Справа № 200/15/26
Суддя: Тарасенко І.М.
Дата ухвалення: 2026-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2026 року Справа№200/15/26

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Тарасенка І.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (адреса проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (юридична адреса: 84121, Донецька область, м. Слов`янськ, вул. Генерала Батюка, 8, ) про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області. Позивач просить суд: 1) визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, яка полягає у не наданні ОСОБА_1 виписки з модуля «Історія макетної обробки» його пенсійної справи; 2) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області надати ОСОБА_1 належним чином засвідчену виписку з модуля «Історія макетної обробки», що містить інформацію про всі операції та дії, здійснені з його пенсійною справи в ручному режимі по день прийняття судового рішення.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що на його думку йому безпідставно відмовлено Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області в отриманні виписки з модуля «Історія макетної обробки» його пенсійної справи.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 19 січня 2026 року відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Представник Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області надав суду відзив, в якому просить суд відмовити ОСОБА_1 у задоволені позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на те, що модуль «Історія макетної обробки» є внутрішнім технічним інструментом інформаційної системи ПФУ, призначеним для службового використання. Він не є офіційним джерелом документів, які підтверджують права чи обов`язки застрахованої особи.

Виписка з цього модуля може містити персональні дані третіх осіб, розголошення яких суперечить Закону України «Про захист персональних даних» та ст. 32 Конституції України.

Представник відповідача зазначив, що позивач має право отримати інформацію про стан своєї пенсійної справи у вигляді належним чином засвідчених документів (виписка з пенсійної справи, довідка про призначення пенсії тощо), але вимога надати технічну історію внутрішніх операцій виходить за межі його прав.

Відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та внутрішніх регламентів ПФУ, офіційними документами є лише ті, що формуються у встановленому порядку, а не службові журнали чи технічні модулі.

Згідно зі ст. 73 та ст. 77 КАС України, доказами є будь-які дані, які підтверджують юридично значущі факти. Внутрішні журнали чи технічні модулі не є належними доказами, оскільки вони не підтверджують права чи обов`язки позивача.

Таким чином, представник Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області вважає, що позовні вимоги щодо надання виписки з модуля «Історія макетної обробки» є необґрунтованими, суперечать законодавству про захист персональних даних та виходять за межі прав позивача.

За приписами частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Враховуючи відсутність клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні, справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення сторін.

Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступне.

Позивач ОСОБА_1 , громадянин України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_2 , виданий органом 2ISR 20.10.2020 року, РНОКПП НОМЕР_1 .

Місце проживання Позивача: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 знаходиться на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області та отримує пенсію за віком.

09 жовтня 2025 року позивач через свого представника Меламеда Вадима звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області із заявою про заборону проведення «макетної обробки» пенсійної справи позивача.

У заяві позивач вимагає від відповідача забезпечити подальшу обробку його пенсійної справи виключно в загальному порядку, шляхом автоматизованої обробки без ручного втручання. Окремо було зазначено вимогу не вносити будь-яких змін до електронної пенсійної справи в ручному режимі без попередньої письмової згоди пенсіонера.

Крім того, позивач у вказаній заяві просив надати йому витяг з електронної пенсійної справи позивача (розділ «Історія макетної обробки»), що повинен містити повну інформацію: кількість внесених змін дату та час їх здійснення, тип змінних параметрів, зміст операцій, найменування кожного параметра, попереднє та нове значення, а також прізвище, ім`я та посаду працівника, який здійснив зміни. Для зручності відповідача до листа від 09.10.2025 було додано приклад аналогічного витягу з іншої пенсійної справи; копію офіційного запиту до Пенсійного фонду України щодо ініціювання обробки пенсійної справи із застосуванням модуля «макетна обробка»; копію листа-відповіді (дозволу) Пенсійного фонду України, на підставі якого було дозволено проведення ручної (макетної) обробки.

Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області листом від 07.11.2025 року № 0500-0202-8/117949 відмовило позивачу у наданні виписки з модуля «Історія макетної обробки», оскільки модуль «Історія макетної обробки» є внутрішнім технічним інструментом інформаційної системи пенсійного фонду України, призначеним для службового використання. Він не є офіційним джерелом документів, які підтверджують права чи обов`язки застрахованої особи.

Позивач вважає дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, такими, що порушують його права, а тому звернувся до суду із даним позовом.

Суд, перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, приходить до висновку про наступне.

Згідно з ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації», публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Закону України «Про доступ до публічної інформації», обмеження доступу до інформації здійснюється відповідно до закону при дотриманні сукупності таких вимог:

1) виключно в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи кримінальним правопорушенням, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя;

2) розголошення інформації може завдати істотної шкоди цим інтересам;

3) шкода від оприлюднення такої інформації переважає суспільний інтерес в її отриманні.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України «Про доступ до публічної інформації», запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.

