Справа № 320/9328/25
Суддя: Стеценко С.Г.
Дата ухвалення: 2026-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2026 року

м. Київ

справа №320/9328/25

адміністративне провадження № К/990/505/26

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого судді Стеценка С.Г.,

суддів: Рибачука А.І., Тацій Л.В.,

розглянувши в письмовому провадженні в касаційному порядку адміністративну справу № 320/9328/25

за позовом ОСОБА_1

до Кабінету Міністрів України, Міністерства освіти і науки України

за участю третіх осіб: Національний університет «Одеська юридична академія», Одеський національний університет імені І.І. Мечникова

про визнання протиправними та скасування рішень

за касаційною скаргою Кабінету Міністрів України на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 01.12.2025 (колегія у складі: головуючого судді Карпушової О.В., суддів - Епель О.В., Файдюка В.В.),

В С Т А Н О В И В:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

ВСТУП

У справі, яка розглядається, ключовим є питання підстав застосування заходів забезпечення позову у справі про оскарження рішень щодо реорганізації закладу вищої освіти.

Короткий зміст позовних вимог

1. У лютому 2025 ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернулась до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Кабінету Міністрів України (далі - відповідач 1, КМУ), Міністерства освіти і науки України (далі - відповідач 2, МОН України), за участі третіх осіб: Національний університет «Одеська юридична академія» (далі - третя особа 1, НУ «ОЮА»), Одеський національний університет імені І.І. Мечникова (далі - третя особа 2, ОНУ імені І.І. Мечникова), в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати розпорядження Кабінету Міністрів України № 111-р від 12.02.2025 «Про реорганізацію Національного університету «Одеська юридична академія»;

- визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства освіти і науки України № 213 від 13.02.2025 «Про реорганізацію Національного університету «Одеська юридична академія».

2. 06.03.2025 позивач звернулась до суду із заявою про забезпечення позову шляхом:

- зупинення дії наказу Міністерства освіти і науки України «Про реорганізацію Національного університету «Одеська юридична академія» від 13.02.2025 № 213 до моменту набрання законної сили рішенням у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Кабінету Міністрів України та Міністерства освіти і науки України, треті особи: Національний університет «Одеська юридична академія» та Одеський національний університет ім. I.I. Мечникова про визнання протиправними та скасування розпорядження Кабінету Міністрів України «Про реорганізацію Національного університету «Одеська юридична академія» від 12.02.2025 № 111-р та Наказу Міністерства освіти і науки України «Про реорганізацію Національного університету «Одеська юридична академія» від 13.02.2025 № 213.

- заборони Міністерству освіти і науки України вчиняти дії, спрямовані на виконання п. 3 Наказу Міністерства освіти і науки України «Про реорганізацію Національного університету «Одеська юридична академія» від 13.02.2025 № 213, а саме заборони здійснення переведення здобувачів вищої освіти та інших осіб, які навчаються в Національному університеті «Одеська юридична академія» та його відокремлених структурних підрозділів до Одеського національного університету імені I.I. Мечникова до моменту набрання законної сили рішенням у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Кабінету Міністрів України та Міністерства освіти і науки України, треті особи: Національний університет «Одеська юридична академія» та Одеський національний університет ім. I.I. Мечникова, про визнання протиправними та скасування розпорядження Кабінету Міністрів України «Про реорганізацію Національного університету «Одеська юридична академія» від 12.02.2025 № 111-р та Наказу Міністерства освіти і науки України «Про реорганізацію Національного університету «Одеська юридична академія» від 13.02.2025 № 213.

- заборони Кабінету Міністрів України вчиняти дії, спрямовані на виконання п. 8 наказу Міністерства освіти і науки України «Про реорганізацію Національного університету «Одеська юридична академія» від 13.02.2025 № 213, а саме заборони здійснення передачі майна, що перебуває на праві господарського відання у Національного університету «Одеська юридична академія» та його відокремлених структурних підрозділів на баланс Одеського національного університету імені I.I. Мечникова до моменту набрання законної сили рішенням у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Кабінету Міністрів України та Міністерства освіти і науки України, треті особи: Національний університет «Одеська юридична академія» та Одеський національний університет ім. I.I. Мечникова, про визнання протиправними та скасування розпорядження Кабінету Міністрів України «Про реорганізацію Національного університету «Одеська юридична академія» від 12.02.2025 року № 111-р та наказу Міністерства освіти і науки України «Про реорганізацію Національного університету «Одеська юридична академія» від 13.02.2025 № 213.

