Справа № 240/3220/24
Суддя: Хохуляк В.В.
Дата ухвалення: 2026-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2026 року

м. Київ

справа № 240/3220/24

адміністративне провадження № К/990/9260/25

Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Хохуляка В.В.,

суддів - Бившевої Л.І., Ханової Р.Ф.,

розглянув у попередньому судовому засіданні як суд касаційної інстанції справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Юдін» до Головного управління ДПС у Житомирській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, провадження у якій відкрито за касаційною скаргою Головного управління ДПС у Житомирській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 03.06.2024 (суддя - Попова О.Г.) та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 03.02.2025 (головуючий суддя - Сушко О.О., судді: Граб Л.С., Сторчак В.Ю.) у справі № 240/3220/24.

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Юдін» (далі - ТОВ «Юдін») звернулось до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Житомирській області (далі - ГУ ДПС у Житомирській області) від 25.01.2024 за №1.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 03.06.2024, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 03.02.2025, позов задоволено.

Не погодившись з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, ГУ ДПС у Житомирській області звернулось із касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 03.06.2024, постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 03.02.2025 та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

ГУ ДПС у Житомирській області вказує підставою для касаційного оскарження судових рішень пункт 1 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки судами не враховано висновки Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносин, які наведені у постановах від 26.02.2020 у справі №826/1308/18, від 07.04.2021 у справі №813/1200/18, від 20.02.2018 у справі №809/117/13-а, від 29.07.2020 у справі №200/5834/19-а, від 11.09.2019 у справі №814/1932/17, від 28.10.2019 у справі №280/5058/18, від 28.10.2020 у справі 640/3516/19.

В обґрунтування своїх доводів ГУ ДПС у Житомирській області посилається на неправильне застосування судами норм підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134, пунктів 44.1, 44.2 статті 44 Податкового кодексу України, статей 3, 4 та 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», Положення (Стандарт) бухгалтерського обліку №16 «Витрати», який затверджено наказом Міністерства Фінансів України від 31.12.1999 №318 «Про затвердження Положення (Стандарту) бухгалтерського обліку» та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 19.01.2000 за №27/4248.

Так, відповідач зазначає, що ТОВ «Юдін» не підтверджено правомірність формування даних податкового обліку за оспорюваними господарськими операціями з огляду на відсутність у постачальників товарно-матеріальних цінностей необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності, що свідчить про відсутність реального вчинення господарських операцій з придбання товарно-матеріальних цінностей від спірних постачальників та їх подальше використання в господарській діяльності.

Позивач у відзиві на касаційну скаргу, посилаючись на законність і обґрунтованість рішення судів першої та апеляційної інстанцій, просить залишити їх без змін, а касаційну скаргу контролюючого органу просить залишити без задоволення.

Верховний Суд, переглянувши оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права у спірних правовідносинах, відповідно до частини першої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України, виходить з такого.

Як з`ясовано судами попередніх інстанцій, ГУ ДПС у Житомирській області проведена планова виїзна документальна перевірка ТОВ «Юдін» з питань дотримання вимог податкового, валютного, іншого законодавства та законодавства по єдиному соціальному внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період діяльності з 04.01.2017 по 30.09.2021.

За результатами проведеної документальної перевірки ТОВ «Юдін» посадовими особами відповідача складено акт від 20.12.2023 за №21214/06-30-07-01/41067386, в якому, зокрема, відображено висновки про порушення ТОВ "Юдін":

підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134, пунктів 44.1, 44.2 статті 44 Податкового кодексу України №2755-VI від 02.12.2010 (із змінами та доповненнями), статей, 3, 4 та 9 Закону України від 16.07.1999 №996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (із змінами та доповненнями), Положення (Стандарт) бухгалтерського обліку №16 «Витрати», який затверджено наказом Міністерства Фінансів України від 31.12.1999 №318 «Про затвердження Положення (Стандарту) бухгалтерського обліку» та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 19.01.2000 за №27/4248 (із змінами та доповненнями), в результаті чого підприємством занижено податок на прибуток на загальну суму 4 644 499 грн., в тому числі за 2019 рік - 967 234 грн.; за 2020 рік - 2 315 016 грн.; 3 квартали 2021 року - 1 362 252 грн.

