Справа № 160/5752/25
Суддя: Турова Олена Михайлівна
Дата ухвалення: 2026-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

24 лютого 2026 рокуСправа № 160/5752/25

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Турова О.М., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування наказу, -

ВСТАНОВИВ:

До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, в якій позивач просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного Управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області від 19 липня 2024 року № 87-дс Про притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 25.02.2025 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та встановлено позивачеві строк - десять днів з дня отримання копії цієї ухвали, для усунення недоліків позову шляхом подання до суду: заяви про поновлення строку звернення до суду із зазначенням поважних причин пропуску строку звернення до суду та доказів на підтвердження поважності цих причин.

На виконання вимог вищевказаної ухвали суду представником позивача подано заяву про поновлення строку звернення до суду з цим позовом, в якій останній просить визнати поважними причини пропуску строку звернення до суду та поновити пропущений строк, посилаючись на те, що розписка позивача від 23.07.2024 року про ознайомлення з оскаржуваним наказом Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 19.07.2024 № 87-дс Про притягнення до дисциплінарної відповідальності має лише формальний характер, оскільки дана дія зі сторони позивача відповідає процедурі дій зі сторони Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, водночас, ОСОБА_1 не була в повному обсязі ознайомлена з матеріалами дисциплінарної справи №125, складеної Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області та з поданням Дисциплінарної комісії Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 11.07.2024 № 940/04- 36-14-15, оскільки матеріали справи не були видані їй безпосередньо на руки, у зв`язку із цим, з метою захисту своїх прав за законних інтересів, ОСОБА_1 звернулася за правничою допомогою до адвоката і 06.08.2024 року її представником був поданий адвокатський запит до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області з метою отримання копії дисциплінарної справи № 125 для подальшого оскарження наказу Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області від 19.07.2024 року № 87-дс Про притягнення до дисциплінарної відповідальності в судовому порядку. При цьому відповідь на адвокатський запит від 06.08.2024 року разом з повним пакетом документів дисциплінарної справи № 125 надійшла представнику позивача лише у вересні 2024 року, що підтверджується копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення та роздруківкою за трек-номером стосовно отримання відповіді на адвокатський запит від 06.08.2024 року. Також представником позивача зауважено, що відповідно до ч.2 ст.122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Зважаючи на те, що ОСОБА_1 отримала та ознайомилася з матеріалами дисциплінарної справи № 125 Головного управління ДПС у Дніпропетровській області в повному обсязі лише у вересні 2024 року, у позивача об`єктивно були наявні поважні підстави, які унеможливили вчасному зверненню до суду з адміністративним позовом.

Надаючи оцінку викладеним у заяві позивача про поновлення строку звернення до суду з цим позовом доводам, суд зазначає наступне.

Так, згідно з ч.1 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

При цьому абз.1 ч.2 ст.122 КАС України встановлено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Водночас ч.3 ст.122 КАС України передбачено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч.5 ст.122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

За змістом приписів п.17 ч.1 ст.4 КАС України публічна служба це діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

При цьому, як слідує з аналізу наведених вище приписів ст.122 КАС України, шестимісячний строк звернення до суду в адміністративному судочинстві є загальним і застосовується, якщо інше не встановлено цим Кодексом або іншими законами, водночас, КАС України передбачає можливість встановлення цим Кодексом та іншими законами спеціальних строків звернення до адміністративного суду, які мають перевагу в застосуванні порівняно із загальним шестимісячним строком, визначеним у частині другій статті 122 цього Кодексу.

Таким спеціальним строком для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби є місячний строк, установлений частиною п`ятою статті 122 КАС України, який обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Так, з позовної заяви слідує, що ОСОБА_1 ознайомилася з оскаржуваним наказом Головного Управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області від 19 липня 2024 року № 87-дс Про притягнення до дисциплінарної відповідальності - 23.07.2024р. під розписку.

З огляду на викладене, суд зазначає, що з позовними вимогами про визнання протиправним та скасування наказу Головного Управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області від 19 липня 2024 року № 87-дс Про притягнення до дисциплінарної відповідальності позивач повинен був звернутись до суду до 26.08.2024р., включно (з урахуванням того, що 24 та 25 серпня 2024 року - це субота та неділя, тобто вихідні дні).

Водночас, з вказаною позовною заявою ОСОБА_1 звернулась до суду лише 17.02.2025р., що підтверджується поштовим штемпелем на конверті, в якому ця позовна заява надійшла до суду, тобто з порушенням встановленого ч.5 ст.122 КАС України місячного строку звернення до суду.

Відповідно до ч.1 ст.121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Згідно з ч.1 та ч.2 ст.123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

При цьому, з урахуванням положень ст. ст. 122, 123 КАС України, обов`язок доказування поважності причин пропуску строку звернення до суду покладений на позивача.

Посилання представника позивача у заяві про поновлення строку звернення до суду на те, що строк звернення до суду з цим позовом становить шість місяців, який обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, є безпідставними, оскільки, як вказано вище, спеціальним строком для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби є місячний строк, установлений частиною п`ятою статті 122 КАС України, тож, з огляду на предмет спору у цій справі, застосуванню підлягає строк, визначний частиною п`ятою статті 122 КАС України.