- заборони Комісії з реорганізації Національного університету «Одеська юридична академія» вчиняти дії, спрямовані на виконання п.8 наказу Міністерства освіти і науки України «Про реорганізацію Національного університету «Одеська юридична академія» від 13.02.2025 № 213, а саме заборони здійснення вивільнення працівників Національного університету «Одеська юридична академія» та її відокремлених структурних підрозділів до моменту набрання законної сили рішенням у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Кабінету Міністрів України та Міністерства освіти і науки України, треті особи: Національний університет «Одеська юридична академія» та Одеський національний університет ім. I.I. Мечникова, про визнання протиправними та скасування розпорядження Кабінету Міністрів України «Про реорганізацію Національного університету «Одеська юридична академія» від 12.02.2025 № 111-р та наказу Міністерства освіти і науки України «Про реорганізацію Національного університету «Одеська юридична академія» від 13.02.2025 № 213.

3. В обґрунтування вказаної заяви про забезпечення позову, позивач вказала, що невжиття заходів забезпечення позову істотно ускладнить або унеможливить виконання рішення суду, оскільки станом на момент звернення із позовом у даній справі, відповідачем уже вчиняються активні дії, спрямовані на виконання положень спірного наказу МОН України, а це дозволяє стверджувати про те, що за відсутності забезпечувальних заходів, до моменту розгляду справи по суті та прийняття остаточного рішення, реорганізація може бути завершена, що призведе до незворотних правових та організаційних наслідків, у вигляді безповоротного набуття правонаступником Національного університету «Одеська юридична академія» права власності на все майно, яке перебувало на праві оперативного управління у даного реорганізованого вищого начального закладу.

Також наголошено, що усі співробітники, незалежно від їх посади в Університеті, будуть піддані примусовому достроковому звільненню без будь-якого права на можливість продовження здійснення своєї наукової діяльності навіть у межах Одеського національного університету імені I.I. Мечникова, ураховуючи приписи п.п. 4 п. 8 оскаржуваного наказу Міністерства освіти і науки України.

Додатково зазначено, що переведення здобувачів освіти Університету у зв`язку із здійсненням реорганізації відбувається без врахування їх думки щодо такого переведення, а також те, що відповідно до ч. 2 ст. 31 Закону України «Про вищу освіту» реорганізація чи ліквідація закладу вищої освіти не повинна порушувати права та інтереси осіб, які навчаються у цьому закладі вищої освіти.

У заяві вказано, що з урахуванням того, що станом на момент подання даної заяви, процедура з реорганізації Університету вже триває та зважаючи на те, що усе майно Університету, яке у нього перебуває на праві оперативного управління, буде безповоротно передане в користування Одеському національному університету імені I.I. Мечникова як правонаступнику майна на підставі підпунктів 9-10 п. 8 оскаржуваного наказу Міністерства освіти і науки України, необхідним є застосування такого заходу забезпечення адміністративного позову у даній справі як заборона Кабінету Міністрів України вчиняти дії з передачі майна Університету на баланс Одеського національного університету імені I.I. Мечникова.

За таких обставин, позивач вважає, що невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити або унеможливити виконання судового рішення в адміністративній справі, а також поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, і такі заходи є адекватними, співмірними та розумними.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

4. Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 10.03.2025 у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову в адміністративній справі ОСОБА_1 до Кабінету Міністрів України, Міністерства освіти і науки України про визнання протиправними та скасування рішень - відмовлено.

5. Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що застосування судом заходів забезпечення позову, про які просить позивач, без з`ясування фактичних обставин справи означитиме надання судом передчасних правових оцінок по суті пред`явленого позову і ототожнюватиметься з фактичним задоволенням позову. Обраний позивачем спосіб забезпечення позову не є співмірним з заявленими позовними вимогами, позаяк надання правової оцінки оскаржуваному розпорядженню Кабінету Міністрів України та наказу Міністерства освіти і науки України від 13.02.2025 № 213 «Про реорганізацію Національного університету «Одеська юридична академія» можливе виключно під час розгляду справи по суті.

