Справа № 580/8511/25
Суддя: Олексій РІДЗЕЛЬ
Дата ухвалення: 2026-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2026 року справа № 580/8511/25
м. Черкаси
Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Рідзеля О.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

25.07.2025 у Черкаський окружний адміністративний суд надійшов позов ОСОБА_1 (далі позивач) до військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач), в якому позивач просить:

визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо неналежного розгляду рапорту ОСОБА_1 від 02.07.2025 про надання частини щорічної відпустки;

зобов`язати військову частину НОМЕР_1 розглянути рапорт ОСОБА_1 від 02.07.2024 та прийняти рішення за наслідком розгляду рапорту про надання частини щорічної відпустки.

Позов мотивований тим, що позивач призваний на військову службу по мобілізації та у період з 25.08.2024 по 13.03.2025 приймав безпосередню участь у заходах необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи у м. Суджа, Суджанського району, Курської області у складі військової частини НОМЕР_2 та військової частини НОМЕР_3 , що підтверджується довідкою №1673/1941 від 27.03.2025 за підписом командира військової частини НОМЕР_2 підполковника ОСОБА_2 .

На момент звернення із рапортом про надання відпустки, позивач проходив службу у в/ч НОМЕР_1 .

Згідно графіку відпусток особового складу зенітної батареї військової частини НОМЕР_1 на 2025 рік, що затверджений командиром зазначеної військової частини, щорічна відпустка солдата ОСОБА_1 запланована з 15.07.2024 по 29.07.2025, та з 01.11.2025 по 15.11.2025.

02.07.2025 ОСОБА_1 створив в електронній формі рапорт про надання частини щорічної відпустки та подав його за допомогою засобів СЕДО, Державного вебпорталу електронних публічних послуг у сфері національної безпеки і оборони «Армія+» до командування військової частини НОМЕР_1 .

Відповідач же, як суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого належить вирішення питання щодо надання військовослужбовцю відпустки, після отримання від позивача рапорту повинен був прийняти рішення за наслідком розгляду цього рапорту про надання відпустки або вмотивовану відмову.

Однак, 02.07.2025 позивачу надійшло повідомлення про те, що відповідачем відхилено рапорт про надання щорічної відпустки. Причина відхилення: «В зв`язку з перевищенням граничної кількості відсутності о/с». При цьому, у даних правовідносинах суб`єкт владних повноважень не може утриматись від прийняття рішення, що входить до його виключної компетенції.

Позивач вважає, що відмова є невмотивованою, та такою, що не відповідає вимогам визначеним у наказі Міністерства оборони України №531 від 06.08.2024, яким затверджений Порядок організації роботи з рапортами військовослужбовців у системі Міністерства оборони України, що свідчить про протиправну бездіяльність відповідача.

Відповідач подав до суду відзив, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог повністю. Зазначає, що під час дії правового режиму воєнного стану, який було введено в дію в Україні з 5 годин 30 хвилин 24.02.2022 Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та, який було неодноразово продовжено відповідними Указами Президента України та, який діє станом на час виникнення спірних правовідносин, відпустки військовослужбовцям надаються лише за умови одночасної відсутності не більше 30 відсотків загальної чисельності військовослужбовців відповідного підрозділу.

Так як, станом на час подання позивачем рапорту, у підрозділі у якому він проходить військову службу, одночасна відсутність особового складу військовослужбовців перевищувала 30 відсотків загальної чисельності військовослужбовців даного підрозділу, то його рапорт було відхилено за даною правовою підставою.

Відповідач вказує, що рапорт позивача було розглянуто безпосереднім командиром підрозділу позивача, його було відхилено на відповідній правовій підставі із належним правовим обґрунтуванням із зазначенням відповідної правової підстави та відповідно до Порядку 531.

Незначні недоліки в проставленій резолюції про відхилення рапорту, такі як не вказання конкретної статті Закону 2011, не встановлюють її (резолюції) неправомірність, так як вона була накладена із дотриманням Порядку 531 та є законною і обґрунтованою по суті поставленого у рапорті питання.

Окремо відповідач зазначає, що у клопотанні про долучення доказів, надісланому представником позивача до суду 30.07.2025, яким він просив долучити до матеріалів справи Лист відповідача від 29.07.2025 №1352/8808 та, який, на його думку, свідчить про відсутність у відповідача доказів щодо того, що поточна чисельність особового складу не дозволяла надати відпустку позивача.

