Справа № 260/6577/24
Суддя: Ільчишин Надія Василівна
Дата ухвалення: 2026-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2026 рокуЛьвівСправа № 260/6577/24 пров. № А/857/6579/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ільчишин Н.В.,

суддів Гуляка В.В., Матковської З.М.,

розглянувши у письмовому провадженні в м. Львові апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «КРОК ВУД» на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2024 року (судді Дору Ю.Ю., ухвалене у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження в м. Ужгород) у справі №260/6577/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КРОК ВУД» до Закарпатської митниці про визнання протиправним та скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «КРОК ВУД» (далі - позивач, ТОВ «КРОК ВУД») звернулося до Закарпатської митниці (далі - відповідач), в якій просить визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 10.09.2024 за №КТ-UA-2024 про визначення коду товару за поданою митною декларацією №24UA22U0 від 09.09.2024 року.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2024 року відмовлено в задоволенні позову.

Не погоджуючись із вказаним рішенням позивач подав апеляційну скаргу, яку обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення допущено порушення норм процесуального та матеріального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позов повністю. Вказує, що окрім підтвердження спільного використання сонячних панелей та інверторів, факт укомплектування даного обладнання компонентами для безпосереднього живлення споживачів, є вирішальним при класифікації товарів у товарних позиція 8501 або 8504 та 8541, а суд у мотивувальній частині рішення обґрунтовував рішення так само посилаючись на пояснення до товарної позиції 8501. Так відповідно пояснень, до цієї товарної позиції також входять фотоелектричні генератори, які являють собою панель фотоелементів у поєднанні з іншими пристроями, наприклад, акумуляторними батареями та електронними пристроями керування (регулятор напруги, інвертор і т.п.) і панелями чи блоками, укомплектованими простими елементами (наприклад, діодами для регулювання напрямку струму), які безпосередньо живлять, наприклад, двигун або електролізер. За змістом вказаних пояснень, до товарної позиції 8501 відносяться не всі фотоелектричні генератори, які являють собою панель фотоелементів у поєднанні з іншими пристроями, а тільки ті, які поєднуються також із панелями чи блоками, що безпосередньо живлять споживачів. Генератори високої напруги та сонячні елементи, складені чи нескладені в модулі, але не укомплектовані компонентами для безпосереднього живлення споживачів, класифікуються у товарних позиціях 8504 та 8541 відповідно, що також узгоджується із поясненнями до товарної позиції 8541. З аналізу пояснень до товарної позиції 8501 УКТ ЗЕД слідує, що до цієї товарної позиції входять фотоелектричні генератори, які являють собою сукупність пов`язаних між собою: 1) панель фотоелементів; 2) у поєднанні з іншими пристроями, наприклад, акумуляторними батареями та електронними пристроями керування (регулятор напруги, інвертор і т. п.) і; 3) панелями чи блоками, укомплектованими простими елементами (наприклад, діодами для регулювання напрямку струму), які безпосередньо живлять, наприклад, двигун або електролізер. Тобто, фотоелектричні генератори мають бути укомплектовані сумісним обладнанням, яке може спільно використовуватися та яке складається із трьох елементів: панелі фотоелементів; інвертори або акумуляторні батареї; панелі чи блоки які регулюють струм та через які безпосередньо живляться прилади. Сонячні панелі генерують сонячну електроенергію постійного струму, інвертори постійний струм змінюють на змінний струм, а ця перетворена електрична енергія накопичується в акумуляторах та через блоки регулювання струму така подається відповідної напруги (220 або 380 В) на певні прилади, тобто факт укомплектування, зокрема, сонячних панелей, компонентами для безпосереднього живлення споживачів, є вирішальним при класифікації товарів у товарних позиція 8501 або 8504 та 8541. Отже для віднесення товару до товарної позиції 8501, окрім документального підтвердження можливості спільного використання сонячних панелей та інверторів є підтвердження обладнання таких пристроїв компонентами, які безпосередньо живлять споживача, на що не надав оцінки суд. Звертає увагу, що у роз`ясненні Державної митної служби України від 11 вересня 2024 року, вказано що для об`єднання пристроїв товарних позицій 8541, 8504 та 8507 необхідна технічна документація (проект, схема креслення, розрахунок тощо) щодо можливості їх спільного використання з метою перетворення енергії та подачі її споживачам (товарна позиція 8501). До таких висновків щодо сутності доказів та, зокрема, визначення критеріїв їх допустимості дійшов Верховний Суд у постанові від 19 вересня 2022 року у справі № 280/8987/20. Всупереч наведеним нормам, суд за відсутності відповідної технічної документації, без залучення знань експертів, на підставі трактування одного листа та ґрунтуючись на припущеннях відповідача, встановив, що сонячна панель та інвертор, можуть генерувати електричну енергію та подавати її безпосередньо на якийсь пристрій. Гарантійний лист про використання товару у власній діяльності, який судом взято до уваги як належний та допустимий доказ, підтверджує, що на адресу ТОВ «КРОК ВУД» згідно інвойсу №00279/2024 від 26.08.2024 року надійшов комплект обладнання, а саме: 1) фотоелектричні панелі; 2) інвертори; 3) кабель; 4) кабельні з`єднувачі. Тобто, у цьому листі під «комплектом обладнання» малось на увазі весь товар, який переміщувався по одному інвойсу. Разом з цим, митний орган із тексту цього листа виокремив необхідний контекст та вказав, що декларант підтвердив про комплектність двох різних товарів, яким визначено різні коди відповідно до їхнього функціонального призначення. При цьому, посадові особи відповідача повинні були віднести до одного коду товару, що і панелі та інвертори, також інші два товари, які перевозились по одному інвойсі від 26.08.2024 та обґрунтувати, що 648 сонячних панелей можуть бути підключені до 4 інверторів за допомогою 8000 метрів кабеля та 100 з`єднувачів і ці 4 компоненти становлять фотогенеруючу установку. Відповідно до відомостей декларації країни відправлення №24DE31J7 від 03.09.2024 року, яка надана до митного оформлення разом з іншими документами, товар №1 (фотоелектричні панелі) відправником віднесено до товарної позиції за номером 854143, а товар №2 (інвертори) віднесено до товарної позиції за номером 850440, тобто віднесено товар до тих кодів, що і позивач. Верховний Суд у постанові від 27.03.2028 у справі № 802/205/17-а вказав на наступний висновок: «Суди встановили, що при митному оформленні товару позивач вказав у МД від 15.03.2016 № 401090002/2016/005508 саме ті характеристики товару, а також той код товарної позиції (3402 12 00 90), який був зазначений виробником та експортером товару в усіх товаросупровідних документах, що додавались до митної декларації, а також ті дані, які були вказані в експортній декларації країни експортера ввезеного товару, до яких відповідно до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур застосовуються одні і ті ж правила класифікації для тлумачення та встановлений єдиний обсяг розділів, груп, товарних позицій і субпозицій.». Інформація про товар, що розміщена на веб-сайті/міститься у товаросупровідних виробника документах виробника цього товару, є достовірною до тих пір, поки не буде доведено протилежне.».

