2 пункту 5 Порядку №1078 значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), приймається за 1 або 100 відсотків, а обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з наступного місяця.

Тобто, місяцем підвищення доходу для індексації у період з 01.03.2018 є березень 2018 року, що відповідачем не заперечується в апеляційній скарзі.

Разом з тим, слід зауважити, що Порядок проведення індексації грошових доходів населення передбачає можливість виплати двох видів індексації грошового доходу, умовно кажучи, «поточної» та «індексації-різниці».

У цьому контексті колегія суддів зауважує, що ані в позовній заяві, ані в інших документах поданих до суду у даній справі зі сторони позивача не йде мова про бездіяльність відповідача щодо невиплати позивачу за період з 01.03.2018 по 31.12.2018 індексації-різниці. Єдиним зауваженням позивача щодо даної частини вимог було посилання у позовній заяві на прийняття Постанови №704 якою було затверджено нові схеми тарифних розрядів військовослужбовців.

Окрім того, судом першої інстанції при ухваленні рішення по суті не досліджувався такий вид індексації грошового забезпечення як «індексації-різниці» та позивачем відповідно рішення суду першої інстанції не оскаржувалось.

Відтак, з приведеного вище колегія суддів доходить до висновку, що позивач у даній частині вимог порушив питання саме про нарахування й виплату саме поточної індексації з 1 березня 2018 року.

Так, право на поточну індексацію виникає у випадку, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який з 1 січня 2016 року встановлений у розмірі 103 відсотка (абзац 2 пункту 1-1, абзац 6 пункту 5 Порядку №1078).

Сума цієї індексації визначається як результат множення грошового забезпечення, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків (абзац 2, 5 пункт 4 Порядку №1078).

Відповідно до офіційних відомостей сайту Державної служби статистики України індекс споживчих цін (індекс інфляції) в березні 2018 року становив - 101,1%, в квітні 2018 року становив -100,8%, в травні 2018 року становив - 100,0%, в червні 2018р. становив - 100,0%, в липні 2018р. становив - 99,3%, в серпні 2018р. становив - 100,0%, в вересні 2018р. становив - 101,9%, в жовтні 2018р. становив - 101,7%.

Таким чином, лише у жовтні 2018 року розрахований сукупно наростаючим підсумком поріг індексації у 103% (100,8% * 100,0% * 100,0% * 99,3% * 100,0% * 101,9% * 101,7% * 100) було перевищено, що зумовило виникнення права на індексацію суми грошової оплати праці (як заробітної плати, так і грошового забезпечення).

При цьому, оскільки індекс інфляції за жовтень 2018р. було опубліковано у листопаді 2018 р., то індексацію грошового забезпечення необхідно проводити з грудня 2018 року.

Таке тлумачення змісту норм Порядку №1078 є цілком релевантним правовим позиціям постанов Верховного Суду від 31.05.2022 по справі №400/4491/20 та від 09.06.2022 по справі №600/524/21-а.

Відповідно абзаців 3-5 пункту 5 Порядку №1078 сума індексації у місяці підвищення грошових доходів, зазначених у абзаці першому цього пункту, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу.

У разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.

Таким чином, для правовідносин, пов`язаних з нарахуванням індексації, визначальним є також факт підвищення саме грошового доходу, а не лише тарифних ставок (окладів).

Аналогічний правовий висновок Верховного Суду містяться у постановах від 19 травня 2022 року у справі №380/11404/21, від 27 лютого 2023 року у справі №560/5997/21

Оскільки індекс інфляції за жовтень 2018 року опубліковано у листопаді цього ж року, то з огляду на положення п.1-1 Порядку №1078 індексацію грошового забезпечення слід проводити з 01 грудня 2018 року, як першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.

Матеріали справи не містять доказів того, що за період часу 01.03.2018-01.12.2018 величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

В той же час, за даними довідки про розмір грошового забезпечення (а.с. 14) видно, що позивачу у грудні 2018 року було нараховано індексацію грошових доходів у сумі 71,08 грн.

Таким чином, з приведеного вбачається, що поточна індексація грошового забезпечення позивачу у грудні 2018 року була нарахована та виплачена, тоді як за період з 01.03.2018 по 30.11.2018 індексація грошового забезпечення із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін - березень 2018 року, обґрунтовано не виплачувалася через не перевищення індексом споживчих цін (індексом інфляції) у цей період показника - 103,00%.

За таких обставин, колегія суддів вважає помилковими висновки суду першої інстанції про задоволення позову ОСОБА_1 в частині вимог щодо визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо невиплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2018 по 31.12.2018 із встановленням для обчислення індексації місяця підвищення тарифної ставки (окладу) березень 2018 року, із зобов`язанням відповідача нарахувати та виплатити відповідну індексацію.

Підсумовуючи приведене вище, колегія суддів приходить до висновку про часткове скасування рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 09 вересня 2025 року у справі № 500/3868/25 в частині задоволення позову ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо невиплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2018 до 31.12.2018 із встановленням для обчислення індексації місяця підвищення тарифної ставки (окладу) березень 2018 року, та зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2018 до 31.12.2018 із встановленням для обчислення індексації місяця підвищення тарифної ставки (окладу) березень 2018 року, із прийняттям рішення про відмову у задоволенні даної частини вимог.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги знайшли своє часткове підтвердження.

Відповідно до статті 8 Конституції України, статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України та частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, та застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Гарсія Руїз проти Іспанії» (рішення від 21 січня 1999 року), зокрема, зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Європейської конвенції з прав людини і зобов`язує суди викладати підстави для своїх рішень, це не можна розуміти як вимогу давати докладну відповідь на кожний аргумент.

Тому за наведених вище підстав, якими обґрунтовано судове рішення, суд не убачає необхідності давати докладну відповідь на інші аргументи, зазначені сторонами, оскільки вони не є визначальними для прийняття рішення у цій справі.

Керуючись ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316, ст. 317, ст. 321, ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 - задовольнити частково.

Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 09 вересня 2025 року у справі № 500/3868/25 у частині задоволення позову ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо невиплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2018 до 31.12.2018 із встановленням для обчислення індексації місяця підвищення тарифної ставки (окладу) березень 2018 року, та зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2018 до 31.12.2018 із встановленням для обчислення індексації місяця підвищення тарифної ставки (окладу) березень 2018 року скасувати.

Ухвалити у обумовленій частині постанову, якою у задоволенні приведених позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

В іншій частині рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 09 вересня 2025 року у справі № 500/3868/25 залишити без змін, а скаргу без задоволення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя С. М. Шевчук
судді Р. В. Кухтей
С. П. Нос