Справа № 340/62/26
Суддя: А.В. САГУН
Дата ухвалення: 2026-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2026 року м. Кропивницький Справа № 340/62/26

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сагуна А.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (далі відповідач) про визнання протиправної відмови та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, у якому, з урахуванням доповнення (а.с.30-38), просить:

- визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області в листі на його клопотання від 03.01.2026 року у відмові провести перерахунок його пенсії;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області провести йому виплату компенсації у разі створення заборгованості по виплаті пенсії з 01.01.2026 року.

В обґрунтування вимог позивач посилається на те, що перебуває на обліку в Головному управлінні з 04.10.2001 року та отримує пенсію за вислугу років відповідно до статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" у розмірі 90% від суми місячного заробітку. Позивач не погоджується з проведеним відповідачем перерахунком пенсії на підставі довідки Кіровоградської обласної прокуратури №21-127вих21 від 14.04.2021 року, оскільки пенсію обчислено у розмірі 60 % від суми заробітної плати замість, на його переконання, належних 90 %, а також із застосуванням обмеження її максимального розміру десятьма прожитковими мінімумами. Крім того, у доповненні до позовної заяви позивач зазначає, що застосування при перерахунку його пенсії, призначеної відповідно до Закону України "Про прокуратуру", положень постанови Кабінету Міністрів України від 03.01.2025 року № 1, якою було змінено умови та/або розміри пенсійного забезпечення, також є протиправним.

Представник відповідача подав відзив, у якому заперечив проти позову, зазначивши, що відповідно до ч.2 ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 №1697-VII (в редакції, станом на дату звернення позивача із заявою про перерахунок пенсії (19.05.2020)) пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. Відтак розмір пенсії за вислугу років з 01.08.2021, обчислений за нормами частини другої статті 86 Закону. При цьому, з урахуванням вимог абзацу шостого частини 15 статті 86 цього Закону, пенсія за вислугу років виплачується позивачу в максимальному її розмірі. Водночас, враховуючи те, що розмір пенсії позивача (25950,00 грн) не перевищує десять розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, виплата пенсії проводиться без застосування коефіцієнтів до відповідних сум перевищення відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 03 січня 2025 року № 1 "Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану".

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Кіровоградській області та отримує пенсію за вислугу років, призначену відповідно до статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 5 листопада 1991 року №1789-XII.

14.04.2021 року Кіровоградською обласною прокуратурою видано позивачу довідку №21-127 вих.21 про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсії, згідно до якої відповідно до рішення Конституційного Суду України від 13.12.2019 р. №7-(ІІ)/2019, наказу Генерального прокурора від 08.09.2020 р. №414 "Про день початку роботи обласних прокуратур", наказу Генерального прокурора від 17.02.2021 р. №40 "Про день початку роботи окружних прокуратур" розмір заробітної плати (грошового забезпечення), з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне страхування, за нормами чинними на 15.03.2021 року за відповідною (прирівняною) посадою керівника окружної прокуратури становить 72 800,00 грн (а.с.61зв.).

14.04.2021 р. позивачем подано заяву №3827 щодо перерахунку пенсії до якої додано, зокрема довідку №21-127 вих.21 від 14.04.2021 р. (а.с.61).

Відповідачем проведено перерахунок пенсії позивача з розрахунку 60% від заробітку в сумі 43 680,00 грн (72 800,00 грн х 60%) з обмеженням її максимальним розміром.

Не погодившись з цим, позивач звернувся до суду з метою захисту своїх порушених прав та інтересів.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 30.06.2021 року у справі № 340/2059/21 було зобов`язано відповідача з 01.04.2021 року здійснити перерахунок позивачу пенсії за вислугу років, виходячи з 90 % суми заробітної плати, вказаної у довідці Кіровоградської обласної прокуратури №21-127вих21 від 14.04.2021 року, без обмеження пенсії максимальним розміром та виплатити заборгованість, яка виникне у зв`язку з таким перерахунком (а.с.89-90).