Також суд першої інстанції зазначив, що заява про забезпечення позову не містить посилання на беззаперечні мотиви та докази, що захист прав, свобод та інтересів позивача буде неможливим без вжиття відповідних заходів і для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

6. Позивачем подано апеляційну скаргу на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 10.03.2025.

7. Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 01.12.2025 апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задоволено та ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 10.03.2025 про відмову в забезпеченні позову у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Кабінету Міністрів України, Міністерства освіти і науки України, треті особи Національний університет «Одеська юридична академія», Одеський національний університет імені І.І. Мечникова, про визнання протиправними та скасування рішень про визнання протиправними та скасування рішень - скасовано.

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову в адміністративній справі ОСОБА_1 до Кабінету Міністрів України, Міністерства освіти і науки України, про визнання протиправними та скасування рішень - задоволено частково.

Зупинено дію наказу Міністерства освіти і науки України «Про реорганізацію Національного університету «Одеська юридична академія» від 13.02.2025 № 213 до моменту набрання законної сили рішенням у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Кабінету Міністрів України та Міністерства освіти і науки України, треті особи: Національний університет «Одеська юридична академія» та Одеський національний університет їм. І.І. Мечникова, про визнання протиправними та скасування розпорядження Кабінету Міністрів України «Про реорганізацію Національного університету «Одеська юридична академія» від 12.02.2025 № 111-р та наказу Міністерства освіти і науки України «Про реорганізацію Національного університету «Одеська юридична академія» від 13.02.2025 № 213.

Заборонено Комісії з реорганізації Національного університету «Одеська юридична академія» вчиняти дії, спрямовані на виконання п. 8 наказу Міністерства освіти і науки України «Про реорганізацію Національного університету «Одеська юридична академія» від 13.02.2025 № 213, а саме заборонено здійснення вивільнення працівників Національного університету «Одеська юридична академія» та її відокремлених структурних підрозділів до моменту набрання законної сили рішенням у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Кабінету Міністрів України та Міністерства освіти і науки України, треті особи: Національний університет «Одеська юридична академія» та Одеський національний університет ім. І.І. Мечникова, про визнання протиправними та скасування розпорядження Кабінету Міністрів України «Про реорганізацію Національного університету «Одеська юридична академія» від 12.02.2025 № 111-р та наказу Міністерства освіти і науки України «Про реорганізацію Національного університету «Одеська юридична академія» від 13.02.2025 № 213.

У задоволені решти вимог заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовлено.

8. Скасовуючи рішення суду першої інстанції та приймаючи нове про часткове задоволення заяви про забезпечення позову, суд апеляційної інстанції, виходив з того, що заява про забезпечення позову є обґрунтованою і підлягає задоволенню, оскільки існує очевидна небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивачки, і те що без вжиття таких заходів забезпечення позову відновлення її прав у майбутньому буде неможливим, а саме права на працю, отримання заробітної плати і на гідне життя.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

9. 05.01.2025 до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга Кабінету Міністрів України, в якій скаржник просить скасувати постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 01.12.2025 та залишити в силі ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 10.03.2025 у справі № 320/9328/25.

10. В обґрунтування своїх вимог скаржник зазначає, що судом апеляційної інстанції застосовано неспівмірні заходи забезпечення позову із заявленими позовними вимогами, оскільки позивачем не надано підтвердження, що саме його професійні права, як працівника, можуть бути порушеними, а також не надано доказів, що свідчили б про неможливість виконання судового рішення у даній справі у випадку задоволення позовних вимог.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ ТА КЛОПОТАННЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

11. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, визначено склад колегії суддів: головуючий суддя: Стеценко С.Г., судді: Кравчук В.М., Рибачук А.І.

12. Ухвалою Верховного Суду від 06.01.2026 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Кабінету Міністрів України на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 01.12.2025.