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач заперечує проти її задоволення і просить відмовити в її задоволенні.

ТОВ «КРОК ВУД» подало до суду додаткові пояснення у справі.

Відповідно до статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до статті 311 КАС України розгляд справи призначено в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що подана скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що 09.09.2024 ТОВ «КРОК ВУД» було подано до митного оформлення митну декларацію №24UA22U0.

Згідно поданої митної декларації було задекларовано 4 товари: фотоелектричні сонячні панелі JA SOLAR JAM72D40 потужністю 590Вт (648шт.), які заявлено за кодом згідно УКТ ЗЕД; інвертори Growatt MAX 125KTL3-X LV потужністю 125кВт (4шт.), які заявлено за кодом згідно УКТ ЗЕД; електричні провідники (кабелі), які заявлено за кодом згідно УКТ ЗЕД; комплекти кабельних з`єднувачів, які заявлено за кодом згідно УКТ ЗЕД.

Разом з митною декларацією до митного оформлення було подано товаросупровідні документи: - зовнішньоекономічний контракт від 27.05.2024 року № 27052024; - рахунок-проформа від 26.08.2024 року № 00279/2024; - пакувальний лист від 03.09.2024 року № 279/0309; автотранспортна накладна CMR від 03.09.2024 року № 00309; - копія декларації країни відправлення від 03.09.2024 № 24DE31J7; - акт про проведення фізичного огляду товарів від 06.09.2024 року;- технічна документація на товари та їх фото (додані до позовної заяви), а також гарантійне зобов`язання підприємства ТОВ Крок Вуд від 09.09.2024 року № 219, в якому вказано, що на адресу вказаного підприємства згідно інвойсу від 26.08.2024 № 00279/2024 надійшов комплект обладнання, який постачається для використання у власній виробничій діяльності і не призначений для продажу чи передачі іншим (стороннім) особам, що являється документальним підтвердженням спільного використання товарів, вказаних у інвойсі.

За вказаною МД №24UA22U0 автоматизованою системою управління ризиками також було, зокрема, згенеровано форму контролю 118-3 Здійснення контролю правильності класифікації товарів згідно з УКТЗЕД спеціалізованим підрозділом митниці для прийняття рішення про визначення коду товару, в якій було зазначено: Можливе заявлення в митній декларації недостовірних відомостей щодо коду товару згідно з УКТ ЗЕД, що може призвести до зменшення митних платежів. Ймовірна класифікація за кодом згідно з УКТЗЕД.

