Справа № 453/1506/25
Суддя: Ясінський Ю. Є.
Дата ухвалення: 2026-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 453/1506/25
№ провадження 2-а/453/1/26
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2026 року Сколівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Ясінського Ю.Є.,

секретаря судового засідання Гринюк Л.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сколе Львівської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного Управління Національної поліції у Львівській області, з участю третьої особи інспектора відділення поліції №2 (м. Трускавець) Дрогобицького районного відділу поліції ГУНП у Львівській області старшого лейтенанта поліції Шубеляк Б.Б. про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

встановив:

05 вересня 2025 року представник позивача адвокат Геш І.Ю. звернувся до суду із позовом до відповідача, в якій просить скасувати Постанову серії ЕНА №5563490 від 24 серпня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 122 КУпАП. Всі судові витрати по розгляді даної справи проводити за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції.

В обґрунтування позовних вимог покликаються на те, що постановою інспектора відділення поліції №2 (м. Трускавець) Дрогобицького районного ВП ГУНП у Львівській області старшого лейтенанта поліції Шубеляк Б.Б. серії ЕНА №5563490 від 24 серпня 2025 року на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за ч.3 ст. 122 КУпАП в розмірі 680 гривень, оскільки 24 серпня 2025 року, о 19 год. 48 хв., у м. Трускавець, на перехресті вул. Бориславська, Героїв УПА, та Лисенка здійснила зупинку транспортного засобу, чим порушила п. 15.9 (ґ) Правил дорожнього руху. Зазначив, що з даною постановою не погоджується, оскільки обставини вказані у постанові не відповідають дійсності, факт вчинення правопорушення позивач заперечує. Відповідач на вимогу позивача не надав жодних доказів на підтвердження факту вчинення саме позивачем адміністративного правопорушення. У зв`язку з наведеним просить позов задоволити.

Ухвалою від 22 вересня 2025 року матеріали справи прийнято до провадження та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Визначено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

Позивач ОСОБА_1 подала до суду заяву (вх.№7684 від 10 листопада 2025 року), в якій просить проводити судовий розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить такі задовольнити.

Представник відповідача, згідно поданого відзиву, просить проводити судовий розгляд справи в його відсутності, вважає дії інспектора поліції, при винесенні оскаржуваної постанови, законними, тому в задоволенні позову просить відмовити у зв`язку з безпідставністю.

З`ясувавши обставини справи, оглянувши матеріали справи, ухвалюючи рішення відповідно до вимог ст. 246 КАС України, суд вважає, що позов слід задовольнити виходячи з наступних підстав.

Згідно зі ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 55 Конституції України передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до ч.1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 2 ст. 2 цього Кодексу передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 4 КАС України, адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Пунктом 1 ч.1 ст. 19 КАС України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Судом встановлено, що транспортний засіб «HYUNDAI VELOSTER», д.н.з. НОМЕР_1 , на праві власності належить ОСОБА_1 .

Згідно постанови серії ЕНА №5563490 від 24 серпня 2025 року на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за ч.3 ст.122 КУпАП в розмірі 680 гривень, оскільки 24 серпня 2025 року, о 19 год. 48 хв., у м. Трускавець, на перехресті вул. Бориславська, Героїв УПА, та Лисенка здійснила зупинку транспортного засобу, чим порушила п. 15.9 (ґ) Правил дорожнього руху.

Відповідно до оскаржуваної постанови вбачається, що позивачем порушено п. 15.9 (ґ) Правил дорожнього руху, чим скоїла адміністративне правопорушення передбачене ч.3 ст. 122 КУпАП.

Згідно ч.3 ст.122 КУпАП передбачено відповідальність за ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п.15.9 (ґ) Правил дорожнього руху зупинка забороняється в т.ч. на перехрестях та ближче 10 м від краю перехрещуваної проїзної частини за відсутності на них пішохідного переходу, за винятком зупинки для надання переваги в русі та зупинки проти бокового проїзду на Т-подібних перехрестях, де є суцільна лінія розмітки або розділювальна смуга.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 3 ст. 219 КУпАП встановлено, що від імені виконавчих комітетів (а у населених пунктах, де не створено виконавчих комітетів, - виконавчих органів, що виконують їх повноваження) сільських, селищних, міських рад розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, ч.3 ст. 122 цього Кодексу, і накладати адміністративні стягнення мають право уповноважені виконавчим комітетом (виконавчим органом) сільської, селищної, міської ради посадові особи виконавчих органів сільської, селищної, міської ради - інспектори з паркування.

Відповідно до ст. 279-1 КУпАП у разі якщо адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксовано в автоматичному режимі або якщо порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису) інспектор з паркування за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а також у разі необхідності - за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань встановлює відповідальну особу, зазначену у ч.1 ст. 14-2 цього Кодексу.

Разом з тим, добровільна оплата штрафу не є визнанням факту вчинення адміністративного правопорушення.

Такий висновок зроблено в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 22 липня 2019 року у справі 757/2757/16-а, в якій встановлено: «Щодо суду апеляційної інстанції, то колегія суддів вважає помилковим його висновок про те, що підпис на постанові у справі про адміністративне правопорушення та сплата штрафу означає згоду позивача з тим, що він вчинив адміністративне правопорушення. Такий висновок суперечить положенням ст. 71 КАС України щодо обов`язку саме відповідача доводити правомірність свого рішення».

Відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Згідно ч.1 ст.14-2 КУпАП адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (за допомогою технічних засобів, що дають змогу здійснювати фотозйомку або відеозапис та функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

Розділ 15 Правил дорожнього руху визначає правила зупинки та стоянки транспортних засобів.