13. На підставі службової записки судді-доповідача Стеценка С.Г. від 12.02.2026 № 5400/26 щодо настання обставин, які унеможливлюють розгляд судових справ, у зв`язку з відпусткою судді Кравчука В.М., на підставі розпорядження заступника керівника апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду від 12.02.2026 № 205/0/78-26, протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.02.2026, визначено колегію суддів для розгляду цієї справи у складі головуючого судді Стеценка С.Г., суддів: Рибачука А.І., Тацій Л.В.

14. Позивач у поданому до Верховного Суду відзиві на касаційну скаргу проти доводів та вимог останньої заперечив, вважаючи їх безпідставними й такими, що не підлягають задоволенню.

15. МОН України подало до Верховного Суду заяву, у якій, підтримуючи доводи і вимоги касаційної скарги Кабінету Міністрів України, просить останні задовольнити, скасувати постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 01.12.2025 та залишити в силі ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 10.02.2025.

16. Ухвалою Верховного Суду від 23.02.2026 справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

17. Верховний Суд, перевіривши доводи касаційної скарги, враховуючи межі касаційного перегляду, визначені статтею 341 КАС України, а також, надаючи оцінку правильності застосування судами норм процесуального права у спірних правовідносинах, виходить з наступного.

18. Реалізація права на судовий захист, гарантованого кожному статтями 55, 124 Конституції України, багато в чому залежить від належного правового механізму, складовою якого, зокрема, є інститут забезпечення позову в судовому процесі.

19. Велика Палата Верховного Суду у постановах від 18.05.2021 у справі № 914/1570/20, від 17.01.2025 року у справі № 903/497/24, від 24.04.2024 у справі № 754/5683/22 виснувала, що під забезпеченням позову розуміють сукупність процесуальних дій, що гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. Важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення.

20. Інститут забезпечення адміністративного позову регламентовано главою 10 розділу І Загальних положень КАС України, яка визначає підстави для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а також способи забезпечення позову в адміністративному процесі, метою якого є охорона матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача.

21. Відповідно до частини 1 статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

22. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю (частина 2 статті 150 КАС України).

23. Одночасно колегія суддів зазначає, що підстави забезпечення позову, передбачені частиною 2 статті 150 КАС України, є оціночними, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

24. За умовами статті 151 КАС України позов може бути забезпечено:

зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;

забороною відповідачу вчиняти певні дії;

забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

25. Згідно із частиною 2 статті 151 КАС України суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

26. Колегія суддів зазначає, що при розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

27. Комітет Міністрів Ради Європи (далі - КМРЄ) у параграфі І та ІІ Рекомендацій від 13.09.1989 №R(89)8 «Про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах» (on provisional court protection in administrative matters) наголосив, що заявник може просити суд або інший компетентний орган вжити заходи тимчасового захисту від адміністративного акта; надаючи особі тимчасовий захист, суд бере до уваги всі обставини та інтереси; такі заходи можуть вживатися зокрема, у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо аргументи заявника на перший погляд (prima facie) спростовують правомірність такого акта.

28. КМРЄ у пункті «d» глави 5 «Ефективність судового розгляду» Рекомендацій (2004)20 «Про судовий перегляд адміністративних актів» (on judicial review of administrative acts), прийнятих 15.12.2004, також вказав, що суд повинен мати право надавати тимчасові заходи захисту до завершення провадження.

29. Водночас Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) притримується позиції, згідно з якою заходи забезпечення (тимчасові заборони), які вживає суд у процесі вирішення спору, повинні відповідати закону, враховувати суспільні (загальні) інтереси та пропорційність між використаними засобами та метою, яку прагне суд досягнути (рішення ЄСПЛ від 17.05.2016 у справі «Джиніч проти Хорватії» (Dћiniж v. Croatia), № 38359/13, пункти 61-62; рішення ЄСПЛ від 16.03.2021 у справі «Карагасаноглу проти Туреччини» (Karahasanoglu v. Turkey), заяви №21392/08 та 2 інші, пункти 144-153).

30. Отже, інститут забезпечення позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення, прийнятого в адміністративній справі.

31. Водночас, заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

32. Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

33. Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

34. Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Аналогічна правова позиція міститься у постановах Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18, від 24.04.2024 у справі № 754/5683/22 та у постановах Верховного Суду від 16.12.2020 у справі № 640/6840/20 та від 16.01.2023 у справі № 640/1995/22.