За результатами перевірки правильності класифікації товарів на підставі поданих до митного оформлення документів згідно МД №24UA22U0 та з урахуванням профілю ризику, згенерованою автоматизованою системою управління ризиками Закарпатською митницею було прийнято оскаржуване рішення щодо класифікації товарів № 24UA8-CT від 10.09.2024, згідно з яким товар №1 - фотоелектричні сонячні панелі JA SOLAR JAM72D40 потужністю 590Вт (648шт.) та товар №2 - інвертори Growatt MAX 125KTL3-X LV потужністю 125кВт (4шт.) класифіковано у товарній підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД, як сонячну фотоелектричну електрогенеруючу систему (фотоелектричний генератор змінного струму).

Позивач не погоджуючи із рішенням Закарпатської митниці від 10.09.2024 №КТ- UA-2024 про визначення коду товару за поданою митною декларацією №24UA22U0 від 09.09.2024 звернувся із даним позовом до суду.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Митне оформлення за правилами регулювання положень частини 1 статті 248 Митним кодексом України (далі МК України) розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Відповідно до частини 1 статті 246 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Частинами 1, 2 статті 69 МК України встановлено, що товари при їх декларуванні підлягають класифікації, тобто у відношенні товарів визначаються коди відповідно до класифікаційних групувань, зазначених в УКТЗЕД. Органи доходів і зборів здійснюють контроль правильності класифікації товарів, поданих до митного оформлення, згідно з УКТЗЕД.

За приписами статті 67 МК України українська класифікація товарів зовнішньоекономічної діяльності (УКТЗЕД) складається на основі Гармонізованої системи опису та кодування товарів та затверджується законом про Митний тариф України. В УКТЗЕД товари систематизовано за розділами, групами, товарними позиціями, товарними підпозиціями, найменування і цифрові коди яких уніфіковано з Гармонізованою системою опису та кодування товарів. Для докладнішої товарної класифікації використовується сьомий, восьмий, дев`ятий та десятий знаки цифрового коду. Структура десятизнакового цифрового кодового позначення товарів в УКТЗЕД включає код групи (перші два знаки), товарної позиції (перші чотири знаки), товарної підпозиції (перші шість знаків), товарної категорії (перші вісім знаків), товарної підкатегорії (десять знаків).

Указом Президента України від 17 травня 2002 року "Про приєднання України до Міжнародної конвенції про Гармонізовану систему опису та кодування товарів" Україна приєдналась до вказаної системи.

Згідно з пунктом "а" статті 3 Міжнародної конвенції про Гармонізовану систему опису та кодування товарів (дата підписання: 14 червня 1983 року), що є частиною національного законодавства, Договірна Сторона Конвенції зобов`язується, що її митно-статистичні номенклатури будуть знаходиться відповідно до Гармонізованої системи з моменту набуття чинності справжньої Конвенції по відношенню до цієї Сторони. Тим самим вона зобов`язується по відношенню до своєї номенклатури митних тарифів і статистичної номенклатури: використовувати всі товарні позиції і субпозиції Гармонізованої системи, а також цифрові коди, що відносяться до них, без яких-небудь доповнень або змін; застосовувати основні правила класифікації для тлумачення Гармонізованої системи, а також всі примітки до розділів, груп і субпозицій і не змінювати об`єм розділів, груп, товарних позицій і субпозицій Гармонізованої системи; дотримуватись порядку кодування, прийнятий в Гармонізованій системі.

За змістом пунктів 1, 2, 3, 4, 6 Основних правил інтерпретації УКТЗЕД додатку до Закону України "Про митний тариф України" від 19 вересня 2013 року N 584-VII, класифікація товарів в У КТЗЕД здійснюється за такими правилами:

Назви розділів, груп і підгруп наводяться лише для зручності користування У КТЗЕД; для юридичних цілей класифікація товарів в У КТЗЕД здійснюється виходячи з назв товарних позицій і відповідних приміток до розділів чи груп і, якщо цими назвами не передбачено іншого, відповідно до таких правил:

(а) будь-яке посилання в назві товарної позиції на будь-який виріб стосується також некомплектного чи незавершеного виробу за умови, що він має основну властивість комплектного чи завершеного виробу. Це правило стосується також комплектного чи завершеного виробу (або такого, що класифікується як комплектний чи завершений згідно з цим правилом), незібраного чи розібраного; (Ь) будь-яке посилання в назві товарної позиції на будь-який матеріал чи речовину стосується також сумішей або сполук цього матеріалу чи речовини з іншими матеріалами чи речовинами. Будь-яке посилання на товар з певного матеріалу чи речовини розглядається як посилання на товар, що повністю або частково складається з цього матеріалу чи речовини. Класифікація товару, що складається більше ніж з одного матеріалу чи речовини, здійснюється відповідно до вимог правила 3.

