Справа № 520/33256/25
Суддя: Бідонько А.В.
Дата ухвалення: 2026-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2026 р. №520/33256/25

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Анатолій Бідонько, розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (майдан Волі, буд. 3, м. Тернопіль, Тернопільський р-н, Тернопільська обл., 46001, ) про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся позивач, ОСОБА_1 , з адміністративним позовом, в якому просить суд:

1. Скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області (майдан Волі, 3, місто Тернопіль, Тернопільська область, 46001, ) від 18.11.2025 № 47 про відмову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) у перерахунку пенсії щодо переходу з пенсії за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію згідно Закону України «Про державну службу».

2. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області (майдан Волі, 3, місто Тернопіль, Тернопільська область, 46001, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) від 11.11.2025 про перехід з пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу», зарахувавши періоди його роботи з 08.10.1996 по 28.06.2024 (включно) у митних органах України до стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, що дає право на пенсію, згідно з Законом України «Про державну службу».

В обґрунтування позовної заяви зазначено, що ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернувся до органів пенсійного фонду з заявою про перехід з пенсії за віком на пенсію за віком згідно Закону України "Про державну службу", однак рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області(далі - Відповідач) від 18.11.2025 № 47 позивачу було відмовлено у перерахунку пенсії. Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 25.12.2025 р. відкрито спрощене провадження у адміністративній справі.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження надіслана та вручена відповідачу, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

Відповідач, Головне управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області, подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що відповідач у спірних правовідносинах діяв згідно з чинним законодавством.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, проаналізувавши доводи позову і заперечень проти нього, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що Позивач перебуває на пенсійному обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області.

11.11.2025 року Позивач звернувся з заявою про перехід з пенсії за віком призначеної згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію згідно Закону України «Про державну службу».

До вказаної заяви Позивач надано копію паспорта, довідки про присвоєння ідентифікаційного коду та трудової книжки.

За принципом екстериторіальності, заяву розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області.

За результатами розгляду заяви Відповідачем прийнято рішенням від 18.11.2025 № 47 про відмову у перерахунку пенсії щодо переходу з пенсії за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію згідно Закону України «Про державну службу».

В обгрунтування вказаного рішення Відповідач зазначає, що робота у митних органах не зараховується до стажу державної роботи, який дає право на пенсію державного службовця.Отже, підстав для перерахунку пенсії з пенсії за віком на пенсію державного службовця немає.

Не погоджуючись з діями відповідача позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку заявленим позовним вимогам та запереченням проти них, суд зазначає наступне.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Статтею 10 Закону «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV встановлено, що особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Особі, яка має право на довічну пенсію, призначається один з видів довічної пенсії за її вибором.

01.05.2016 набув чинності Закон України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VІІ (далі Закон № 889-VІІ), згідно з частиною 2 Прикінцевих та перехідних положень якого визнано такими, що втратили чинність, зокрема, Закон України «Про державну службу» №3723-ХІІ від 16.12.1993 року (далі Закон №3723-ХІІ), крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Відповідно до статті 90 Закону № 889-VІІІ пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Згідно з пунктом 2 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №889-VIII втратив чинність Закон України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-ХІІ, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Відповідно до пункту 10 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №889-VІІІ, який набрав чинності з 01.05.2016, державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" (1993 року) та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" (1993 року) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Отже, за наявності у особи певного стажу державної служби станом на 01.05.2016 (10 років для осіб, які на зазначену дату займають посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працює особа на державній службі станом на 01.05.2016), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-ХІІ, але у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Частиною першою статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-ХІІ встановлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01.01.2011 - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01.01.2011 - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Аналіз цієї норми дає підстави вважати, що необхідними умовами для отримання права на пенсію державного службовця особами, які станом на 01.05.2016 мали не менш як 10 років стажу державної служби та займали посаду, віднесену до відповідної категорії посад державної служби, та особами, які станом на 01.05.2016 мали не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, незалежно від того, чи працює особа на державній службі станом на 01.05.2016, є досягнення пенсійного віку, зокрема, чоловіками пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", та набуття страхового стажу, передбаченого абзацом 1 частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", зокрема, не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Аналогічні висновки щодо застосування норм матеріального права викладено у постановах Верховного Суду від 04.04.2018 у зразковій справі №822/524/18, у постановах від 03.07.2018 у справі №586/965/16-а та від 10.07.2018 у справі №591/6970/16-а.

