Справа № 160/23824/24
Суддя: Білак С.В.
Дата ухвалення: 2026-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

23 лютого 2026 року м. Дніпросправа № 160/23824/24

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Білак С.В. (доповідач), суддів: Юрко І.В., Чабаненко С.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.03.2025 року в адміністративній справі №160/23824/24 за позовом Акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В :

Акціонерне товариство «Криворізький залізорудний комбінат» звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Східного міжрегіонального управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків, в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 12.08.2024 року №000/768/5001.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2024 року, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 12 лютого 2025 року, позов задоволено.

Не погоджуючись із такими рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, вважаючи, що вони прийняті внаслідок неправильного застосування норм матеріального права, з порушенням норм процесуального права, відповідач звернувся із касаційною скаргою, у якій просить скасувати ухвалені судами рішення й прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Постановою Верховного Суду від 05.11.2025 року рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2024 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 12 лютого 2025 року змінено, виклавши їх мотивувальну частину в редакції прийнятої постанови, а в решті судові рішення - залишено без змін.

24.02.2025 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду звернувся представник Акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» із заявою про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у справі №160/23824/24 за позовною заявою Акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платника податків про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, в якій заявник просить:

- зобов`язати Східне МУ ДПС України по роботі з великими платниками податків подати протягом десяти днів з дня вручення ухвали про розгляд заяви звіт про виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.10.2024 року у справі № 160/23824/24;

- у разі неподання звіту у визначений судом строк, накласти на керівника Східного МУ України по роботі з великими платниками податків штраф в розмірі сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

В обґрунтування заяви вказано, що Східне МУ ДПС України по роботі з великими платниками податків ухиляється від виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.10.2024 у справі № 160/23824/24, яке набрало законної сили 12.02.2025, яке виражається в тому, що станом на 24 лютого 2025 року в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування ПДВ, щодо платника податків АТ «КРИВБАСЗАЛІЗРУДКОМ» , індивідуальний податковий номер 54 інформація про відображення узгодженого бюджетного відшкодування від`ємного значення з ПДВ за декларацією від 20.06.2024 № та його доступність до виконання органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів відсутня.

27.02.2025 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду від представника Акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» надійшли додаткові пояснення, в яких останній зазначив, що 26 лютого 2025 року на адресу АТ «КРИВБАСЗАЛІЗРУДКОМ» надійшов лист Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі із великими платниками податків ДПС України №647/6/32-00-50-01-05 від 19.02.2025 року, в якому повідомлено платника податків, що оскільки Указом Президента України від 12.05.2023 року №279/2023, введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 12 травня 2023 року «Про застосування та внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)», відповідно до якого компанію СТАРМІЛ ЛІМІТЕД «Starmill Limited» (відомості згідно з даними Департаменту реєстрації компаній та інтелектуальної власності Республіки Кіпр: реєстраційний номер НЕ193746, місцезнаходження юридичної особи: Республіка Кіпр, м. Нікосія (Themistokli Dervi, 3, Julia House, 1066, Nicosia, Cyprus) включено до переліку юридичних осіб до яких застосовуються персональні економічні та інші обмежувальні санкції терміном на 10 років, яке є власником АТ «КРИВБАСЗАЛІЗРУДКОМ» (пряме володіння 99,88%), то відповідно до підпункту 200.121 статті 200 Податкового кодексу України з дати прийняття рішення про застосування спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій), прийнятого у порядку, встановленому Законом України «Про санкції», зупиняється бюджетне відшкодування узгодженої суми бюджетного відшкодування та перебіг строків здійснення такого бюджетного відшкодування, визначених цією статтею. Окрім того, податковий орган повідомляє про намір подати касаційну скаргу до Верховного Суду на Постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 12 лютого 2025 року у справі № 160/23824/24.

Також, 27.02.2025 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду від представника Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платника податків надійшли заперечення на заяву про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду, в яких останній зазначив, що внесення до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування ПДВ, щодо платника податків АТ «КРИВБАСЗАЛІЗРУДКОМ» інформації про відображення узгодженого бюджетного відшкодування від`ємного значення з ПДВ за декларацією від 20.06.2024 року № не було предметом позову у справі №160/23824/24, тому вказана заява не може слугувати підставою для встановлення судового контролю.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 березня 2025 року у задоволенні заяви про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду у справі за позовом Акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платника податків про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення відмовлено.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу про задоволення заяви про встановлення судового контролю за виконанням рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.10.2024 року у справі №160/23824/24.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що ухвала суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою. Апелянт вказує, що відповідач продовжує ототожнювати платника податків - АТ «КРИВБАСЗАЛІЗРУДКОМ» з особою відносно якої прийнято рішення про застосування спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій) і не визнавати рішення суду, яке набрало законної сили після проголошення постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 12.02.2025 року №160/23824/24.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просила в задоволенні вимог апеляційної скарги відмовити, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до приписів статті 312 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до частин першої та другої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відмовляючи у задоволенні заяви про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду у справі №160/23824/24, суд першої інстанції виходив із того, що рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2024 року, яке залишено без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 12 лютого 2025 року не потребує встановлення судового контролю за його виконанням.

При цьому, з досліджених судом доказів не встановлено обставин, які б свідчили про недобросовісність дій відповідача під час виконання рішення суду, його умисне невиконання або ухилення від його виконання.

Апеляційний суд, переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, зазначає про таке.

Відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Суб`єктами, на яких поширюється обов`язковість судових рішень являються всі органи державної влади і органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, посадові чи службові особи та громадяни.