Але таке твердження представника позивача не відповідає дійсності, так як відповідачем, у вказаному листі, було відмовлено у наданні відповідної інформації представникові позивача, як особі, яка є адвокатом та, відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.07.2012 року №5076-VI (в чинній редакції), орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи, керівники підприємств, установ, організацій, громадських об`єднань, яким направлено адвокатський запит, зобов`язані не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту надати адвокату відповідну інформацію, копії документів, крім інформації з обмеженим доступом і копій документів, в яких міститься інформація з обмеженим доступом.

Так, представник позивача, у своєму адвокатському запиті, який міститься у додатках до позовної заяви, запитував інформацію та документи про кількість особового складу бойового підрозділу Збройних Сил України, відсутнього чи наявного станом на певний час, що відповідно до пункту 3.3. Переліку відомостей Міністерства оборони України, які містять службову інформацію (ПСІ-2023), затвердженого наказом Міністерства оборони України від 17.10.2023 № 605, відноситься до інформації з обмеженим доступом.

Дослідивши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд зазначає таке.

Станом на час виникнення спірних правовідносин позивач проходить військову службу по мобілізації у військовій частині НОМЕР_1 .

02.07.2025 позивач створив в електронній формі рапорт (ID НОМЕР_4 ) про надання щорічної відпустки та подав його за допомогою засобів СЕДО, Державного вебпорталу електронних публічних послуг у сфері національної безпеки і оборони «Армія+» до військовій частині НОМЕР_1 .

За наслідками розгляду рапорту, позивач отримав повідомлення: «Відхилено. Причина відхилення: В зв`язку з перевищенням граничної кількості о/с».

Вважаючи протиправною бездіяльність щодо належного розгляду рапорту про надання частини щорічної відпустки, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам в частині розгляду рапортів позивача про звільнення з військової служби, суд зазначає таке.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.

Поряд з цим, відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України" на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні введений воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

На момент розгляду цієї адміністративної справи строк дії воєнного стану в Україні продовжений.

Згідно із статтею 1 Закону України Про правовий режим воєнного стану від 12.05.2015 №389-VIII (далі Закон №389-VIII), воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Указом Президента України від 24.02.2022 №69/2022 "Про загальну мобілізацію" постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію. Згідно пункту 4 Указу №69/2022 призов військовозобов`язаних, резервістів та залучення транспортних засобів для забезпечення потреб Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, інших військових формувань України здійснити в обсягах, визначених згідно з мобілізаційними планами.

У свою чергу, основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі визначає Закон України від 20 грудня 1991 року №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі Закон №2011-ХІІ).

Згідно з ч.ч.1, 2, 3, 18 ст.10-1 Закону №2011-ХІІ військовослужбовцям, крім військовослужбовців, які проходять базову військову службу, надаються щорічні основні відпустки із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням грошової допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення. Тривалість щорічної основної відпустки для військовослужбовців, які мають вислугу в календарному обчисленні до 10 років, становить 30 календарних днів; від 10 до 15 років - 35 календарних днів; від 15 до 20 років - 40 календарних днів; понад 20 календарних років - 45 календарних днів, без урахування часу, необхідного для проїзду в межах України до місця проведення відпустки та назад, але не більше двох діб в один кінець. Святкові та неробочі дні при визначенні тривалості щорічних основних відпусток не враховуються.

Щорічна основна відпустка надається протягом календарного року. В особливих випадках з дозволу прямого начальника, уповноваженого Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, які відповідно до закону здійснюють керівництво військовими формуваннями, утвореними відповідно до законів України, керівниками правоохоронних органів та керівниками розвідувальних органів України, щорічна основна відпустка за минулий рік надається в першому кварталі наступного року, якщо раніше її не було надано.

Військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, тривалість щорічної основної відпустки в році початку військової служби обчислюється з розрахунку 1/12 частини тривалості відпустки, на яку вони мають право відповідно до пункту 1 цієї статті, за кожний повний місяць служби до кінця календарного року. При цьому військовослужбовцям, які мають право на відпустку тривалістю 10 календарних днів і більше, оплачується вартість проїзду до місця проведення відпустки і назад в межах України у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відпустка тривалістю менш як 10 календарних днів за бажанням військовослужбовця може бути надана йому одночасно із щорічною основною відпусткою в наступному році. У такому самому порядку надається щорічна основна відпустка і військовослужбовцям, які перебували у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

За бажанням військовослужбовців, крім курсантів (слухачів) вищих військових навчальних закладів, а також закладів вищої освіти, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки, закладів фахової передвищої військової освіти, щорічна основна відпустка може надаватися їм частинами, не більше двох, за умови, що основна безперервна її частина становитиме не менше 15 календарних днів.