Посади і органи, час роботи в яких зараховується до стажу державної служби, визначались Порядком обчислення стажу державної служби, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 №283 (далі - Порядок №283).

Згідно з пунктом 2 Порядку №283 (чинного до 01.05.2016) до стажу державної служби зараховується робота (служба), зокрема: на посадах державних службовців у державних органах, передбачених у статті 25 Закону України "Про державну службу", а також на посадах, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад державних службовців.

Відповідно до статті 25 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-ХІІ установлюються такі категорії посад державних службовців, перша категорія - посади перших заступників міністрів, керівників центральних органів виконавчої влади, які не є членами Уряду України, їх перших заступників, голів та членів державних колегіальних органів, Постійного Представника Президента України в Автономній Республіці Крим, голів обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій, керівників Адміністрації Президента України, Апарату Верховної Ради України, заступників керівників Адміністрації Президента України, Апарату Верховної Ради України, інші прирівняні до них посади; друга категорія - посади керівників секретаріатів комітетів Верховної Ради України, структурних підрозділів Адміністрації Президента України, Апарату Верховної Ради України, Секретаріату Кабінету Міністрів України, радників та помічників Президента України, Голови Верховної Ради України, Прем`єр-міністра України, заступників міністрів, заступників інших керівників центральних органів виконавчої влади, першого заступника Постійного Представника Президента України в Автономній Республіці Крим, перших заступників голів обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій та інші прирівняні до них посади; третя категорія - посади заступників керівників структурних підрозділів, завідувачів секторів, головних спеціалістів, експертів, консультантів Адміністрації Президента України, Апарату Верховної Ради України і Секретаріату Кабінету Міністрів України, заступників Постійного Представника Президента України в Автономній Республіці Крим, заступників голів обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій, а також голів районних, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій, начальників управлінь, самостійних відділів (підвідділів) міністерств та інших центральних органів виконавчої влади, державних колегіальних органів, керівників управлінь, відділів, служб обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій, інші прирівняні до них посади; п`ята категорія - посади спеціалістів міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, державних колегіальних органів заступників голів районних, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій, заступників керівників управлінь, відділів, служб обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій, спеціалістів апарату цих адміністрацій, інші прирівняні до них посади; шоста категорія - посади керівників управлінь, відділів, служб районних, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій, спеціалісти управлінь, відділів, служб обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій, інші прирівняні до них посади; сьома категорія - посади спеціалістів районних, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій, їх управлінь і відділів, інші прирівняні до них посади.

Віднесення існуючих посад державних службовців, не перелічених у цій статті, а також віднесення до відповідної категорії нових посад державних службовців проводиться Кабінетом Міністрів України за погодженням з відповідним державним органом.

Відповідно до статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно трудової книжки серії НОМЕР_2 та вкладишу серії НОМЕР_3 позивач працював на різних посадах в митних органах, а саме:

08.10.1996 прийнято інспектором сектору хорони та супроводження № 2 відділу охорони та супроводження № 3 митного поста «Гоптівка» Східного територіального митного управління;

01.11.1996 позивача переведено головним інженером сектору хорони та супроводження № 2 відділу охорони та супроводження № 3 «Гоптівка» Східного територіального митного управління;

19.04.1997 звільнено у зв`язку з ліквідацією Східного територіального митного управління;

21.04.1997 прийнято інспектором вантажного відділу № 2 Східної регіональної митниці;

01.07.1998 переведено інспектором вантажного відділу № 3 Східної регіональної митниці;

15.07.1999 переведений інспектором відділу митних доходів та платежів Східної регіональної митниці;

01.12.1999 переведений інспектором у відділ тарифів та вартості Східної регіональної митниці;

14.07.2003 переведений на посаду інпектора відділу тарифів та митної вартості;

07.10.2003 переведений на посаду інпектора відділу контролю митної вартості;