Так, згідно пунктів 15.1, 15.2 ПДР, зупинка і стоянка транспортних засобів на дорозі повинні здійснюватись у спеціально відведених місцях чи на узбіччі. За відсутності спеціально відведених місць чи узбіччя або коли зупинка, чи стоянка там неможливі, вони дозволяються біля правого краю проїзної частини (якомога правіше, щоб не перешкоджати іншим учасникам дорожнього руху).

Відповідно до п. 15.9 «ґ» ПДР, зупинка забороняється на перехрестях та ближче 10 м від краю перехрещуваної проїзної частини за відсутності на них пішохідного переходу, за винятком зупинки для надання переваги в русі та зупинки проти бокового проїзду на Т-подібних перехрестях, де є суцільна лінія розмітки або розділювальна смуга.

Згідно п.15.10 «а» стоянка забороняється у місцях, де заборонена зупинка.

Відповідно до п.1.10 ПДР України, перехрестя - місце перехрещення, прилягання або розгалуження доріг на одному рівні, межею якого є уявні лінії між початком заокруглень країв проїзної частини кожної з доріг. Не вважається перехрестям місце прилягання до дороги виїзду з прилеглої території. Перешкода для руху - нерухомий об`єкт у межах смуги руху транспортного засобу або об`єкт, що рухається попутно в межах цієї смуги (за винятком транспортного засобу, що рухається назустріч загальному потоку транспортних засобів) і змушує водія маневрувати або зменшувати швидкість аж до зупинки транспортного засобу.

Суд, оцінивши вищевказані докази, оглянувши матеріали справи, встановив, що у матеріалах справи відсутні докази застосування засобів вимірювання для визначення відстані розташування автомобіля ближче 10 м. від краю перехрещуваної проїзної частини за відсутності на них пішохідного переходу.

В матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази того, що транспортний засіб «HYUNDAI VELOSTER», д.н.з. НОМЕР_1 , створював ускладнення для руху транспортних засобів, заважав пішоходам та створював небезпеки для учасників дорожнього руху. Відтак, відповідачем не доведено, що стоянка транспортного засобу «HYUNDAI VELOSTER», д.н.з. НОМЕР_1 , зробила неможливим рух інших транспортних засобів або створила перешкоду для руху пішоходів, жодних доказів цьому твердженню немає.

Пунктом 2 ч.3 ст. 265-4 КУпАП вказано, що розміщення транспортного засобу є таким, що суттєво перешкоджає дорожньому руху або створює загрозу безпеці руху, якщо транспортний засіб розташовано у заборонених Правилами дорожнього руху місцях зупинки або стоянки, а саме: на залізничних переїздах; на трамвайних коліях; на естакадах, мостах, шляхопроводах і під ними,у тунелях; на пішохідних переходах і ближче 10 метрів до них з обох боків, крім випадків зупинки для надання переваги в русі; на перехрестях та ближче 10 метрів від краю перехрещуваної проїзної частини за відсутності на ній пішохідного переходу, за винятком зупинки для надання переваги в русі та зупинки проти бокового проїзду на Т-подібних перехрестях, де є суцільна лінія розмітки або розділювальна смуга; на проїзній частині, де відстань між суцільною лінією розмітки чи протилежним краєм проїзної частини і транспортним засобом, що зупинився, менше 3 метрів; ближче 30 метрів від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів, а за їх відсутності-ближче 30 метрів від дорожнього знака такої зупинки з обох боків; ближче 10 метрів від позначеного місця виконання дорожніх робіт і в зоні їх виконання; у місцях, де буде не можливим зустрічний роз`їзд або об`їзд транспортного засобу,що зупинився; ближче 10 метрів від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду; розташовано на позначених відповідними дорожніми знаками та/або дорожньою розміткою місцях, призначених для паркування транспортних засобів, оснащених електричними двигунами (одним чи декількома); своїм розташуванням робить неможливим рух інших транспортних засобів або створює перешкоду для руху пішоходів,у тому числі осіб з інвалідністю на спеціальних засобах пересування та пішоходів із дитячими колясками; розташовано на виділеній смузі для руху громадського маршрутного транспорту; розташовано на позначеній відповідними дорожніми знаками та/або дорожньою розміткою велодоріжці; перешкоджає руху або роботі снігоприбирального та іншого технологічного комунального транспорту уразі запровадження надзвичайного стану або уразі оголошення окремої місцевості зоною надзвичайної екологічної ситуації; порушує схему паркування транспортних засобів таким чином, що він блокує проїзд по двох або більше смугах руху.

Відповідно до п.5 Порядку тимчасового затримання інспекторами з паркування транспортних засобів та їх зберігання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.11.2018 № 990, після прибуття евакуатора інспектор з паркування у присутності двох понятих і особи, яка виконує роботи з доставлення транспортного засобу на спеціальний майданчик чи стоянку, складає акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу згідно з додатком .

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, за допомогою показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Процедура тимчасового затримання інспекторами з паркування транспортних засобів, зберігання таких транспортних засобів на спеціальних майданчиках та стоянках, а також їх повернення визначена Порядком тимчасового затримання інспекторами з паркування транспортних засобів та їх зберігання, затвердженим Постановою Кабінету міністрів України від 14.11.2018 за №990.

Враховуючи наведені обставини, суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення підлягає скасуванню, а провадження відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП закриттю.

Згідно з ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Суд вважає необхідним стягнути на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 605 грн. 60 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у Львівській області.

Керуючись ст.ст.6,9,72-77,295,297 КАС України, ст.ст.9,33,122,251,254,258,268, КУпАП, суд -

ухвалив:

позовну заяву- задовольнити.

Скасувати постанову серії ЕНА №5563490 від 24 серпня 2025 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 122 КУпАП у виді штрафу в сумі 680 (шістсот вісімдесят) грн. та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у Львівській області() на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп. судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ю.Є. ЯСІНСЬКИЙ