У разі коли згідно з правилом 2 (Ь) або з будь-яких інших причин товар на перший погляд (prima facie) можна віднести до двох чи більше товарних позицій, його класифікація здійснюється таким чином: (а) перевага надається тій товарній позиції, в якій товар описується конкретніше порівняно з товарними позиціями, де дається більш загальний його опис. Проте в разі коли кожна з двох або більше товарних позицій стосується лише частини матеріалів чи речовин, що входять до складу суміші чи багатокомпонентного товару, або лише частини товарів, що надходять у продаж у наборі для роздрібної торгівлі, такі товарні позиції вважаються рівнозначними щодо цього товару, навіть якщо в одній з них подається повніший або точніший опис цього товару; (Ь) суміші, багатокомпонентні товари, які складаються з різних матеріалів або вироблені з різних компонентів, товари, що надходять у продаж у наборах для роздрібної торгівлі, класифікація яких не може здійснюватися згідно з правилом 3 (а), повинні класифікуватися за тим матеріалом чи компонентом, який визначає основні властивості цих товарів, за умови, що цей критерій можна застосувати; (с) товар, класифікацію якого не можна здійснити відповідно до правила 3 (а) або З (b), повинен класифікуватися в товарній позиції з найбільшим порядковим номером серед номерів товарних позицій, що розглядаються.

Товар, який не може бути класифікований згідно з вищезазначеними правилами, класифікується в товарній позиції, яка відповідає товарам, що найбільше подібні до тих, що розглядаються.

Для юридичних цілей класифікація товарів у товарних підпозиціях, товарних категоріях і товарних підкатегоріях здійснюється відповідно до назви останніх, а також приміток, які їх стосуються, з урахуванням певних застережень (mutatis mutandis), положень вищезазначених правил за умови, що порівнювати можна лише назви одного рівня деталізації. Для цілей цього правила також можуть застосовуватися відповідні примітки до розділів і груп, якщо в контексті не зазначено інше.

При прийнятті класифікаційного рішення було враховано норми Митного тарифу України, затвердженого Законом України "Про Митний тариф України" від 19 жовтня 2022 року № 2697-ІХ та визначальні характеристики товару.

Для класифікації товарів в Україні використовується Українська класифікація товарів зовнішньоекономічної діяльності (далі - УКТ ЗЕД), яку розроблено на виконання Україною своїх міжнародних зобов`язань, а саме положень Міжнародної конвенції про Гармонізовану Систему опису та кодування товарів (далі - ГС), Договірною стороною якої Україна стала згідно з Указом Президента України від 17 травня 2002 року № 466/2002 «Про приєднання України до Міжнародної конвенції про Гармонізовану систему опису та кодування товарів» з набуттям усіх прав та зобов`язань, передбачених статтями Конвенції.

Чинна УКТ ЗЕД побудована на основі ГС версії 2022 року і встановлена Законом України від 19 жовтня 2022 року № 2697-ІХ «Про Митний тариф України».

З метою забезпечення єдиного тлумачення і застосування УКТ ЗЕД в Україні запроваджено Пояснення до УКТ ЗЕД, побудовані на основі пояснень до ГС версії 2022 року та Комбінованої номенклатури Європейського Союзу і затверджені наказом Держмитслужби від 14.12.2022 №543 (далі - Пояснення до УКТ ЗЕД)

Класифікація товарів в УКТ ЗЕД здійснюється з урахуванням Основних правил інтерпретації УКТ ЗЕД (далі - ОПІ), які затверджені Законом України «Про митний тариф України», та характеристик товару, визначальних для його класифікації, які встановлюються за результатами вивчення технічної документації, паспортних даних на товар, товаросупровідних документів, інформації про товар, розміщеної у відкритому доступі мережі Інтернет, та у разі потреби, результатів лабораторних досліджень конкретного товару.

Відповідно до Правила 1 ОПІ назви розділів, груп та підгруп наводяться лише для зручності користування. Для юридичних цілей класифікація товарів проводиться виходячи з найменувань товарних позицій і відповідних приміток до розділів чи груп і, якщо такі тексти назв та примітки не вимагають іншого, відповідно до таких положень.

Положеннями Правила 6 ОПІ визначено, що для юридичних цілей класифікація товарів у підпозиціях будь-якої товарної позиції проводиться відповідно до назви підпозицій і приміток, які стосуються підпозицій, а також визначених Правил, за умови, що порівнювати можна лише підпозиції одного рівня. У цілях цього Правила також можуть застосовуватися відповідні примітки до розділів та груп, якщо не обумовлено інше.