08.12.2003 переведений на посаду старшого інпектора відділу контролю митної вартості;

31.05.2010 звільнено з займаної посади у порядку переведення до Харківської обласної митниці у відповідності до п.5 ст.36 КЗпП України;

01.06.2010 принято на роботу на посаду провідного інспектора пасажирського відділу митного поста "Харків-аеропорт" у порядку переведення з Харківської митниці, як такого, що був зарахований до кадрового резерву на цю посаду;

02.09.2010 Переведено на посаду провідного інспектора сектору контролю діяльності місць прибуття відділу контролю за переміщенням товарів.

18.07.2011 переведено на посаду провідного інспектора сектору контролю за правильністю визначення митної вартості відділу контролю митної вартості та класифікації товарів Харківської обласної митниці;

29.02.2012 переведено на посаду старшого інспектора сектору № 1 митного поста «Гоптівка» Харківської обласної митниці;

23.04.2012 переведено на посаду старшого інспектора митного поста «Гоптівка» Харківської обласної митниці;

03.06.2013 прийнято на роботу на посаду головного інспектора митного поста «Гоптівка» Харківської митниці Міндоходів у порядку переведення з Харківської обласної митниці;

01.12.2013 переведено на посаду головного державного інспектора митного поста «Гоптівка»;

21.04.2014 переведено на посаду головного державного інспектора митного поста «Харків-центральний»;

25.12.2014 прийнято на роботу до Харківської митниці ДФС в порядку переведення з Харківської митниці Міндоходів на посаду головного державного інспектора відділу митної вартості управління адміністрування митних платежів та митно-тарифного регулювання;

25.02.2016 переведено на посаду головного державного інспектора відділу митної вартості та адміністрування митних платежів управління адміністрування митних платежів;

16.12.2019 звільнений з займаної посади у порядку переведення до Слобожанської митниці Держмитслужби;

06.08.2020 переведено на посаду головного державного інспектора відділу митної вартості та класифікації товарів управління адміністрування митних платежів, митно вартості та класифікації товарів на період відпустки по догляду за дитиною;

02.10.2020 переведено на посаду головного державного інспектора відділу митної вартості управління адміністрування митних платежів, митної вартості та митно-тарифного регулювання;

30.06.2021 звільнено з займаної посади у порядку переведення до Харківської митниці;

01.07.2024 призначено на посаду головного державного інспектора відділу контролю митної вартості управління митних платежів, контролю митної вартості та митно-тарифного регулювання Харківської митниці у порядку переведення з Слобожанської митниці Держмитслужби;

28.06.2024 звільнено з займаної посади.

Протягом вказаного періоду позивачу присвоювалися спеціальні звання, що також підтверджено записами трудових книжок.

В обґрунтування відмови у переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» в оскаржуваному рішенні зазначено, що робота у митних органах не зараховується до стажу державної роботи, який дає право на пенсію державного службовця. Отже, підстав для перерахунку пенсії з пенсії за віком на пенсію державного службовця немає.

З цього приводу суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 408 Митного кодексу України, правовий статус посадових осіб митної служби України, їх права та обов`язки визначаються Конституцією України, згаданим Кодексом, а в частині, що не регулюється ним, - Законом України «Про державну службу».

Згідно з частиною першою статті 413 Митного кодексу України у вказаній вище редакції, особи, які вперше зараховуються на посади державної служби у митних органах, спеціалізованих митних установах та організаціях, приймають Присягу державного службовця.

Відповідно до частин першої, другої статті 569 Митного кодексу України посадовими особами митної служби України є працівники митних органів України, на яких покладено виконання завдань, зазначених у статті 544 цього Кодексу, здійснення організаційного, юридичного, кадрового, фінансового, матеріально-технічного забезпечення діяльності митної служби України і яким присвоєно спеціальні звання митної служби. Посадові особи митної служби України є державними службовцями. Правове становище посадових осіб митної служби України визначається цим Кодексом, а в частині, не врегульованій ним, законодавством про державну службу та іншими актами законодавства України.