В акті перевірки контролюючим органом зазначено, що при порівнянні даних бухгалтерського обліку підприємства, а саме: відображених витрат у Звіті про фінансові результати (форма №2) ТОВ «Юдін» за період з 04.01.2017 по 30.09.2021 встановлено завищення: - собівартості реалізованої продукції (товарів, робіт, послуг), при проведеному в ході перевірки аналізі формування ТОВ «Юдін» собівартості реалізованої продукції за 2019 рік, 2020 рік та 3 квартали 2021 року встановлено, що у Звіті про фінансові результати (рядок 2050 «Собівартість реалізованої продукції» Форми №2), що даний показник завищено на загальну суму 25802773 грн., в тому числі: 2019 рік - 5373520 грн., 2020 рік - 12861183 грн., 3 квартали 2021 року - 7568070 грн., за рахунок відображення в даних бухгалтерського обліку операцій по списанню пиломатеріалів, отриманих для виготовлення готової продукції (бухгалтерське проведення Дт 20 Кт 631, Дт 28 Кт63, Дт 23 Кт 20, Дт 26 Кт 23, Дт 90 Кт 26, 28) від постачальників, в яких відсутні виробничі, складські та офісні потужності, транспортні засоби та інші основні засоби, необхідні для здійснення господарської діяльності, та по яких не підтверджено саме факт отримання послуг, які відображено платником у звіті та використані у діяльності для отримання доходу, зокрема: ФОП ОСОБА_1 , ФОП ОСОБА_2 , ФОП ОСОБА_3 , ФОП ОСОБА_4 , ФОП ОСОБА_5 , ФОП ОСОБА_6 , ФОП ОСОБА_7 , ФОП ОСОБА_8 , ФОП ОСОБА_9 , ФОП ОСОБА_10 .

Не погоджуючись із висновками контролюючого органу, встановленими в акті перевірки, позивачем подано заперечення на акт перевірки.

Розглянувши подані заперечення, ГУ ДПС в Житомирській області листом від 23.01.2023 за №1556/6/06-30-07-01 висновки за результатами перевірки (акт від 20.12.2023 за №21214/06-30-07-01/ НОМЕР_1 ) залишено без змін.

На підставі вказаного акту перевірки, відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 25.01.2024 №1, згідно з яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток в сумі 4 886 307,50 грн., в тому числі за податковими зобов`язаннями - 4 644 499 грн., за штрафними санкціями - 241 808,50 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновками якого погодилась колегія апеляційного суду, виходив з того, що спірні господарські операції є реальними, фактично відбулися та безпосередньо пов`язані з власною господарською діяльністю позивача, тоді як висновки контролюючого органу щодо нереальності здійснення господарських операцій не знайшли свого підтвердження належними та допустимими доказами, у зв`язку з чим прийняття відповідачем спірного податкового повідомлення-рішення є неправомірним.

Відповідно до підпункту 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 ПК України господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

За приписами пункту 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Підпунктом 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 ПК України передбачено, що об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

За приписами статті 1 Закону України «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні» первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію; господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Аналіз вказаних норм свідчить, що показники обліку доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, визначаються на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона має спричиняти реальні зміни майнового стану платника податку.

Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Правові наслідки у вигляді виникнення у платника права на формування даних податкового обліку виникають за наявності сукупності таких обставин та підстав, зокрема: фактичного (реального) здійснення оподатковуваних операцій; документального підтвердження реального здійснення господарських операцій сукупністю юридично значимих (дійсних) первинних та інших документів, які зазвичай супроводжують операції певного виду; наявності у сторін спеціальної податкової правосуб`єктності; наявності ділової мети, розумних економічних причин для здійснення господарської операції.

При цьому наявність формально оформлених (складених) первинних документів та/або сплати грошових коштів не може слугувати підставою для формування даних податкового обліку за відсутності факту руху відповідного активу.

Як з`ясовано судами попередніх інстанцій, між ТОВ «Юдін» (покупець) та ФОП ОСОБА_1 (продавець) укладено договір купівлі-продажу товарів №25-01-21 від 25.01.2021 (далі - договір), згідно якого продавець зобов`язується передати у власність покупця, а покупець зобов`язується прийняти і оплатити пиломатеріали м`яколистяних порід (дошка та брус хвойних порід) надалі - товар, який є об`єктом купівлі-продажу згідно даного договору, і оплатити його в порядку і на умовах цього договору.

