Справа № 714/18/26
Суддя: Єфтемій С. М.
Дата ухвалення: 2026-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а/714/10/26
У Х В А Л А

"25" лютого 2026 р. м. Герца

Суддя Герцаївського районного суду Чернівецької області Єфтемій С.М., розглянувши адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним адміністративним позовом, посилаючись на те, що 25 червня 2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 була винесена постанова № 4870 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП з підстав того, що він протягом 60 днів (у період з 18.05.2024 року по 16.07.2024 року) не уточнив свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження, чим порушив вимоги абз. 3 п.п. 10-1 п.1 Додатку 2 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого Постановою КМУ № 1487 від 30.12.2022, що призвело до порушення військового обліку, вчиненого в особливий період.

З посиланням на те, що на момент внесення змін до ст. 210 КУпАП, як військовозобов`язаний він перебував на військовому обліку та дані про нього містилися у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів АІТС «Оберіг», з огляду на примітку до ст. 210 КУпАП положення якої відповідач зобов`язаний застосувати, за відсутності належних доказів вчинення адміністративного правопорушення, яке ставиться йому у провину, з урахуванням того, що розгляд адміністративної справи відбувся за його відсутності, копію постанови якої він не отримував та про її існування дізнався після відкриття виконавчого провадження - 29 грудня 2025 року, то вважає, що винесена щодо нього відповідачем постанова підлягає скасуванню, а провадження по адміністративній справі слід закрити.

Ухвалою Герцаївського районного суду Чернівецької області від 08 січня 2026 року було відкрито провадження по справі яку призначено до розгляду у порядку спрощеного провадження без повідомленням (викликом) сторін. Відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву.

16 січня 2026 року до суду надійшов відзив на позовну заяву від представника відповідача, у якому послався на те, що ОСОБА_1 брав участь при складані протоколу № 1950 від 17.06.2025 року, належним чином був повідомлений про дату розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно нього за ч. 3 ст. 210 КУпАП, про що свідчить його підпис виконаний власноруч у протоколі № 1950. На розгляд протоколу ОСОБА_1 не з`явився, результатом справи не цікавився. Відтак, позивач про винесення оскаржуваної постанови повинен був дізнатись 25.06.2025 року, тобто у день розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Вважає, що оскільки позивач звернувся до суду 07 січня 2026 року, то останній пропустив строк звернення до суду щодо оскарженої постанови, що є підставою для залишення позову без розгляду.

Розглянувши подані учасниками справи докази, беручи до уваги предмет позову та обставини справи, суд вважає за необхідне зазначити про наступне.

Судом встановлено, що при відкритті провадження у справі, водночас було вирішено питання про поновлення ОСОБА_1 строк звернення до суду, вказані позивачем причини пропуску строку звернення до суду визнано поважними.

Так, з огляду на обставини на яких послався позивач щодо отримання ним оспорюваної постанови 29 грудня 2025 року у Герцаївському відділі державної виконавчої служби Чернівецької області, суд прийшов до висновку про поважність пропуску позивачем строку на оскарження постанови про адміністративне правопорушення, у зв`язку із чим поновив позивачу строк звернення до суду із вказаним позовом.

Втім, за ухвалою Герцаївського районного суду Чернівецької області від 02 лютого 2026 року витребувано у Герцаївському відділі ДВС у Чернівецькому районі інформацію про направлення постанови про відкриття виконавчого провадження з виконання постанови № 4870 від 25.06.2025 року на адресу ОСОБА_1 із зазначенням коли таку було вручено останньому.

За даними Герцаївського відділу ДВС у Чернівецькому районі Чернівецької області постанову про відкриття виконавчого провадження щодо виконання оскаржуваної постанови ОСОБА_1 була вручена 03.12.2025 року.

З урахуванням з`ясованих обставин справи, заявленого відповідачем клопотання, суд дійшов висновку про передчасність визнання поважними причин пропуску строку звернення позивача до суду з даним позовом з огляду на обставини на які послався останній у своїй позовній заяві, та за ухвалою суду від 12 лютого 2026 року на підставі п. 7 ч.1 ст. 240 КАС України позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачеві 10-денний строк з дня отримання копії ухвали для усунення недоліків позовної заяви.