Відповідно до ч. 5 ст. 19 Закону України «Про доступ до публічної інформації», запит на інформацію має містити:

1) ім`я (найменування) запитувача, поштову адресу або адресу електронної пошти, а також номер засобу зв`язку, якщо такий є;

2) загальний опис інформації або вид, назву, реквізити чи зміст документа, щодо якого зроблено запит, якщо запитувачу це відомо;

3) підпис і дату за умови подання запиту в письмовій формі.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації», розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках:

1) розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит;

2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону;

3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком;

4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п`ятою статті 19 цього Закону.

Враховуючи норми Закону України «Про доступ до публічної інформації», якщо документа не існує як окремого об`єкта, розпорядник фактично ним не володіє.

Суд зазначає, що модуль «Історія макетної обробки» є внутрішнім технічним інструментом інформаційної системи пенсійного фонду України, призначеним для службового використання. Він не є офіційним джерелом документів, які підтверджують права чи обов`язки застрахованої особи.

Суд зазначає, що позивач вимагає видати документ з модуля «Історія макетної обробки», який не існує як окремий сформований документ і не передбачений нормативними актами та функціоналом інформаційної системи Пенсійного фонду України.

Більше того, суд вказує на те, що вимога позивача спрямована на створення нового документа, що перевищує повноваження розпорядника інформації, та не відповідає способу реалізації права на доступ до публічної інформації, визначеному законодавством.

Велика Палата Верховного Суду у своїй Постанові від 11.07.2024 року у справі № 990/11/24, зазначила, що у правовідносинах, пов`язаних з доступом до публічної інформації, остання, окрім того, що має бути зафіксована на матеріальних носіях, також має перебувати у володінні розпорядника публічної інформації. Тобто доступ до публічної інформації передбачає отримання тієї інформації, яка існує (створена) - у задокументованій (об`єктивованій) формі або має існувати (бути) у володінні розпорядника, якщо це передбачає (охоплює) обсяг його компетенції (повноважень).

З цих міркувань доступ до публічної інформації не повинен використовуватися як спосіб (механізм) для створення [змістовно нової] інформації (за винятком ситуацій, коли певна інформація мала б бути у володінні розпорядника), а так само для з`ясування / встановлення певних обставин (даних, відомостей). Тому якщо інформаційний запит - навіть за умови, що він відповідає вимогам щодо свого оформлення, - передбачає створення чогось нового, невластивого чи такого, що виходить за межі правового статусу (компетенції) розпорядника публічної інформації, то йдеться вже не про «доступ» до публічної інформації, порядок здійснення якого покликаний регламентувати Закон № 2939-VI, а про «створення» затребуваної (бажаної) інформації, що подекуди може охоплювати також встановлення додаткових обставин (відомостей, фактів). Останнє за своєю суттю підміняє поняття «доступ» до публічної інформації на її «продукування», що в такому разі спонукає вдаватися до таких методів і способів, які не властиві для правовідносин, пов`язаних з публічною інформацією, надто коли зважити на мету їх нормативного регулювання, яка визначена в Законі № 2939-VI.

Оскільки позивач не конкретизував, яку саме інформацію він бажав отримати, не вказавши жодного реквізита, даних документа (який би мав існувати на час запиту) чи відомостей (інформація мала б бути у володінні розпорядника), то вказане свідчить про невідповідність запиту на інформацію позивача вимогам, визначеним Законом № 2939-VI, а саме пункту 2 частини п`ятої статті 19 цього Закону

Отже, якщо запит на інформацію передбачає створення чогось нового, що виходить за межі повноважень розпорядника це вже не доступ до публічної інформації, а фактично запит на створення інформації, що не підпадає під дію вищевказаного Закону.

Таким чином, оскільки запитуваний документ із модуля «Історія макетної обробки» не існує як окремий сформований документ і не передбачений нормативними актами та функціоналом інформаційної системи Пенсійного фонду України, вимоги позивача спрямовані на створення нової інформації, що законодавством не передбачено.

Суд також враховує практику Верховного Суду, зокрема постанови від 18.03.2021 року у справі № 826/3858/18, від 12.05.2020 року у справі № 640/15264/19 та від 22.09.2022 року у справі №520/10427/20, де суд наголосив, що внутрішні журнали та службові модулі органів влади не є належними доказами, а доступ до них може бути обмежений у зв`язку із захистом персональних даних третіх осіб.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивач має право отримати інформацію про стан своєї пенсійної справи у вигляді належним чином засвідчених документів (виписка з пенсійної справи, довідка про призначення пенсії тощо), але вимога надати технічну історію внутрішніх операцій виходить за межі його прав.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частина 1 ст.77 КАС України зобов`язує кожну сторону довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно статті 242 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до статті 245 КАС України, при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії, є такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до положень статті 139 КАС України судові витрати не підлягають стягненню.

Керуючись ст.ст. 2-15, 19-20, 42-48, 72-77, 90, 139, 118, 159-165, 199, 205, 244-250, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 (адреса проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (юридична адреса: 84121, Донецька область, м. Слов`янськ, вул. Генерала Батюка, 8, ) про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя І.М. Тарасенко