Згідно з текстовим описом товарної позиції 8501 УКТ ЗЕД у ній розглядаються «Двигуни та генератори, електричні (крім електрогенераторних установок)». У поясненнях до товарної позиції 8501 зазначено, що до цієї товарної позиції також входять фотоелектричні генератори, які являють собою панель фотоелементів у поєднанні з іншими пристроями, наприклад, акумуляторними батареями та електронними пристроями керування (регулятор напруги, інвертор і т.п.) і панелями чи блоками, укомплектованими простими елементами (наприклад, діодами для регулювання напрямку струму), які безпосередньо живлять, наприклад, двигун або електролізер.

Відповідно до Примітки 4 до Розділу XVI у разі якщо машина (включаючи комбінацію машин) складається з окремих комплектувальних вузлів (незалежно від того, розміщені вони окремо чи з`єднані між собою трубопроводами, трансмісійними механізмами, електричними кабелями чи іншими пристроями), призначених для забезпечення одночасного виконання чітко визначених функцій, включених до однієї з товарних позицій групи 84 або 85, таку машину потрібно класифікувати у товарній позиції, що відповідає визначеній функції (роздруківка Приміток до Розділу XVI Митного тарифу додається).

Згідно з листом Державної митної служби України від 11.09.2024 за №15/15-04-01/7/4826 щодо класифікації сонячних панелей, інверторів, електричних акумуляторів класифікація зазначених товарів здійснюється наступним чином: у разі документального підтвердження спільного використання товарів вони класифікуються у товарній позиції 8501 згідно Примітки 4 до Розділу XVI УКТ ЗЕД; в іншому випадку - у товарних позиціях 8541, 8504, 8507, що відповідають їх функціональним характеристикам.

Аналізуючи доводи апелянта колегія суддів вважає, що враховане судом першої інстанції гарантійне зобов`язання ТОВ «Крок Вуд» від 09.09.2024 № 219, подане до митного оформлення разом з МД №24UA22U0, на адресу вказаного підприємства згідно інвойсу від 26.08.2024 №00279/2024 підтверджує, що до позивача надійшов комплект обладнання, який постачається для використання у власній виробничій діяльності і не призначений для продажу чи передачі іншим (стороннім) особам, що являється документальним підтвердженням спільного використання товарів, вказаних у інвойсі (а.с.57 зворот).

Таким чином, ТОВ «Крок Вуд» самостійно у визначеному законом порядку було надано підтвердження митному органу, що товари, які надійшли на його адресу згідно інвойсу від 26.08.2024 №00279/2024 являються комплектом обладнання і призначене для використання у власній виробничій діяльності, що повністю спростовує доводи апеляційної скарги, адже гарантійне зобов`язанням від 09.09.2024 № 219, є належним доказом.

Крім того, спільне використання даного обладнання може бути підтверджене звичайними математичними розрахунками потужності даної системи, які не потребують спеціальних знань. Згідно з наданою декларантом технічною інформацією товарів загальна потужність 648-ми сонячних панелей, потужність кожної з яких 590Вт, складає 648*590=382320Вт, тобто 382,32кВт, а загальна потужність 4-ьох інверторів, потужність кожного з яких 125кВт, складає 125*4=500кВт, відповідні розрахунки та інформація, наявна у гарантійному зобов`язанні ТОВ «Крок Вуд» підтверджує, що вказана сонячна фотоелектрична електрогенеруюча система повністю відповідає текстовому опису товарної позиції 8501 УКТ ЗЕД та примітці 4 до Розділу XVI УКТ ЗЕД і повинна класифікуватись у товарній підкатегорії . Правомірність оскаржуваного рішення підтверджується наявністю діючих рішень митних органів щодо класифікації товарів для митних цілей, які згідно з ч.7 статті 69 МК України є обов`язковими та наявні у програмно-інформаційних комплексах, якими користуються декларанти або уповноважені ними особи під час декларування товарів та подання митних декларацій до митного оформлення, а також наявні у вільному доступі на офіційному сайті Державної митної служби України.

Таким чином, митним органом встановлено з чим погодився суд, що декларантом, за наявності всіх необхідних документів (зокрема, технічної інформації та гарантійного зобов`язання підприємства), не враховано положення Правил 1, 6 Основних правил інтерпретації УКТ ЗЕД, пояснень до товарної позиції 8501 та діючих класифікаційних рішень на аналогічні товари, які згідно з ч.7 статті 69 МК України для митних цілей є обов`язковими.