35. Водночас, колегія суддів зазначає, що будь-яке забезпечення позову в адміністративній справі є наданням тимчасового захисту до вирішення справи по суті, який застосовується у виключних випадках за наявності об`єктивних обставин, які дозволяють зробити обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів потягне за собою більшу шкоду, ніж їх застосування.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 20.03.2019 у справі № 826/14951/18 та від 28.10.2020 у справі № 140/2474/20 та ін.

36. Як встановлено матеріалами справи, предметом даного спору є розпорядження Кабінету Міністрів України № 111-р від 12.02.2025 «Про реорганізацію Національного університету «Одеська юридична академія»«, а також наказ Міністерства освіти і науки України № 213 від 13.02.2025 «Про реорганізацію Національного університету «Одеська юридична академія».

37. Так, розпорядженням Кабінету Міністрів України № 111-р від 12.02.2025 вирішено:

- погодитися з пропозицією Міністерства освіти і науки щодо реорганізації Національного університету «Одеська юридична академія» (код згідно з ) шляхом приєднання його до Одеського національного університету імені І.І. Мечникова (код згідно з ). Реорганізацію здійснити в межах бюджетних призначень, передбачених зазначеному Міністерству на відповідні цілі;

- установити, що Одеський національний університет імені І.І. Мечникова є правонаступником майна, прав та обов`язків Національного університету «Одеська юридична академія»;

- взяти до відома, що здобувачі вищої освіти та інші особи, які навчаються в Національному університеті «Одеська юридична академія», його відокремлених структурних підрозділах, продовжують навчання в Одеському національному університеті імені І.І. Мечникова та його відокремлених структурних підрозділах за обраними спеціальностями та джерелами фінансування;

- Міністерству освіти і науки здійснити в установленому законодавством порядку заходи, пов`язані з реорганізацією Національного університету «Одеська юридична академія».

38. На виконання вказаного розпорядження Міністерством освіти і науки прийнятий наказ № 213 від 13.02.2025 «Про реорганізацію Національного університету «Одеська юридична академія», яким вирішено:

« 1. Реорганізувати Національний університет «Одеська юридична академія» (код згідно з ) шляхом приєднання його до Одеського національного університету імені І. І. Мечникова (код згідно з ) разом з відокремленими структурними підрозділами.

2. Установити, що Одеський національний університет імені І.І. Мечникова є правонаступником всього майна, прав та обов`язків Національного університету «Одеська юридична академія», її відокремлених структурних підрозділів та використовує у своїй діяльності ліцензії на надання освітніх послуг, видані Національному університету «Одеська юридична академія», до переоформлення ліцензій в установленому законодавством порядку.

3. Встановити, що здобувачі вищої освіти та інші особи, які навчаються в Національному університеті «Одеська юридична академія» та його відокремлених структурних підрозділах продовжують навчання в Одеському національному університеті імені І. І. Мечникова та його відокремлених структурних підрозділах за обраними ними під час вступу спеціальностями та джерелами фінансування навчання відповідно.

8. Комісії:

- попередити в установленому порядку працівників Національного університету «Одеська юридична академія» та її відокремлених структурних підрозділів про реорганізацію та забезпечити дотримання їх трудових прав та соціальних гарантій у порядку, визначеному законодавством України, у тому числі повідомити Державну службу зайнятості України про заплановане вивільнення працівників;

- після закінчення строку для пред`явлення (заявлення) вимог кредиторами та задоволення чи відхилення цих вимог: скласти передавальні акти державного майна Національного університету «Одеська юридична академія», погоджені головою та членами Комісії, що повинні містити положення про правонаступництво щодо всіх зобов`язань стосовно всіх кредиторів та дебіторів, включаючи зобов`язання, які оспорюються сторонами, та в десятиденний строк подати у шести примірниках на затвердження Міністерству освіти і науки України.».

39. Вважаючи вказані розпорядження та наказ протиправними, позивач звернулась із позовом до суду.

40. Обґрунтовуючи порушення вказаними рішеннями своїх прав, ОСОБА_1 вказала, що вона є працівником Національного університету «Одеська юридична академія» - завідувач кафедри організації судових, правоохоронних органів та адвокатури, а тому реорганізація цієї установи безпосередньо впливає на її інтереси, пов`язані із реалізацією права на працю та наданням освітніх послуг.