Між ТОВ «Юдін» (покупець) та ФОП ОСОБА_2 (продавець) укладено договір купівлі-продажу товарів №02-08-21 від 02.08.2021 (далі - договір), згідно якого продавець зобов`язується передати у власність покупця, а покупець зобов`язується прийняти і оплатити пиломатеріали м`яколистяних порід (дошка та брус хвойних порід) надалі - товар, який є об`єктом купівлі-продажу згідно даного договору, і оплатити його в порядку і на умовах цього договору.

Між ТОВ «Юдін» (покупець) та ФОП ОСОБА_3 (продавець) укладено договір купівлі-продажу товарів №02-11-20 від 02.11.2020 (далі - договір), згідно якого продавець зобов`язується передати у власність покупця, а покупець зобов`язується прийняти і оплатити пиломатеріали твердолистяних порід в кількості, якості та відповідно до комерційних найменувань дошка дубова обрізна і не обрізна), надалі - товар, який є об`єктом купівлі-продажу згідно даного договору, і оплатити його в порядку і на умовах цього договору.

Між ТОВ «Юдін» (покупець) та ФОП ОСОБА_4 (продавець) укладено договір купівлі-продажу товарів №1006-2019 від 10.06.2019 (далі - договір), згідно якого продавець зобов`язується передати у власність покупця, а покупець зобов`язується прийняти і оплатити пиломатеріали м`яколистяних порід (дошка та брус хвойних порід) надалі - товар, який є об`єктом купівлі-продажу згідно даного договору, і оплатити його в порядку і на умовах цього договору.

Між ТОВ «Юдін» (покупець) та ФОП ОСОБА_5 (продавець) укладено договір купівлі-продажу товарів №17-12-18 від 17.12.2018 (далі - договір), згідно якого продавець зобов`язується передати у власність покупця, а покупець зобов`язується прийняти і оплатити пиломатеріали твердолистяних, м`яколистяних і хвойних порід в кількості, якості та відповідно до комерційних найменувань (дошка дубова обрізна і не обрізна та інші вироби з дерева), надалі - товар, який є об`єктом купівлі-продажу згідно даного договору, і оплатити його в порядку і на умовах цього договору.

Між ТОВ «Юдін» (покупець) та ФОП ОСОБА_6 (продавець) укладено договір купівлі-продажу товарів №1010-19 від 10.10.2019 (далі - договір), згідно якого продавець зобов`язується передати у власність покупця, а покупець зобов`язується прийняти і оплатити пиломатеріали м`яколистяних порід (дошка та брус хвойних порід) надалі - товар, який є об`єктом купівлі-продажу згідно даного договору, і оплатити його в порядку і на умовах цього договору.

Між ТОВ «Юдін» (покупець) та ФОП ОСОБА_7 (продавець) укладено договір купівлі-продажу товарів №11-12-18 від 11.12.2018 (далі - договір), згідно якого продавець зобов`язується передати у власність покупця, а покупець зобов`язується прийняти і оплатити пиломатеріали твердолистяних порід в кількості, якості та відповідно до комерційних найменувань (дошка дубова обрізна і не обрізна), надалі - товар, який є об`єктом купівлі-продажу згідно даного договору, і оплатити його в порядку і на умовах цього договору.

Між ТОВ «Юдін» (покупець) та ФОП ОСОБА_8 (продавець) укладено договір купівлі-продажу товарів №19-03-19 від 19.03.2019 (далі - договір), згідно якого продавець зобов`язується передати у власність покупця, а покупець зобов`язується прийняти і оплатити пиломатеріали твердолистяних порід в кількості, якості та відповідно до комерційних найменувань (дошка дубова обрізна і не обрізна), надалі - товар, який є об`єктом купівлі-продажу згідно даного договору, і оплатити його в порядку і на умовах цього договору.