Частиною 1 статті 246 МК України визначено, що метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

За приписами частини 3 статті 318 МК України митний контроль передбачає виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Відповідно до статті 248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Засвідчення органом доходів і зборів прийняття товарів, транспортних засобів комерційного призначення та документів на них до митного оформлення здійснюється шляхом проставляння відбитків відповідних митних забезпечень (у тому числі за допомогою інформаційних технологій), інших відміток на митній декларації або документі, який відповідно до законодавства її замінює, а також на товаросупровідних та товарно-транспортних документах у разі їх подання на паперовому носії.

Митна декларація реєструється та приймається органом доходів і зборів у порядку, що визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику (частина 1 статті 264 МК України).

Митна декларація приймається для митного оформлення, якщо вона подана за встановленою формою, підписана особою, яка її подала, і перевіркою цієї декларації встановлено, що вона містить всі необхідні відомості і до неї додано всі документи, визначені цим Кодексом. Факт прийняття митної декларації засвідчується посадовою особою органу доходів і зборів, яка її прийняла, шляхом проставлення на ній відбитка відповідного митного забезпечення та інших відміток (номера декларації, дати та часу її прийняття тощо), у тому числі з використанням інформаційних технологій (частина 6 статті 264 МК України).

Згідно з частинами 3 - 5 статті 69 МК України товари на вимогу посадової особи органу доходів і зборів декларант або уповноважена ним особа зобов`язані надати усі наявні відомості, необхідні для підтвердження заявлених ними кодів товарів, поданих до митного оформлення, а також зразки таких товарів та/або техніко-технологічну документацію на них.

Порядок роботи відділу митних платежів (далі - ВМП), підрозділу митного оформлення (далі - ПМО) та митного поста під час здійснення контролю правильності класифікації товарів, прийняття попередніх рішень про класифікацію товарів та рішень про визначення коду товару, здійснення митних процедур, пов`язаних з контролем правильності класифікації товарів при митному контролі та оформленні товарів, що переміщуються через митний кордон України (далі - товари), порядок взаємодії з іншими структурними підрозділами митного органу при вирішенні питань класифікації товарів, а також здійснення оформлення та реєстрації рішень, надання звітності та інші питання роботи ВМП, ПМО, митного поста у напрямі класифікації товарів згідно з Українською класифікацією товарів зовнішньоекономічної діяльності (далі - УКТЗЕД) регламентовано Порядком роботи відділу митних платежів, підрозділу митного оформлення митного органу та митного поста при вирішенні питань класифікації товарів, що переміщуються через митний кордон України, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30 травня 2012 року №650 (далі - Порядок 650).

Пунктом 2 розділу 1 вказаного Порядку 650, класифікація товару - класифікація товару - визначення коду товару відповідно до вимог Основних правил інтерпретації УКТ ЗЕД, передбачених Законом України «Про Митний тариф України» (далі - Основні правила інтерпретації УКТ ЗЕД), з урахуванням Пояснень до УКТ ЗЕД, рішень Комітету з Гармонізованої системи опису та кодування товарів Всесвітньої митної організації, методичних рекомендацій щодо класифікації окремих товарів згідно з вимогами УКТ ЗЕД, розроблених центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну митну політику відповідно до вимог Митного кодексу України (далі - Кодекс), до початку переміщення товару через митний кордон України, під час митного оформлення та після завершення митного оформлення.

Контроль правильності класифікації товарів - перевірка відповідності опису товару та відповідного йому коду в митній декларації вимогам Основних правил інтерпретації УКТ ЗЕД під час проведення процедур його митного контролю та митного оформлення або після них.

Посадова особа ПМО чи митного поста згідно з цим Порядком здійснює контроль правильності класифікації товарів під час проведення процедур митного контролю та оформлення товарів (пункт 3 Розділу І Порядку 650).

Відповідно до п. 2 Розділу II Порядку 650, контроль правильності класифікації товарів здійснюється шляхом перевірки відповідності: опису товару в митній декларації процедурі декларування відповідно до вимог Кодексу; відомостей про товар та код товару згідно з УКТ ЗЕД, заявлених у митній декларації, відомостям про товар (найменування, опис, визначальні характеристики для класифікації товарів тощо), зазначеним у наданих для митного контролю документах, шляхом перевірки дотримання вимог Основних правил інтерпретації УКТ ЗЕД, із врахуванням Пояснень до УКТ ЗЕД, рекомендацій, розроблених центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, відповідно до вимог Кодексу.