Посилається на те, що відповідно до п. 8 оскаржуваного наказу підлягає вивільненню на підставі положень Кодексу законів про працю України без будь якого врахування її переважного права на залишення на роботі.

Зазначає, що відповідачами вчиняються дії, спрямовані на виконання спірного наказу у максимально скорочені терміни. З моменту прийняття оскаржуваного наказу, формування та призначення комісії з реорганізації пройшло менше дня, а тому існує реальна імовірність, що до моменту розгляду даного спору по суті та набрання судовим рішенням у справі законної сили, процес реорганізації буде завершено.

Звертає увагу на те, що у випадку задоволення позовних вимог позивачки, її поновлення на посаді фактично буде неможливим, оскільки місця теперішньої роботи позивача, на момент набрання законної сили рішенням суду про визнання протиправним та нечинним, у тому числі спірного наказу, не буде існувати.

41. Суд звертає увагу на те, що судом апеляційної інстанції у даній справі за заявою позивача вирішено вжити заходи забезпечення позову шляхом:

- зупинення дії наказу Міністерства освіти і науки України «Про реорганізацію Національного університету «Одеська юридична академія» від 13.02.2025 № 213 до моменту набрання законної сили рішенням у даній справі;

- заборони Комісії з реорганізації Національного університету «Одеська юридична академія» вчиняти дії, спрямовані на виконання п. 8 наказу Міністерства освіти і науки України «Про реорганізацію Національного університету «Одеська юридична академія» від 13.02.2025 № 213, а саме заборонити здійснення вивільнення працівників Національного університету «Одеська юридична академія» та її відокремлених структурних підрозділів до моменту набрання законної сили рішенням у даній справі.

42. Як вірно встановлено судом апеляційної інстанції, станом на момент подання позивачем заяви про забезпечення позову процес реорганізації університету розпочато та здійснюються активні дії щодо його втілення.

Так, матеріалами справи встановлено, що 13.02.2025 прийнято оскаржуваний наказ МОН України № 213.

Пунктом 4 зазначеного наказу Міністерства освіти і науки України від 13.02.2025 № 213 передбачено утворення Комісії з реорганізації Національного університету «Одеська юридична академія» у складі згідно з додатком.

14.02.2025 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стосовно Національного університету «Одеська юридична академія» було внесено зміни, а саме «Внесення рішення засновників (учасників) юридичної особи або уповноваженого ними органу щодо припинення юридичної особи в результаті її реорганізації». Тип реорганізації: приєднання. Визначено голову комісії з припинення та її членів.

14.02.2025 відбулося перше засідання комісії з реорганізації вищого навчального закладу. За результатами засідання було обрано голову комісії та визначено її місцезнаходження.

Також, у зв`язку з утворенням комісії з реорганізації університету 14.02.2025 припинено повноваження ректора Національного університету «Одеська юридична академія».

43. Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції, зважаючи на положення оскаржуваного наказу та зокрема його підпункту 4 пункту 8 про існування реальної загрози вивільнення позивача у зв`язку із скороченням його посади внаслідок здійснюваної реорганізації.

44. Суд зазначає, що у разі задоволення позовних вимог у даному спорі фактичне виконання судового рішення буде суттєво ускладнене або ж взагалі неможливе, оскільки повернення до початкового стану потребуватиме проведення комплексних заходів зворотної реорганізації, практичне здійснення яких обґрунтовано поставлено судом першої інстанції під сумнів.

45. Внаслідок здійсненої та завершеної на виконання спірного наказу реорганізації, права позивача, за захистом яких вона звернулась до суду, не будуть фактично захищені у разі задоволення позовних вимог, що суперечить завданню адміністративного судочинства. У цьому випадку позивачу доведеться вживати додаткових заходів для захисту своїх прав у судовому порядку, що істотно ускладнить їх поновлення.

46. Виходячи із зазначеного, сама лише наявність механізму поновлення на роботі неправомірно звільненого працівника та можливість його поновлення на «рівнозначній» посаді у новій установі не унеможливлює застосування заходів забезпечення позову у даному спорі, а навпаки, свідчить про те, що поновлення прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду, буде істотно ускладнене або ж взагалі неможливе.