Оскільки рішення в частині присудження виплати пенсії у межах суми за один місяць підлягало негайному виконанню, позивачу проведено перерахунок пенсії за вислугу років, виходячи з 90 % суми заробітної плати вказаної у довідці №21-127 вих21 від 14.04.2021, без обмеження пенсії максимальним розміром та в межах суми за один місяць (а.с.104зв.).

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 26.05.2022 р. у справі 340/2059/21 скасовано рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 30.06.2021 в частині задоволених позовних вимог та прийнято нову постанову в цій частині про відмову в їх задоволенні.

Відтак, основний розмір пенсії за вислугу років з 01.08.2021, обчислений за нормами частини другої статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 №1697-VII, склав 43680,00 грн (72 800,00 грн х 60 %, де 72 800,00 грн заробітна плата, 60 % - загальний відсоток розрахунку пенсії від заробітку).

З урахуванням вимог абзацу шостого частини 15 статті 86 вказаного Закону, пенсія за вислугу років виплачується позивачу в максимальному її розмірі, а саме: з 01.07.2021 18540,00 грн, з 01.12.2021 19340,00 грн, 01.07.2022 20270,00 грн, з 01.12.2022 20930,00 грн, з 01.01.2024 23610,00 грн, з 01.01.2026 25950,00 грн.

Крім того, розмір пенсії позивача на 01.01.2026 складає 43850,82 грн, де: 43680,00 грн основний розмір пенсії (72 800,00 грн х 60 %, де 72 800,00 грн - заробітна плата, 60 % - загальний відсоток розрахунку пенсії від заробітку); 170,82 грн додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, особам з числа учасників ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії. З урахуванням встановлених абзацом шостим частини п`ятнадцятої статті 86 Закону обмежень, розмір пенсії до виплати з 01.01.2026 складає 25950,00 грн (2595,00 грн х 10) (а.с.86).

Враховуючи, що розмір пенсії позивача (25950,00 грн) не перевищує десять розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, виплата пенсії проводиться без застосування коефіцієнтів до відповідних сум перевищення відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 03 січня 2025 року № 1 Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану.

Листом від 18.12.2025 р. за вих.№13161-14294/Х-02/8-1100/25 відповідач повідомив позивачу, що чинна редакція Закону України "Про прокуратуру" не містить положень, які б закріплювали можливість перерахунку раніше призначених пенсій у відсотках, встановлених на час первинного їх призначення, тому підстав для перерахунку пенсії у розмірі 90% від заробітної плати та без обмеження її граничним розміром немає (а.с.50-52).

Принагідно, суд також звертає увагу на те, що позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів звернення до відповідача з клопотанням від 03.01.2026 року щодо проведення перерахунку пенсії (копії такого клопотання, доказів його направлення чи отримання відповідачем тощо). Водночас із відзиву на позов убачається, що, за твердженням відповідача, клопотання від 03.01.2026 року до Головного управління не надходило, а відтак відсутні й підстави вважати, що відповідачем приймалося будь-яке рішення за результатами його розгляду.

Однак, зі змісту позовної заяву вбачається, що звернення позивача до суду зумовлене його незгодою з проведеним відповідачем перерахунком пенсії, зокрема із визначенням її розміру у відсотковому значенні та застосуванням обмеження максимального розміру пенсії.

Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року

№ 1697-VII (далі Закон №1697-VII) встановлено, що пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

Тобто, за умовами Закону №1697-VII розмір пенсії особам, яким її призначено за цим законом визначено на рівні 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці. При цьому розмір заробітної плати визначений за Законом №1697-VII, що не є спірним, є значно більшим ніж визначений Законом України "Про прокуратуру" від 5 листопада 1991 року № 1789-ХІІ (далі Закон 1789-ХІІ).