Також безпідставними є посилання представника позивача на те, що строк звернення до суду з цим позовом не слід обчислювати з дати ознайомлення позивача з оскаржуваним наказом, бо ця розписка має формальний характер. Суд не погоджується з наведеним твердженням, позаяк саме з дати ознайомлення зі спірним наказом позивач вважається таким, що дізнався та повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів таким наказом.

Так, під поняттям "дізнався" необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів. Суд вважає, що особа може дізнатися, що її права порушені, зокрема, при ознайомленні з оскаржуваним наказом про притягнення такої особи до дисциплінарної відповідальності.

Водночас, вжиття конструкції "повинен був дізнатись" в розумінні положень частин 2 та 3 статті 122 КАС України означає неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав.

Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду (постанова Великої Палати Верховного Суду від 24.02.2021 у справі № 800/30/17).

Для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом встановленого законом строку до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Щодо доводів представника позивача про поважність причин пропуску строку звернення до суду з цим позовом через те, що ОСОБА_1 не була в повному обсязі ознайомлена з матеріалами дисциплінарної справи №125, складеної Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області, та з поданням Дисциплінарної комісії Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 11.07.2024 № 940/04- 36-14-15, оскільки матеріали справи не були видані їй безпосередньо на руки, у зв`язку із чим позивачка звернулася за правничою допомогою до адвоката і лише на відповідний адвокатський запит від 06.08.2024 року її представником було отримано повний пакет документів дисциплінарної справи № 125 у вересні 2024 року, що підтверджується копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення та роздруківкою за трек-номером стосовно отримання відповіді на адвокатський запит від 06.08.2024 року, суд зазначає, що, навіть, якщо обчислювати строк звернення до суду з цим позовом з вересня 2024 року, то такий строк, з урахуванням вищенаведених приписів ч.5 ст.122 КАС України, є таким, що сплинув у жовтні 2024 року, в той час, як ОСОБА_1 звернулася до суду лише 17.02.2025р.

При цьому доводів і доказів щодо наявності поважних причин, які б об`єктивно перешкодили ОСОБА_1 звернутися до суду у місячний строк з вересня 2024 року по лютий 2025 року матеріали заяви про поновлення строку звернення до суду не містять.

Таким чином, доводи, зазначені у заяві про поновлення строку звернення до суду з цим позовом, не можуть свідчити про поважність причин пропуску такого строку, оскільки жодних перешкод щодо своєчасного з`ясування позивачем, що його право порушено, об`єктивно не існувало і позивачем це не спростовано, водночас, існування поважних причин пропуску строку звернення до суду з цим позовом позивачем не доведено.

Водночас, законодавче обмеження строку, протягом якого особа може звернутися до суду, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Суд звертає увагу на те, що дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин у випадку, якщо вони стали спірними. У випадку пропуску строку звернення до суду, підставами для визнання поважними причин такого пропуску є лише наявність обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Необхідно зазначити, що інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Аналогічні правові висновки були висловлені Верховним Судом у постановах від 28 березня 2018 року у справі №809/1087/17 та від 22 листопада 2018 року у справі №815/91/18.

Крім того, слід зазначити, що обмеження строку звернення до суду шляхом встановлення відповідних процесуальних строків, не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя (Рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2011 року № 17-рп/2011). Такі обмеження направленні на досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулюють учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків та поважати права та інтереси інших учасників правовідносин.

З огляду на викладене, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення заяви позивача про поновлення пропущеного строку звернення до суду.

При вирішенні питання щодо дотримання строків звернення до суду, суд також звертає увагу на практику Європейського суду з прав людини.

Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа Стаббігс на інші проти Великобританії, справа Девеер проти Бельгії).

Крім того, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наголошує, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (рішення Європейського суду у справі Перез де Рада Каванілес проти Іспанії від 28.10.1998 року, заява № 28090/95, пункт 45). Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

У рішенні Міраґаль Есколано та інші проти Іспанії Європейський суд встановив, що строки позовної давності, яких заявники мають дотримуватися при поданні скарг, спрямовані на те, щоб забезпечити належне здійснення правосуддя і дотримання принципів правової певності. Сторонам у провадженні слід очікувати, що ці норми будуть застосовними (рішення від 25.01.2000 року, пункт 33).

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами (Постанова Верховного Суду від 17.07.2018 року у справі №521/21851/16-а).

Отже, суд дійшов висновку, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про існування об`єктивних та поважних причин, що зумовили несвоєчасне звернення до суду із вказаними позовними вимогами, а тому не визнає поважними підстави для поновлення строку звернення до суду з даними позовними вимогами та відмовляє у задоволенні заяви позивача про поновлення строку звернення до суду з такими позовними вимогами.

Відповідно до пунктів 1, 9 частини 4 статті 169 КАС України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк, вона повертається позивачеві та у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, позовну заяву ОСОБА_1 слід повернути позивачеві відповідно до пунктів 1, 9 частини 4 статті 169 КАС України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 121-123, п.п.1, 9 ч.4 ст.169, ст.248 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення процесуального строку звернення до суду відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування наказу - повернути позивачеві.

Роз`яснити позивачеві, що відповідно до частини 8 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Копію ухвали про повернення позовної заяви направити особі, яка її подала, разом із позовною заявою й усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена за правилами, встановленими ст. ст. 293 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.М. Турова