Справа № 320/38652/24
Суддя: Щавінський В.Р.
Дата ухвалення: 2026-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2026 року № 320/38652/24

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Щавінський В.Р., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Державного підприємства "Уманський лікеро-горілчаний завод" до Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

в с т а н о в и в:

Державне підприємство "Уманський лікеро-горілчаний завод" звернулось до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №1085/Ж10/31-00-04-01-03-31 від 02.05.2024.

Ухвалою суду від 21.08.2024 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що проведеною камеральною перевіркою встановлено порушення позивачем вимог ч. 3 ст. 16 Закону України від 19.12.1995 за №481/95 «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» в частині подання звіту з недостовірними відомостями. позивач вказує, що аналіз достовірності сформованих платником показників податкової звітності, а також своєчасність та повнота сплати податків під час камеральної перевірки не здійснюється. Водночас, своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати податків може бути перевірена контролюючим органом в разі здійснення документальних перевірок в порядку, передбаченому статтями 77, 78 ПК України. Таким чином, у разі, якщо під час проведення камеральної перевірки виявлено порушення податкового законодавства, податковий орган має право призначити та провести саме документальну (виїзну, невиїзну або планову чи позапланову) перевірку платника податків, чого відповідачем здійснено не було.

Відповідач у відзиві на позовну заяву заперечував проти позову та вказав, що на відповідача покладені повноваження контролю у сфері виробництва, обігу та реалізації підакцизних товарів і застосування штрафних санкцій за наявності факту порушення суб`єктами господарювання вимог Закону №481/95. Так, абз. 23 ч. 2 ст. 17 Закону №481/95, на виконання якого прийняте спірне податкове повідомлення-рішення, передбачає, що до суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі неподання чи несвоєчасного подання звіту або подання звіту з недостовірними відомостями про обсяги виробництва та/або обігу (в тому числі імпорту та експорту) спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів до органу виконавчої влади, уповноваженого Кабінетом Міністрів України видавати відповідні ліцензії, - у розмірі 17 000 гривень.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 10.04.2024 Центральним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків проведено камеральну перевірку позивача, за наслідками якої складено Акт про результати камеральної перевірки звіту про обсяги придбання та реалізації алкогольних напоїв у оптовій мережі (Форма №1-0А) за лютий 2024 року.

Результати перевірки оформлено актом перевірки від 10.04.2024 №1104/Ж5/31-00-04-01-03-26/14216689.

Надалі, 02.05.2024 контролюючим органом за наслідками проведеної перевірки винесено податкове повідомлення-рішення форми «С» №1085/Ж10/31-00-04-01-03-31, яким застосовано штрафну (фінансову) санкцію в розмірі 17 000,00 грн.

Не погоджуючись з винесеним рішенням від 02.05.2024, позивач оскаржив його в адміністративному порядку до Державної податкової служби України, яка рішенням про результати розгляду скарги від 09.07.2024 №20909/6/99-00-06-03-02-06 адміністративну скаргу залишила без задоволення а податкове повідомлення-рішення без змін.

Позивач вважаючи вищезазначене податкове повідомлення-рішення протиправним, тому звернувся до суду із цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає Податковий кодекс України від 02 грудня 2010 року №2755-VI (далі - ПК України).

Відповідно до п.61.1 ст.61 ПК України податковий контроль - це система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Згідно з підп. 19-1.1.16 п. 19-1.1 ст.1 9-1 ПК України контролюючі органи здійснюють заходи щодо запобігання та виявлення порушень законодавства у сфері виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів та пального.

Відповідно до підп. 27 п. 4 Положення про Державну податкову службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06 березня 2019 року №227, ДПС відповідно до покладених на неї завдань здійснює ліцензування діяльності суб`єктів господарювання з виробництва пального, з оптової, роздрібної торгівлі та зберігання пального і контроль за таким виробництвом. ДПС здійснює повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку її територіальні органи.

Пунктом 75.1 ст. 75 ПК України передбачено право контролюючих органів проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до пп. 75.1.1 п. 75.1 ст. 75 ПК України камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового, даних СОД РРО.

Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

Згідно з п. 76.1 ст. 76 ПК України камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) такого органу або направлення на її проведення. Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком. Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов`язкова.

Матеріалами справи підтверджено, що відповідачем, у порядку визначеному пунктом 75.1 ст. 75 та пунктом 76.2 статті 76 розділу ІІ Податкового кодексу, проведено камеральну перевірку позивача з питань подання податкової звітності з акцизного податку, а саме в частині подання Звітів форми 1-ОА «Звіт про обсяги придбання та реалізації алкогольних напоїв у оптовій мережі».

Відповідно до п. 76.2. ст. 76 ПК України порядок оформлення результатів камеральної перевірки здійснюється відповідно до вимог статті 86 цього Кодексу.

Згідно з п.76.3. ст. 76 ПК України камеральна перевірка податкової декларації або уточнюючого розрахунку може бути проведена лише протягом 30 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку їх подання, а якщо такі документи були надані пізніше, - за днем їх фактичного подання. Камеральна перевірка з інших питань проводиться з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу.