Конституційний Суд України у Рішенні від 08 жовтня 2008 року № 20-рп/2008 (пункт 5) вказав, що згідно зі статтею 22 Загальної декларації прав людини кожна людина має право на соціальне забезпечення відповідно до структури та ресурсів держави. Тому види і розміри соціальних послуг та виплат встановлюються державою з урахуванням її фінансових можливостей.

У Рішенні від 26 грудня 2011 р. №20-рп/2011 (пункт 2.1) Конституційний Суд України зазначив, що розміри соціальних виплат залежать від соціально-економічних можливостей держави, проте мають забезпечувати конституційне право кожного на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, гарантоване статтею 48 Конституції України.

Таким чином, одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави. Неприпустимим є встановлення такого правового регулювання, відповідно до якого розмір пенсій, інших соціальних виплат та допомоги буде нижчим від рівня, визначеного в частині третій статті 46 Конституції України, і не дозволить забезпечувати належні умови життя особи в суспільстві та зберігати її людську гідність, що суперечитиме статті 21 Конституції України. Зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими не ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Конституційний Суд України у пунктах 2, 3 рішення від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011 також зазначив про те, що держава, виходячи з існуючих фінансово-економічних можливостей, має право вирішувати соціальні питання на власний розсуд. Тобто у разі значного погіршення фінансово-економічної ситуації, виникнення умов воєнного або надзвичайного стану, необхідності забезпечення національної безпеки України, модернізації системи соціального захисту тощо, держава може здійснити відповідний перерозподіл своїх видатків з метою збереження справедливого балансу між інтересами особи та суспільства. Проте держава не може вдаватися до обмежень, що порушують сутність конституційних соціальних прав осіб, яка безпосередньо пов`язана з обов`язком держави за будь-яких обставин забезпечувати достатні умови життя, сумісні з людською гідністю.

Зазначене трактування узгоджується і з практикою Європейського суду з прав людини, викладеною у рішеннях від 20 липня 2006 року у справі "Сокуренко і Стригун проти України" (№29458/04 та №29465/04), від 26 червня 2014 року у справі "Суханов та Ільченко проти України" (№68385/10), від 09 жовтня 1979 року у справі "Airey v. Ireland" (№6289/73), від 12 жовтня 2004 року у справі "Kjartan Аsundsson v. Iceland" (№60669/00), від 14 лютого 2012 року у справі "Arras and Others v. Italy" (№17972/07) та практикою Суду Європейського Союзу у рішенні від 13 червня 2017 року у справі "Eugenia Florescu and Others v Casa Judeteana de Pensii Sibiu and Others" (№C-258/14).

Держава зменшуючи відсотковий розмір пенсії особам, яким її призначено за Законом №1697-VII по відношенню до відсоткового розміру пенсії, що визначався Законом №1789-ХІІ, враховувала існуючі фінансово-економічні можливості Держави для можливості подальшого забезпечення соціальним захистом громадян, яким призначено пенсії за цим Законом та те, що розмір заробітної плати, визначений за Законом №1697-VII, є значно більшим ніж, визначений Законом №1789-ХІІ.

У спірних правовідносинах не можуть бути застосовані різні закони при визначенні окремих складових, з яких обчислюється пенсія, оскільки в такому випадку особи, яким пенсія призначається за Законом №1697-VII набудуть права на її обрахунок на рівні 60 відсотків від складових заробітної плати, визначеної Законом №1697-VII, в той час як особи, пенсію яким призначено на умовах Закону №1789-ХІІ ставлять питання щодо перерахунку їм пенсії на відсотковому рівні, визначеному Законом №1789-ХІІ (від 80 відсотків до 90 відсотків) із застосуванням складових заробітної плати, визначеної новим Законом №1697-VII.

Такий підхід до застосування положень Законів №1789-ХІІ та №1697-VII порушує принцип правової визначеності для осіб, яким призначається пенсії за мовами нового Закону та поставить їх у менш сприятливе становище по відношенню осіб, яким пенсія була призначена на умовах Законом №1789-ХІІ.