Відповідно до пунктів 11-12 Розділу II Порядку 650, рішення приймається у разі необхідності зміни задекларованого коду товару згідно з УКТ ЗЕД на підставі встановлених характеристик товару, які є визначальними для його класифікації. Для прийняття Рішення використовуються відомості, які містяться у митній декларації, інших документах, поданих для митного оформлення, а також документи та відомості, надані разом із Запитом та/або у порядку, передбаченому пунктом 12 цього розділу (п.П).У разі неможливості однозначно перевірити правильність класифікації товару на підставі відомостей, які містяться у митній декларації, інших документах, поданих для митного оформлення, документів та відомостей, наданих разом із Запитом, посадова особа Підрозділу або підрозділу митних компетенцій у паперовій або електронній формі надсилає повідомлення декларанту або уповноваженій ним особі про необхідність надання додаткових документів та/або відомостей, які підтверджують задекларований код товару згідно з УКТ ЗЕД. Строк надання додаткових документів та/або відомостей не має перевищувати 10 календарних днів з дня отримання такого повідомлення.

Доводи апелянта, що оскаржуване рішення суперечить рекомендаціям Державної митної служби України від 11.09.2024 є необґрунтованими, оскільки даним роз`ясненням за №47497/4/7.7-1 визначено умови об`єднання пристроїв та визначення для них одного коду за УКТЗЕД, визначено, що згідно текстового опису товарної позиції 8501 УKT ЗЕД, в ній розглядаються «Двигуни та генератори, електричні (крім електрогенераторних установок)». У поясненнях до товарної позиції 8501 зазначено, що до цієї товарної позиції також входять фотоелектричні генератори, які являють собою панель фотоелементів у поєднанні з іншими пристроями, наприклад, акумуляторними батареями та електронними пристроями керування (регулятор напруги, інвертор і т.п.) і панелями чи блоками, укомплектованими простими елементами (наприклад, діодами для регулювання напрямку струму), які безпосередньо живлять, наприклад, двигун або електролізер. Відповідно до Примітки 4 до Розділу XVI у разі якщо машина (включаючи комбінацію машин) складається з окремих комплектувальних вузлів (незалежно від того, розміщені вони окремо чи з`єднані між собою трубопроводами, трансмісійними механізмами. електричними кабелями чи іншими пристроями), призначених для забезпечення одночасного виконання чітко визначених функцій, включених до однієї з товарних позицій групи 84 або 85, таку машину потрібно класифікувати у товарній позиції, що відповідає визначеній функції. Таким чином, для об`єднання пристроїв товарних позицій 8541, 8504 та 8507 необхідна технічна документація (проект, схема креслення, розрахунок тощо) щодо можливості їх спільного використання з метою перетворення енергії та подачі її споживачам (товарна позиція 8501).

З урахуванням вказаного колегія суддів дійшла висновку, що в рекомендаціях Державної митної служби України від 11.09.2024 вказано, що у разі документального підтвердження спільного використання товарів (сонячних панелей, інверторів, електричних акумуляторів) вони класифікуються у товарній позиції 8501 згідно Примітки 4 до Розділу XVI УКТ ЗЕД.

Як вже наведено вище до митного оформлення разом з МД № 24UA22U0 від 09.09.2024 року було подане гарантійне зобов`язання ТОВ «Крок Вуд» від 09.09.2024 року № 219, яке являє собою документальне підтвердження спільного використання товарів, вказаних у інвойсі, поданому до митного оформлення разом з МД.

Позивачем було подано до Закарпатської митниці звернення ТОВ «Крок Вуд» від 12.09.2024 № 223, в якому зазначено, що товариством з обмеженою відповідальністю «Крок Вуд» закладено стислий бюджет для монтажу декількох таких електрогенеруючих установок, що є підтвердженням факту ввезення товарів згідно МД №24UA22U0 з метою їх спільного використання у якості сонячної фотоелектричної електрогенеруючої системи.

Щодо доводів позивача про те, що Закарпатською митницею не надсилався запит декларанту щодо необхідності надання додаткових документів, суд вважає, що направлення декларанту або уповноваженій ним особі посадовою особою підрозділу митного органу запиту щодо необхідності надання додаткових документів для підтвердження заявлених кодів товарів не є обов`язковим.

Так, зокрема, відповідно до п.12 Розділу ІІ Порядку роботи митних органів при вирішенні питань класифікації товарів, що переміщуються через митний кордон України, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 650 від 30.05.2012 року (у редакції наказу від 23.12.2022 року № 455) запит декларанту щодо необхідності надання додаткових документів та/або відомостей, які підтверджують задекларований код товару згідно з УКТ ЗЕД надсилається у разі неможливості однозначно перевірити правильність класифікації товару на підставі відомостей, які містяться у митній декларації, інших документах, поданих для митного оформлення, документів та відомостей, наданих разом із Запитом. Проте, як вбачається із матеріалів справи, ТОВ «Крок Вуд», разом з митною декларацію № 24UA22U0 від 09.09.2024 року декларантом надано всі документи та відомості, необхідні для класифікації товарів, в тому числі технічну документацію на товари, гарантійне зобов`язання підприємства та фотографії товарів.