Пунктом 86.1 ст. 86 ПК України визначено, що результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акту або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка. Акт перевірки - документ, який складається у передбачених цим Кодексом випадках, підтверджує факт проведення перевірки та відображає її результати.

Відповідно до п. 86.2 ст. 86 ПК України за результатами камеральної перевірки у разі встановлення порушень складається акт у двох примірниках, який підписується посадовими особами такого органу, які проводили перевірку, і після реєстрації у контролюючому органі вручається або надсилається для підписання протягом трьох робочих днів платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Так, перевіряючими складено акт 10.04.2024 №1104/Ж5/31-00-04-01-03-26/14216689 про результати камеральної перевірки ДП "Уманський лікеро-горілчаний завод", яким зафіксовано порушення позивачем правил подання податкової звітності про обсяги придбання та реалізації алкогольних напоїв за лютий 2024 року.

Так, порядок заповнення форми Звіту затверджено наказом Міністерства фінансів України від 11.02.2016 №49 «Про затвердження форм звітів щодо виробництва й обігу спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів та порядків їх заповнення», зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 03 березня 2016 року за № 343/28473 (далі - Порядок). У разі якщо суб`єкт господарювання, який отримав ліцензію на оптову торгівлю алкогольними напоями, здійснює таку діяльність та/або експорт, імпорт зазначеної продукції, такий суб`єкт господарювання зобов`язаний подавати до органів ДПС Звіт. У Звіті повинні зазначатися достовірні відомості, зокрема, про фактичні обсяги обігу (в тому числі імпорту та експорту) алкогольних напоїв та контрагентів. Порушення вказаного обов`язку, про що зазначено в акті перевірки, позивачем не спростовується.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону №481/95 контроль за дотриманням норм цього Закону здійснюють органи, які видають ліцензії, а також інші органи в межах компетенції, визначеної законами України.

На підставі п. 19-1.1.14 ст.19 ПК України однією із функцій контролюючого органу є здійснення контролю у сфері виробництва, обігу та реалізації підакцизних товарів, контроль за їх цільовим використанням.

Абзацом 23 ч. 2 ст. 17 Закону №481/95 визначено, що до суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі неподання чи несвоєчасного подання звіту або подання звіту з недостовірними відомостями про обсяги виробництва та/або обігу (в тому числі імпорту та експорту) спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів до органу виконавчої влади, уповноваженого Кабінетом Міністрів України видавати відповідні ліцензії, - у розмірі 17 000 гривень.

Суд звертає увагу, що під час камеральної перевірки ДП "Уманський лікеро-горілчаний завод", встановлено факт порушення позивачем вимог саме абз. 23 ч. 2 ст. 17 Закону №481/95.

Зокрема, перевіркою виявлено, що за результатами аналізу Розділу І Звіту встановлено, що у графі 8 зазначено обсяг реалізованої алкогольної продукції у розмірі 12 465,41 дал без врахування реалізованої алкогольної продукції на експорт у розмірі 1 147,2 дал у звітному місяці. У графі 13 «Залишок продукції на кінець звітного місяця» становить 27 047,858 дал, тобто на 1 147,2 дал більше, без врахування реалізації алкогольних напоїв у звітному місяці на експорт. Крім того, згідно з проведеним аналізом даних, які відображені у Звіті, встановлено невідповідність даних Розділу І, а саме обсяги реалізації алкогольних напоїв становить 13 619,612 дал, що на 1 147,2 дал більше, ніж у Розділі III переліку контрагентів, яким здійснювалася реалізація алкогольних напоїв, що не дає змоги встановити реальні обсяги реалізації алкогольних напоїв та джерела для здійснення таких операцій за лютий 2024 року.

Тож, наявність з боку позивача порушень норм чинного законодавства України, виявлених контролюючим органом під час проведення перевірки повністю підтверджена матеріалами перевірки, дана обставина позивачем не спростована, чітких доводів які б ставили під сумнів наявність даних порушень не наведені.

Враховуючи, що під час камеральної перевірки ДП "Уманський лікеро-горілчаний завод" контролюючим органом встановлено факт порушення позивачем вимог саме абз. 23 ч. 2 ст. 17 Закону №481/95 - що відповідає повноваженням податкового органу у сфері виробництва, обігу та реалізації підакцизних товарів, та відповідно, може бути предметом камеральної перевірки.

Посилання представника позивача на правову позицію Верховного Суду, яка викладена у постанові від 22.12.2020 у справі 640/15334/19 суд вважає нерелевантним, оскільки обставини та підстави позову у цій адміністративній справі, у порівнянні з вищезазначеною є різними.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Беручи до уваги вищенаведене, перевіривши наявні у справі докази, суд вважає заявлені позовні вимоги не обґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення.

Керуючись статтями 6, 9, 14, 241-246, 255, 295, 370 КАС України, суд,

в и р і ш и в:

У задоволенні позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Щавінський В.Р.