При цьому, суд вважає за необхідне також зазначити, що такий підхід до застосування положень Законів №1789-ХІІ та №1697-VII не буде суперечити положенням статті 22 Конституції України, якою встановлено, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод, враховуючи наступне.

Так, у зв`язку із введенням в дію Закону №1697-VII виникла суттєва різниця в оплаті праці чинних працівників прокуратури та розмірі заробітних плат, з яких розраховані пенсії прокурорських пенсіонерів

Враховуючи таку різницю, після ухвалення рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2019 року №7-р (ІІ) 2019 у пенсіонерів органів прокуратури виникло право на перерахунок пенсії у зв`язку із збільшенням зарплати діючих прокурорів.

Отже, позивач набув право на перерахунок пенсії у зв`язку із збільшенням зарплати діючих прокурорів і такий перерахунок має здійснюватися за правилами Закону №1697-VII, в тому числі застосуванню відсоткового розміру пенсії за цим законом.

Розділом XV Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV від 09 липня 2003 року передбачено, що у разі якщо внаслідок перерахунку пенсії за нормами цього Закону її розмір зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.

Такий підхід застосування норм права до виплати перерахованих пенсії відповідає положенням статті 22 Конституції України та застосовується до пенсії незалежно на підставі якого закону перераховується така пенсія.

Отже, у разі якщо розмір пенсії позивача зменшиться при її перерахунку за правилами Закону №1697-VII з урахуванням відсоткового розміру визначеного цим Законом, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі, тобто в розмірі обрахованому за правилами Закону №1789-ХІІ, а оскільки таке зменшення не відбулось, тому порушень положення статті 22 Конституції України Державою не допущено.

Також, за змістом статті 2 Закону України від 8 липня 2011 року № 3668-VI "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи", який набрав чинності 01 жовтня 2011 року (далі Закон № 3668-VI), максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до, зокрема, Закону України "Про прокуратуру", не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Цим Законом внесено зміни до статті 50-1 Закону №1789-XII, положення частини 15 якої викладено в аналогічній редакції.

При цьому абзацом першим пункту 2 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №3668-VI встановлено, що обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.

Абзацом другим цього пункту визначено, що пенсіонерам, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом і в яких розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) перевищує максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений цим Законом, виплата пенсії здійснюється без індексації, без застосування положень частин другої та третьої статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та проведення інших перерахунків, передбачених законодавством, до того часу, коли розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) відповідатиме максимальному розміру пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), установленому цим Законом.

Відтак, положення пункту 2 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 3668-VI спрямовані на врегулювання питань, які виникли у зв`язку із застосуванням Закону № 3668-VI стосовно осіб, у яких розмір пенсії на момент набрання чинності цим Законом перевищував максимальний розмір, а саме надання права на отримання пенсії у розмірі, який перевищує максимальний, без можливості її перерахунку до моменту, коли такий розмір відповідатиме максимальному розміру пенсії.

Водночас з моменту, коли особа набуде право на перерахунок, на розмір її пенсії будуть поширюватися загальні правила щодо обмежень.

Враховуючи наведене вище, з моменту набрання чинності Законом України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року №1697-VII питання призначення та перерахунку пенсій працівникам прокуратури врегульовувалися нормами цього Закону, зокрема статтею 86, частиною 15 якої були встановлені обмеження пенсії максимальним розміром.