47. Суд зазначає, що без вжиття заходів забезпечення позову існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам працівників, до кола яких належить і позивачка, до ухвалення судового рішення у даній справі, а відновлення таких прав буде істотно ускладнене чи взагалі неможливе у разі задоволення позову після проведеної реорганізації Національного університету «Одеська юридична академія».

48. Таким чином, виходячи із конкретних обставин даної справи, колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції, що обраний позивачем та застосований спосіб забезпечення адміністративного позову відповідає його предмету та, водночас, вжиття таких заходів не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямоване лише на збереження існуючого становища до розгляду справи по суті заявлених вимог.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 17.01.2020 у справі № 461/3212/17.

49. Щодо посилання скаржника на те, що ОСОБА_1 станом на час подання заяви не було звільнено, не є свідченням того, що її не може бути звільнено у подальшому на підставі положень спірного наказу, а також не свідчать про неможливість вжиття заходів забезпечення позову, які за своїм характером є саме попереджувальними заходами щодо обставин, які можуть змінити правове становище позивача до ухвалення судового рішення, що унеможливлять ефективний судовий захист його порушених прав.

50. Також, необґрунтованими є посилання скаржника на порушення судом апеляційної інстанції заборон, встановлених частиною 3 статті 151 КАС України, оскільки оскаржуваною постановою суд не зупиняв дію актів та не встановлював будь-яких заборон чи обов`язків для органів, перелік яких наведений у цій статті.

51. Частково задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд апеляційної інстанції, керуючись вимогами статей 150, 151 КАС України, задовольнив вимоги лише в тій частині, де існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам та інтересам позивача, оскільки реалізація п. 8 спірного наказу відповідача може призвести до негативних наслідків для ОСОБА_1 до ухвалення рішення у справі. Вжиті заходи обмежені виключно тими вимогами, що спрямовані на безпосередній захист порушених прав позивача, без втручання у права третіх осіб або широкі повноваження суб`єкта владних повноважень.

52. Верховний Суд погоджується із висновком суду апеляційної інстанції в частині вжитих заходів забезпечення позову, оскільки існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам працівників, до кола яких належить і позивач, до ухвалення судового рішення у даній справі, а відновлення таких прав буде істотно ускладнене чи взагалі неможливе у разі задоволення позову після проведеної реорганізації Національного університету «Одеська юридична академія».

53. У свою чергу, вжиття судом заходів забезпечення позову, у зазначеній частині, не порушить прав та законних інтересів відповідача чи інших осіб.

54. Крім того, у разі невжиття заходів забезпечення позову, у зазначеній частині, можливе настання негативних наслідків, для виправлення яких позивачу буде необхідно докласти значних зусиль та витрат.

55. Водночас, зупинення дії спірного наказу носить тимчасовий характер, не є тотожним його скасуванню та не є фактичним вирішенням спору по суті.

56. Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція), кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

57. Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006 у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

58. У рішенні від 31.07.2003 у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Салах Шейх проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17.07.2008) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

59. Отже, враховуючи заявлені вимоги про забезпечення позову, колегія суддів погоджується із висновком суду апеляційної інстанції щодо наявності підстав для часткового задоволення заяви про вжиття заходів забезпечення позову у обраний заявником спосіб.

60. У цьому випадку застосування заходів забезпечення позову спрямоване виключно на збереження існуючого становища до розгляду справи по суті заявлених вимог та встановлення їх обґрунтованості.

61. Вищевикладеним спростовуються доводи Кабінету Міністрів України, зазначені у касаційній скарзі.

62. Частиною першою статті 350 КАС України визначено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

63. З огляду на викладене, висновки суду апеляційної інстанцій щодо часткового задоволення заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, є правильними, обґрунтованими, відповідають нормам матеріального та процесуального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення відсутні.

Керуючись статтями 345, 349, 350, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Кабінету Міністрів України залишити без задоволення.

Постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 01.12.2025 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає.

Судді С.Г. Стеценко

А.І. Рибачук

Л.В. Тацій