Колегія суддів погоджується із обґрунтуванням суду першої інстанції, який вказав, що як вбачається із матеріалів справи, оскаржуване рішення щодо класифікації товарів № 24UА8-КТ від 10.09.2024 було прийнято на основі документів, які вказані у графі 3 даного рішення та з урахуванням нормативно-правових актів та інших джерел вказаних у графі 5 рішення, а саме: Українська класифікація товарів зовнішньоекономічної діяльності (Закон від 19.10.2022 № 2697-ІХ "Про Митний тариф України"); Митний кодекс України від 13.03.12 № 4495-УІ (зі змінами та доповненнями); Пояснення до УКТЗЕД, затверджені наказом ДМСУ № 543 від 14.12.2022; Порядок роботи митних органів при вирішенні питань класифікації товарів, що переміщуються через митний кордон України, затверджений наказом Мінфіну від 30.05.2012 №650 (у редакції наказу Мінфіну від 23.12.2022 №455); Правила 1, 6 ОПІ; пояснення до товарної позиції 8501; класифікаційні рішення на аналогічні товари, наявні в АСМО "Інспектор"; технічна інформація та гарантійне зобов`язання, надані декларантом до митного оформлення і які в обов`язковому порядку необхідно застосовувати суду.

Щодо рішення митного органу з приводу не включення електричних провідників (кабелів) та комплектів кабельних з`єднувачів до комплекту сонячної фотоелектричної електрогенеруючої системи суд зазначає наступне.

Згідно з правилами класифікації частин машин, обладнання і механізмів, передбачених поясненнями до Розділу XVI УКТ ЗЕД загалом частини, придатні для використання переважно в конкретних машинах чи апаратах (включаючи машини та апарати товарної позиції 8479 або 8543) або в групах машин чи апаратів тієї самої товарної позиції, включаються до тієї самої товарної позиції, що і машини чи апарати. Однак, зазначене правило не стосується частин, які самі утворюють виріб, охоплений однією з товарних позицій цього розділу, оскільки вони у всіх випадках включаються до відповідних товарних позицій, навіть якщо вони спеціально призначені для роботи як частина конкретної машини. Зокрема, це стосується електричної апаратури для комутації, захисту і т.п. електричних кіл (перемикачі, запобіжники, з`єднувальні коробки та ін.) (товарні позиції 8535 та 8536). Також, вищенаведені положення щодо класифікації частин, не стосуються частин товарів, включених, серед іншого, до товарної позиції 8544 (ізольовані проводи). Таким чином, Закарпатською митницею було дотримано вимоги пояснень до Розділу XVI УКТ ЗЕД, згідно з якими товар 3 (електричні провідники, заявлені у товарній позиції 8544) та товар 4 (комплекти кабельних з`єднувачів, заявлені у товарній позиції 8535) не можуть класифікуватись разом з комплектом сонячної фотоелектричної електрогенеруючої системи.

Згідно з частиною 1 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Стаття 73 КАС України передбачає, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із положеннями статті 75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому в силу положень статті 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно із частиною 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи зазначені вище встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень приймаючи оскаржуване рішення діяв в межах повноважень та у спосіб, визначений законами та Конституцією України, оскільки були достатні фактичні та правові підстави для винесення оскаржуваного рішення відповідача від 10.09.2024 №КТ-UA-2024 про визначення коду товару за поданою митною декларацією №24UA22U0 від 09.09.2024, відповідно рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, а наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують викладених у судовому рішенні цього суду висновків, а ґрунтуються на неправильному тлумаченні норм матеріального права, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Стосовно посилання апелянта на постанови Верховного Суду у справі №280/8987/20 та №802/205/17-а, колегія суддів зазначає, що вказана практика не є релевантною до правовідносин за позовом ТзОВ «КРОК ВУД». Подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) визначається обставинами кожної конкретної справи. У постанові від 19.05.2020 справа № 910/719/19 Велика Палата Верховного Суду вказала, що під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де подібними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог і встановлені судом фактичні обставини, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

У відповідності до частини 2 статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, судом апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» (Рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006). Зокрема, у пункті 23 рішення Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи, що і зроблено апеляційним судом переглядаючи рішення суду першої інстанції, аналізуючи відповідні доводи скаржника.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Підстав для розподілу судових витрат підставі статті 139 КАС України немає.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «КРОК ВУД» залишити без задоволення.

Рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2024 року у справі №260/6577/24 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Н.В. Ільчишин

Судді В.В. Гуляк

З.М. Матковська

Повний текст постанови складено 24.02.2026