З огляду на викладене, Верховний суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав у постанові від 21 грудня 2021 року у справі №580/5962/20 відступив від висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 04 березня 2021 року у справі №589/3997/16-а у подібних правовідносинах та сформулював правовий висновок, згідно до якого пункт 2 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 3668-VI не скасовує обмеження максимального розміру пенсії, призначеної працівнику прокуратури до набрання чинності цим Законом, а встановлює особливе регулювання щодо застосування такого обмеження до осіб, яким пенсія призначена до набрання чинності Законом № 3668-VI, і в яких розмір пенсії на момент набрання чинності цим Законом перевищував максимальний розмір. Зокрема, шляхом надання права на отримання пенсії у розмірі, який перевищує максимальний, без можливості її перерахунку до моменту, коли такий розмір відповідатиме максимальному розміру пенсії. Водночас з моменту відповідності розміру пенсії максимальному розміру пенсії, поширення на її розмір загальних правил щодо обмежень, установлених статтею 50-1 Закону № 1789-ХІІ, а з 14.10.2014 абзацом шостим частини п`ятнадцятої статті 86 Закону № 1697-VII.

Зазначений висновок Верховного Суду у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду в подальшому Верховний Суд підтримав в постановах від 14.09.2022 у справі № 380/7330/21, від 26.01.2023 у справі № 580/5427/21, від 29.06.2023 у справі № 140/2530/21, від 07.06.2023 у справі № 580/5810/20, від 30.03.2023 у справі № 580/5239/20, від 21.04.2023 у справі № 620/4962/21, від 19.09.2023 у справі № 420/14885/21, від 01.05.2023 у справі № 200/4964/21, від 09.05.2023 у справі № 300/3407/20, від 11.01.2024 у справі № 200/7169/21, від 28.02.2024 у справі № 240/20830/21.

Таким чином, наведений підхід Верховного Суду до правозастосування у правовідносинах щодо відсутності підстав для перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про прокуратуру" без обмеження максимальним розміром є сталим.

З огляду на наведене, на дані спірні правовідносини також поширюються положення Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 №1697-VII, які встановлюють обмеження пенсії десятьма прожитковими мінімумами.

Крім того, статтею 46 Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" від 19 листопада 2024 року № 4059-IX (далі Закон № 4059-IX) установлено, що у 2025 році у період дії воєнного стану пенсії, призначені (перераховані) відповідно до, зокрема, Закону України "Про прокуратуру", (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством), розмір яких (пенсійної виплати) перевищує десять прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, виплачуються із застосуванням до суми перевищення коефіцієнтів у розмірах і порядку, визначених Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктом 1 Постанови Кабінету Міністрів України "Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану" від 03 січня 2025 року № 1 установлено, що у період воєнного стану у 2025 році пенсії (пенсійні виплати), призначені (перераховані) відповідно до, зокрема, Закону України "Про прокуратуру" (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством), розмір яких перевищує 10 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, виплачуються із застосуванням коефіцієнтів до відповідних сум перевищення:

до частини пенсії (пенсійної виплати), що перевищує 10 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, та не перевищує 11 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, - 0,5;

до частини пенсії (пенсійної виплати), що перевищує 11 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, та не перевищує 13 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, - 0,4;

до частини пенсії (пенсійної виплати), що перевищує 13 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, та не перевищує 17 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, - 0,3;

до частини пенсії (пенсійної виплати), що перевищує 17 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, та не перевищує 21 розмір прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, - 0,2;

до частини пенсії (пенсійної виплати), що перевищує 21 розмір прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, - 0,1.

Таким чином, Законом України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" та постановою Кабінету Міністрів України від 03.01.2025 року №1 "Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану" установлено додаткові підстави для обмеження шляхом застосування коефіцієнтів розміру пенсій, призначених на підставі Закону №1697-VII.

Разом з тим, як зазначалось судом, враховуючи, що розмір пенсії позивача (25950,00 грн) не перевищував десять розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, виплата йому пенсії проводиться без застосування коефіцієнтів до відповідних сум перевищення відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 1.

За наведених обставин суд дійшов висновку, що позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими, відтак задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст.139, 242-246, 255, 293, 295-297 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (вул. Соборна, 7-а, м. Кропивницький, 25009, ) про визнання протиправної відмови та зобов`язання вчинити дії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 - 297 КАС України.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду А.В. САГУН