Згідно ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Частинами 4, 7 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом. Судові рішення не можуть бути переглянуті іншими органами чи особами поза межами судочинства, за винятком рішень про амністію та помилування.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 14 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

19.12.2024 року набрав чинності Закон України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення положень про судовий контроль за виконанням судових рішень від 21.11.2024 № 4094-IX (далі Закон № 4094-ІХ), яким статтю 382 КАС України викладено у новій редакції, а КАС України доповнено статтями 381-1, 382-1, 382-2, 382-3.

Згідно із пунктом 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону № 4094-ІХ справи у судах першої, апеляційної та касаційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цим Законом, розглядаються з урахуванням особливостей, що діють після набрання чинності цим Законом.

Відповідно до частини третьої статті 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Відтак, розгляд клопотання про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду здійснено судом з урахуванням особливостей, що діють після набрання чинності Законом № 4094-ІХ.

Так, за приписами частин першої, другої статті 381-1 КАС України, судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснює суд, який розглянув справу як суд першої інстанції. Суд може здійснювати судовий контроль за виконанням судового рішення у порядку, встановленому статтями 287, 382-382-3 і 383 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

В адміністративних справах з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг за письмовою заявою заявника суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати звіт про виконання судового рішення.

Згідно з частиною першою статті 382-1 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає заяву про зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення (крім заяви, передбаченої частиною п`ятою статті 382 цього Кодексу) протягом десяти днів з дня її надходження в порядку письмового провадження, а за ініціативою суду чи клопотанням заявника - у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду, не перешкоджає судовому розгляду.

За наслідками розгляду заяви суд постановляє ухвалу про її задоволення або відмову у задоволенні та зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення (частина друга статті 382-1 Кодексу адміністративного судочинства України).Згідно зі ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Частиною четвертою статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" визначено, що невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

Згідно зі статтею 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Аналіз вищезазначених правових норм дає підстави для висновку, що інститут судового контролю полягає у здійсненні судом контролюючої функції по відношенню до суб`єкта владних повноважень з дотримання ним принципу обов`язковості судового рішення.

В той же час, такі повноваження суду повинні бути реалізовані з урахуванням статті 129-1 Конституції України, і ці повноваження надані суду з метою забезпечення права особи на ефективний судовий захист в адміністративному судочинстві.

Отже, вирішуючи питання щодо наявності чи відсутності підстав для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення, суд повинен з`ясувати, чи виконано судове рішення, причини, які призвели до невиконання такого рішення та чи є вони об`єктивними, а також оцінити ризики, які можуть існувати для позивача у випадку невиконання рішення суду.

Суд першої інстанції обґрунтовано звернув увагу, що правовою підставою для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення є наявність об`єктивних підтверджених належними і допустимими доказами підстав вважати, що за відсутності такого заходу судового контролю рішення суду залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль. При цьому суд, встановлюючи строк для подання звіту, повинен враховувати особливості покладених обов`язків згідно із судовим рішенням та можливості суб`єкта владних повноважень їх виконати.

Відповідно до частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом:

1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;

2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;

3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій;

4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;

5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень;

6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Згідно з частиною другою статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що У разі задоволення позову суд може прийняти рішення про:

1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;

2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;

3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій;

4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;

5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень;

6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини, та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю;

7) тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об`єднання громадян;

8) примусовий розпуск (ліквідацію) об`єднання громадян;

8-1) заборону політичної партії та передачу майна, коштів та інших активів політичної партії, її обласних, міських, районних організацій, первинних осередків та інших структурних утворень у власність держави;

10) інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів;

11) затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення примусового видворення за межі території України або про продовження строку такого затримання;

12) затримання іноземця або особи без громадянства до вирішення питання про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, або особою без громадянства;

13) затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію;

14) звільнення іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації;

15) зобов`язання іноземця або особи без громадянства внести заставу.

Згідно частиною третьою статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Як встановлено судом першої інстанції, Акціонерне товариство «Криворізький залізорудний комбінат» зверталось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платника податків саме із вимогами про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 12.08.2024 року №000/768/5001, яким відмовлено у бюджетному відшкодуванні від`ємного значення з ПДВ за травень 2024 року в розмірі 19 647 063,00 грн., тобто із вимогами про визнання протиправним та скасування індивідуального акта.

При цьому, матеріали справи не містять доказів подання до суду позивачем заяв про збільшення (уточнення) позовних вимог.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2024 року, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 12 лютого 2025 року позовну заяву Акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платника податків про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задоволено та визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 12.08.2024 року №000/768/5001, яким відмовлено у бюджетному відшкодуванні від`ємного значення з ПДВ за травень 2024 року в розмірі 19 647 063,00 грн.

Суд акцентує увагу, що відповідними судовими рішеннями не було встановлено жодних зобов`язань відповідачу щодо необхідності вчинити дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача.

Крім того, суд першої інстанції вірно зауважив, що необхідність внесення до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування ПДВ щодо платника податків АТ «КРИВБАСЗАЛІЗРУДКОМ» інформації про відображення узгодженого бюджетного відшкодування від`ємного значення з ПДВ за декларацією від 20.06.2024 року № за наслідком розгляду справи №160/23824/24 судом не досліджувалось та не встановлювалось.

З урахуванням наведених вище обставин в їх сукупності, апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції прийняв обґрунтовану ухвалу, а тому підстави для її скасування відсутні.

Згідно частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та постановив оскаржувану ухвалу з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали суду відсутні.

Керуючись статтями 243, 250, 294, 308, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 березня 2025 року в адміністративній справі №160/23824/24 залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 березня 2025 року в адміністративній справі №160/23824/24 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, встановлених п.2 ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя С.В. Білак

суддя І.В. Юрко

суддя С.В. Чабаненко