Між ТОВ «Юдін» (покупець) та ФОП ОСОБА_9 (продавець) укладено договір купівлі-продажу товарів №1603-2020 від 16.03.2020 (далі - договір), згідно якого продавець зобов`язується передати у власність покупця, а покупець зобов`язується прийняти і оплатити пиломатеріали м`яколистяних порід (дошка та брус хвойних порід) надалі - товар, який є об`єктом купівлі-продажу згідно даного договору, і оплатити його в порядку і на умовах цього договору.

Між ТОВ «Юдін» (покупець) та ФОП ОСОБА_10 (продавець) укладено договір купівлі-продажу товарів №05-08-19 від 05.08.2019 (далі - договір), згідно якого продавець зобов`язується передати у власність покупця, а покупець зобов`язується прийняти і оплатити пиломатеріали м`яколистяних порід (дошка та брус хвойних порід) надалі - товар, який є об`єктом купівлі-продажу згідно даного договору, і оплатити його в порядку і на умовах цього договору.

Отримання товарно-матеріальних цінностей відповідно до укладених договорів підтверджується видатковими накладними, товарно-транспортними накладними, специфікаціями, платіжними дорученнями.

Картками рахунку 631 по вказаним контрагентам підтверджується оприбуткування пиломатеріалів при одночасному визнанні зобов`язань перед постачальником (Дт281 Кт631), а також проведення станом на 30.09.2021 розрахунків із постачальниками (Дт631 Кт311).

Партії отриманого товару від постачальників в тому ж обсязі та в тій же номенклатурі відпускалась позивачем для його покупця - ТОВ «Барлінек Інвест». Приймання отриманого товару від постачальників здійснювалось одночасно із передачею цього ж товару ТОВ «Барлінек Інвест» (покупця підприємства).

Отримані позивачем від ФОП ОСОБА_5 брикети паливні були реалізовані згідно митних декларацій, рахунків-фактур та міжнародних товарно-транспортних накладних CMR.

Надані первинні документи на підтвердження реальності господарських операцій між позивачем та його паостачальниками у повній мірі відображають зміст господарських операцій, їх вартісні та кількісні показники.

Відповідачем, у свою чергу, не наведено переконливих доводів, що ґрунтуються на об`єктивній інформації та спростовують факти господарської діяльності, засвідчені наданими позивачем документами, а також не представлено жодних доказів на підтвердження того, що відомості, які містяться у цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі.

Посилання контролюючого органу на податкову інформацію щодо контрагентів позивача як на підставу для відмови в задоволенні позову, правомірно не взято до уваги судами попередніх інстанцій, оскільки податкове законодавство не ставить у залежність податковий облік (стан) певного платника податку від дотримання його контрагентами податкової дисципліни та правильності ведення ними податкового або бухгалтерського обліку, зокрема, від фактичної сплати контрагентами податків до бюджету, від перебування постачальників за юридичною адресою, а також від їх господарських та виробничих можливостей.

При цьому зауважено, що податковим органом не надано доказів проведення зустрічної звірки контрагентів позивача, або контрагентів за ланцюгом постачання, висновки контролюючого органу базуються виключно на отриманій податковій інформації, отже відповідачем не наведено доводів, що ґрунтуються на об`єктивній інформації та спростовують факти господарської діяльності, засвідчені належними документами, а також не представлено доказів на підтвердження того, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі.

Доводи податкового органу щодо відсутності/дефектності товарно-транспортних накладних обґрунтовано відхилено судами, оскільки складання товарно-транспортної накладної не за встановленою формою чи з помилками може свідчити про порушення правил перевезення вантажу, а не про нездійснення господарської операції, оскільки Правила перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні встановлюють права та обов`язки, відповідальність власників автомобільного транспорту (перевізників).

До того ж, товарно-транспортна накладна призначена для обліку руху товарно-матеріальних цінностей та розрахунків за їх перевезення автомобільним транспортом, тобто товарно-транспортна накладна є доказом, який підтверджує факт надання/отримання транспортних послуг, а не реальність господарської операції в цілому.