За приписами частини першої статті 588 Митного кодексу України, пенсійне забезпечення посадових осіб митної служби України здійснюється відповідно до умов і порядку, встановлених Законом України «Про державну службу». Час служби зазначених осіб в митних органах зараховується до стажу державної служби, необхідного для призначення пенсії державного службовця.

Частиною першою статті 588 Митного кодексу України, передбачено, що пенсійне забезпечення посадових осіб органів доходів і зборів здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу». При цьому період роботи (служби) зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні звання) в органах доходів і зборів зараховується до стажу державної служби та до стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом.

Аналогічні положення щодо віднесення посадових осіб органів доходів і зборів до державних службовців та пенсійного забезпечення посадових осіб органів доходів і зборів в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу», передбачались і у редакціях Митного кодексу України від 11 липня 2002 року та від 12 грудня 1991 року (зокрема, частина третя статті 154 Митного кодексу України у редакції Закону №1970-XII).

Отже, законодавством, яке діяло в період роботи (служби) позивача, та яке діє дотепер, визначено, що посадові особи державної митної служби, яким присвоєно спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження такої служби в митних органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ.

Вказане підтверджується також положенням пункту 7 частини другої статті 46 Закону №889-VIII, згідно з яким до стажу державної служби зараховується час перебування на посадах, на яких присвоюються військові та спеціальні звання.

Таким чином, посадові особи митних органів, яким присвоєно спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження служби в митних органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу».

Наведене узгоджується із правовою позицією Верховного Суду України у постанові від 22 жовтня 2013 року у справі №21-340а13, а також у постановах Верховного Суду від 03 липня 2018 року у справі №586/965/16-а, від 10 липня 2018 року №591/6970/16-а, від 18 березня 2021 року у справі №500/5183/17.

За таких обставин, суд приходить до висновку про помилковість доводів відповідача, покладених в основу оскаржуваного у даній справі рішення, щодо неможливості зарахування до стажу державної служби позивача періодів перебування позивача на посадах в органах податкової служби.

Відтак, судом встановлено, що перед зверненням за призначенням пенсії позивач працював на посадах, віднесених до посад державних службовців, однак пенсійним органом не здійснено перевірки відповідного стажу позивача на посадах, віднесених до посад державних службовців, не розраховано відповідний стаж, та не в повному обсязі досліджено питання щодо права позивача на призначення пенсії за віком згідно Закону України «Про державну службу».

Отже, за викладених обставин судом встановлено, що відповідачем не надано належну оцінку заяві позивача про призначення пенсії від 11.11.2025 та доданим до неї документам, зокрема, щодо наявності в позивача стажу роботи на посадах державної служби та щодо зарахування відповідних періодів роботи позивача на державній службі (в податкових органах) згідно трудової книжки.

Таким чином, суд приходить до висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про відмову в перерахунку пенсії ОСОБА_1 в перерахунку пенсії № 47 від 18.11.2025 року згідно поданої заяви № 4907 від 11.11.2025 про переведення з пенсії за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне страхування» на пенсію за віком згідно Закону України «Про державну службу» є протиправним та підлягає скасуванню.

З огляду на вищевикладене, суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 11.11.2025 про перехід з пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу», зарахувавши періоди його роботи з 08.10.1996 по 28.06.2024 (включно) у митних органах України до стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, що дає право на пенсію, згідно з Законом України «Про державну службу».

Відповідно до частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням вищевикладеного суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Витрати зі сплати судового збору підлягають розподілу відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (майдан Волі, буд. 3, м. Тернопіль, Тернопільський р-н, Тернопільська обл., 46001, ) про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області від 18.11.2025 № 47 про відмову ОСОБА_1 у перерахунку пенсії щодо переходу з пенсії за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію згідно Закону України «Про державну службу».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 11.11.2025 про перехід з пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу», зарахувавши періоди його роботи з 08.10.1996 по 28.06.2024 (включно) у митних органах України до стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, що дає право на пенсію, згідно з Законом України «Про державну службу».

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в в Тернопільській області() судові витрати по сплаті судового збору в сумі 968,96 грн. дев`ятсот шістдесят вісім гривень 96 копійок).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Анатолій Бідонько