Під час дії воєнного стану військовослужбовцям, крім військовослужбовців, які проходять базову військову службу, надається частина щорічної основної відпустки загальною тривалістю не більше 30 календарних днів, додаткова відпустка, визначена Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", з дозволу командира (начальника) військової частини, а також відпустка за сімейними обставинами та з інших поважних причин із збереженням грошового забезпечення тривалістю не більше 10 календарних днів. Кожна із зазначених відпусток надається без урахування часу, необхідного для проїзду в межах України до місця проведення відпустки та назад, але не більше двох діб в один кінець.

Щорічна основна відпустка, зазначена в абзаці першому цього пункту, надається частинами протягом календарного року, за умови що основна безперервна її частина становитиме не менше 15 календарних днів та одночасної відсутності не більше 30 відсотків загальної чисельності військовослужбовців відповідного підрозділу. Надання основної безперервної частини щорічної основної відпустки тривалістю 15 календарних днів є обов`язковим. Така відпустка може не надаватися виключно за бажанням військовослужбовця.

Відтак, під час дії правового режиму воєнного стану, який було введено в дію в Україні з 5 годин 30 хвилин 24.02.2022 Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та, який було неодноразово продовжено відповідними Указами Президента України та, який діє станом на час вирішення спору, відпустки військовослужбовцям надаються лише за умови одночасної відсутності не більше 30 відсотків загальної чисельності військовослужбовців відповідного підрозділу.

Так, на ухвалу суду про витребування доказів, відповідач надав суду інформації щодо кількості особового складу військовослужбовців зенітної батареї військової частини НОМЕР_1 станом на 02.07.2025.

З наданої інформації суд встановив, що станом на 02.07.2025 відсутність військовослужбовців становить більше, ніж 30% особового складу за списком.

Отже, відмова позивачу у наданні щорічної відпустки здійснена за наявності законних підстав.

Щодо доводів позивача про неналежний порядок розгляду рапорту позивача, суд зазначає таке.

На підставі п.14 Статуту внутрішньої служби із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника.

Згідно з п.31 Статуту внутрішньої служби начальники, яким військовослужбовці підпорядковані за службою, у тому числі і тимчасово, є прямими начальниками для цих військовослужбовців. Найближчий до підлеглого прямий начальник є безпосереднім начальником.

Порядок організації роботи з рапортами військовослужбовців у системі Міністерства оборони України затверджений наказом Міністерства оборони України 06 серпня 2024 року №531 (далі Порядок №531).

Згідно з п.2 Розділу 1 Порядку №531 з питань, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби, а також особистих питань військовослужбовець звертається з рапортом до безпосереднього командира (начальника), а у разі якщо він не може вирішити порушені у рапорті питання,- до наступного прямого командира (начальника).

На підставі п.п.1, 2, 3 Розділу 2 Порядку №531 рапорти подаються в усній та письмовій (паперовій або електронній) формах. Військовослужбовець має право усно рапортувати за допомогою технічних засобів комунікації.

Особливості подання та розгляду рапортів в електронній формі визначені Розділом IV Порядку №531, яким передбачено, що рапорт в електронній формі створюється та подається за допомогою засобів СЕДО, Державного вебпорталу електронних публічних послуг у сфері національної безпеки і оборони «Армія+» (включаючи його складові частини) та інших інформаційно-комунікаційних систем, які введені в експлуатацію в системі Міноборони України.

Рапорт в електронній формі, що містить службову інформацію або інформацію, що становить державну таємницю, подається виключно через інформаційно-комунікаційні системи Міноборони України або Збройних Сил, які призначені для обміну службовою інформацією та в установленому законодавством порядку допущені до обробки інформації з відповідним ступенем обмеження доступу (ступенем секретності).

Створення рапорту в СЕДО здійснюється згідно з вимогами інструкції користувача.

Кожен користувач Державного вебпорталу має свій унікальний код - ID-номер. Кожен командир зобов`язаний довести до підлеглого особового складу свій власний ID-номер та ID-номер СЕДО підрозділу.

Військовослужбовець створює рапорт на Державному вебпорталі за допомогою зразків рапортів, які доступні на ньому, заповнивши всі необхідні текстові поля, зазначивши тему та суть свого клопотання.

Для направлення на погодження рапорту на Державному вебпорталі військовослужбовець має ввести ID-номер свого безпосереднього командира (начальника) або у випадках, передбачених цим розділом, ввести ID-номер прямого командира (начальника) та підписати його.