Поряд з цим судами звернуто увагу, що під час розгляду справи встановлено, що позивачем разом із запереченнями до акту перевірки №21214/06-30-07-01/41067386 від 20.12.2023 були надані всі товарно-транспортні накладні щодо транспортування придбаних ТМЦ на підтвердження факту їх транспортування від складів постачальників до складу покупця, однак такі не були враховані податковим органом при винесені оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Твердження відповідача про відсутність підтверджень щодо участі у аукціонних торгах лісових бірж та закупівлі на них фізичним особами-підприємцями деревини (пиловника, круглих лісоматеріалів (дуб, сосна) не є в даному випадку належним доказом нереальності здійснених позивачем операцій, оскільки предметом договорів із фізичними особами-підприємцями були дошка та брус хвойних порід/дошки та заготовки дубові/тара, а не круглі лісоматеріали.

Судами також враховано, що відповідно до акту перевірки, з метою повного та всебічного дослідження взаємовідносин ТОВ «Юдін» із контрагентами було направлено ряд запитів, зокрема, до ТОВ «Всеукраїнська лісова біржа», Житомирського обласного управління лісового та мисливського господарства, Товарна біржа «Житомирські Торги» та Житомирського обласного комунального агролісогосподарського підприємства «Житомироблагроліс» Житомирської обласної ради, проте станом на дату підписання акту перевірки відповіді від вказаних органі до ГУ ДПС у Житомирській області не надходили.

Верховними Судом сформована стала та послідовна практика щодо застосування наведених вище норм права. Так, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 07.07.2022 у справі №160/3364/19, вказала наступне.

Правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування витрат, що враховуються при визначені об`єкта оподаткування, та податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання у власній господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.

Аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції.

Норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування витрат та податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на формування витрат чи податкового кредиту, за можливу неправомірну діяльність його контрагента за умови, якщо судом не було встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними.

При вирішенні спорів щодо правомірності формування платниками податків своїх даних податкового обліку, зокрема якщо предметом спору є достовірність первинних документів та підтвердження інших обставин реальності відображених у податковому обліку господарських операцій, необхідно враховувати, що відповідно до вимог частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У разі надання контролюючим органом доказів, які в сукупності з іншими доказами у справі свідчать про те, що документи, на підставі яких платник податків задекларував податковий кредит та сформував витрати, що враховуються при визначені об`єкта оподаткування, містять інформацію, що не відповідає дійсності, платник податків має спростовувати ці доводи. Наведене випливає зі змісту частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якою кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

У справі, що розглядається, контролюючий орган на порушення вимог статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України не довів та не надав належні докази, які б свідчили про наявність фактів протиправної поведінки позивача та про обізнаність платника податків щодо можливої протиправної поведінки його контрагентів і злагодженості дій між ними, що встановлені судами, однак не були враховані під час прийняття рішення судами першої та апеляційної інстанцій.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а суд згідно статті 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Отже, враховуючи, що спірні господарські операції здійснені позивачем з метою подальшого їх використання в оподатковуваних операціях у межах своєї господарської діяльності, спричинили реальну зміну його майнового стану, а також наявні в матеріалах справи документи бухгалтерського та податкового обліку є достатніми, належними та допустимими доказами для підтвердження реальності здійснення господарських операції з вищезазначеними контрагентами позивача, суд касаційної інстанції погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про задоволення позовних вимог.

В обсязі встановлених в цій справі фактичних обставин колегія суддів вважає, що висновки суду апеляційної інстанції є обґрунтованими, а доводи касаційної скарги не дають підстав для висновків про їх невідповідність нормам матеріального та процесуального права, а тому підстави для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення відсутні.

Доводи касаційної скарги зводяться до незгоди з оцінкою судами обставин справи, при цьому порушень норм процесуального права, які б вплинули або змінили цю оцінку, скаржником не зазначено. Тобто, фактично відповідач у касаційній скарзі просить про переоцінку, додаткову перевірку доказів стосовно встановлених судами попередніх інстанцій фактичних обставин у справі.

За правилами частини другої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Як встановлено пунктом 1 частини першої статті 349 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення.

Керуючись статтями 341, 344, 349, 350, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

постановив:

Касаційну скаргу Головного управління ДПС у Житомирській області - залишити без задоволення.

Рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 03.06.2024 та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 03.02.2025 у справі № 240/3220/24 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не може бути оскаржена.

СуддіВ.В. Хохуляк Л.І. Бившева Р.Ф. Ханова