Підписання та погодження електронного рапорту на Державному вебпорталі здійснюється шляхом накладення кваліфікованого електронного підпису (у тому числі «Дія.Підпис») та/або удосконаленого електронного підпису військовослужбовцем, відповідними командирами (начальниками), та/або засобами Державного вебпорталу, що підтверджується накладенням кваліфікованої електронної печатки технічного адміністратора Державного вебпорталу.

Створення та подання на погодження електронного рапорту може здійснюватися засобами Державного вебпорталу, що підтверджується накладенням кваліфікованої електронної печатки технічного адміністратора Державного вебпорталу, за умови здійснення електронної ідентифікації, яка дає змогу однозначно встановити особу військовослужбовця, що звертається із відповідним електронним рапортом.

Підписання та погодження електронного рапорту в СЕДО здійснюється шляхом накладення кваліфікованого електронного підпису.

Безпосередній командир (начальник) надає відповідь на електронний рапорт військовослужбовця шляхом погодження або непогодження рапорту із зазначенням правового обґрунтування та пропозицій і накладенням свого кваліфікованого електронного підпису та/або удосконаленого електронного підпису, та/або з використанням засобів Державного вебпорталу, що підтверджується накладенням кваліфікованої електронної печатки технічного адміністратора Державного вебпорталу.

Після погодження рапорту безпосередній командир (начальник) повинен відправити електронний рапорт військовослужбовця на погодження до свого безпосереднього командира (начальника), ввівши його ID-номер, а той, у свою чергу, до наступного прямого командира (начальника), ввівши його ID-номер, і так до командира (начальника), який має право приймати рішення по суті рапорту військовослужбовця.

Якщо безпосереднім командиром (начальником) військовослужбовця є командир (начальник) підрозділу, військовослужбовець вводить ID-номер СЕДО підрозділу, який можна отримати в службі діловодства.

Погодження рапорту в електронній формі безпосереднім та всіма наступними прямими командирами (начальниками) відображається на резолюції до рапорту (додаток 1), на який накладається електронна печатка адміністратора Державного вебпорталу. Даний документ надходить до СЕДО підрозділу разом з файлом рапорту.

У разі непогодження рапорту безпосереднім командиром (начальником), наступним прямим командиром (начальником) або відповідальною посадовою особою служби діловодства рішення про відмову в задоволенні вимог рапорту, із зазначенням правової підстави та обґрунтуванням, зазначається в окремому документі - «Резолюції до рапорту» (додаток 2), на який накладається кваліфікований електронний та/або удосконалений електронний підпис особи, що прийняла рішення про непогодження рапорту, та/або накладається кваліфікована електронна печатка технічного адміністратора Державного вебпорталу.

Розгляд рапорту командиром (начальником), який має право приймати рішення по суті рапорту, в електронній формі здійснюється шляхом оформлення електронної резолюції про погодження або непогодження рапорту в СЕДО з накладанням кваліфікованого електронного підпису.

Розгляд рапортів, поданих в електронній формі, здійснюється у строки, передбачені пунктом 9 розділу III цього Порядку, встановлених для паперових рапортів.

Як установлено судом, 02.07.2025 позивач створив в електронній формі рапорт (ID 1315273) про надання щорічної відпустки та подав його за допомогою засобів СЕДО, Державного вебпорталу електронних публічних послуг у сфері національної безпеки і оборони «Армія+» до військовій частині НОМЕР_1 .

За наслідками розгляду рапорту, позивач отримав повідомлення: «Відхилено. Причина відхилення: В зв`язку з перевищенням граничної кількості о/с».

Отже, відповідачем у відповідності до вимог Порядку №531 належним чином розглянуто рапорт позивача про надання відпустки та у зв`язку із наявністю визначеної ч.18 ст.10-1 Закону №2011-ХІІ заборони надання відпусток у разі одночасної відсутності більше 30 відсотків загальної чисельності військовослужбовців відповідного підрозділу, відмовлено у наданні відпустки із зазначенням причини.

Відтак, доводи позивача про неналежний порядок розгляду рапорту позивача. суд вважає необґрунтованими.

Тому позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню, а судові витрати розподілу згідно зі ст.139 КАС України.

Керуючись ст. 6, 9, 14, 241-246, 255, 295, 370 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ:

1. Відмовити повністю у задоволенні позову ОСОБА_1 .

2. Судові витрати розподілу не підлягають.

3. Копію рішення направити учасникам справи.

4. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного його тексту.

Суддя Олексій РІДЗЕЛЬ