23 лютого 2026 року адвокат Онофрей В.К. в інтересах позивача ОСОБА_1 , на усунення недоліків позовної заяви надав суду заяву у якій послався на те, що у порядку передбаченому КУпАП відповідачем не було надіслано позивачеві постанову про притягнення до адміністративної відповідальності, з огляду на те, що розгляд справи відбулося у відсутності позивача. Тобто позивач, не знав й не міг знати щодо винесеної відносно нього відповідачем постанови. Отримання позивачем постанови позивача про відкриття виконавчого провадження, не може автоматично свідчити про те, що позивач дізнався про наявність постанови відповідача про притягнення до адміністративної відповідальності. Вважає, що виключно після того, як позивач ознайомився у Герцаївському відділі ДВС із постановою відповідача, то для позивача почався відлік часу на її оскарження. Враховуючи наведене, просить означені причини пропуску позивачем строк звернення до суду визнати поважними та поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду з позовом про скасування постанови відповідача.

Вирішуючи клопотання позивача про поновлення строку звернення до адміністративного суду, суд виходить з такого.

Кожна особа має право в порядку, встановленому КАС України, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси (стаття 5 цього Кодексу).

Статтею 118 КАС України визначено, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом. Процесуальні строки визначаються днями, місяцями і роками, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.

Згідно з частиною першою статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Приписами частини другої статті 286 КАС України визначено, що позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Тобто, чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа "Стаббігс та інші проти Великобританії", справа "Девеер проти Бельгії").

У рішенні Європейського суду з прав людини від 18.11.2010 у справі "Мушта проти України" зазначено, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак, такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності, а їх застосування має відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані.

Строк звернення до адміністративного суду це проміжок часу після виникнення спору у публічно правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із її заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.

Встановлення законом процесуальних строків передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного процесу та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Таким чином, для вирішення питання про наявність або відсутність пропуску строку звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів особи необхідно з`ясувати, яким саме рішенням, дією чи бездіяльністю порушені права цієї особи, коли розпочався перебіг цього строку.

Судом встановлено, що підставою для звернення до суду із даним позовом є незгода позивача ОСОБА_1 із постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 № 4870 від 25.06.2025 року, про притягнення його до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення та накладення стягнення.

Як свідчать матеріали справи, розгляд справи щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за оскаржуваною ним постановою відбулося у його відсутності.

Будь-яких доказів на підтвердження того, що позивач був повідомлений про час і місце розгляду адміністративної справи відповідачем не надано. Протокол про адміністративне правопорушення № 1950 від 17.06.2025 року складений відносно позивача та оспорювана позивачем постанова від 25 червня 2025 року № 4870 таких відомостей не мітять.

Зважаючи на те, що ОСОБА_1 примірник постанови від 25 червня 2025 року не вручався під розписку, як цього вимагає стаття 285 КУпАП, то така постанова мала б бути надіслана йому поштовим відправленням з повідомленням про вручення.

Верховний Суд у постанові від 12 червня 2020 року у справі № 686/28291/19 сформулював правову позицію щодо відліку десятиденного строку оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення.

Так, у цій постанові суд касаційної інстанції на основі аналізу норм статті 289 КУпАП і частини другої статті 291 КУпАП виснував, що постанова у справі про адміністративне правопорушення, може бути оскаржена протягом десяти днів після її вручення особі або отримання поштового повідомлення про вручення, або про відмову в її отриманні, або повернення поштового відправлення з позначкою про невручення.

Таким чином, під час вирішення питання про пропуск строку звернення з позовом до суду щодо оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення, підлягає з`ясуванню дата отримання цієї постанови.

Посилання позивача у позовній заяві на обставини за яких від дізнався про наявність щодо нього постанови відповідача - отримання постанови про відкриття виконавчого провадження з Герцаївського ВДВС Чернівецької області, за відсутності інших доказів про зазначене, слугує індикатором часу протягом якого позивач мав право звернутися до суду за вирішенням цього спору і захистом своїх прав.

Так, у матеріалах справи наявні докази про отримання позивачем 03 грудня 2025 року листа Герцаївського ВДВС Чернівецької області про відкриття виконавчого провадження щодо виконання постанови № 4870 від 25.06.2025 року винесеної ІНФОРМАЦІЯ_3 про стягнення з ОСОБА_1 штрафу, про що свідчить рекомендований лист з повідомленням про вручення поштового відправлення №R26.

Лист Герцаївського ВДВС Чернівецької області адресований ОСОБА_1 мітить посилання на номер та дату постанову відповідача за якою останнього притягнуто до адміністративної відповідальності, розмір штрафу та наслідки несплати.

Отже, з цього часу - 03.12.2025 року, позивачу стало відомо про наявність щодо нього постанови відповідача про притягнення його до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення та накладення стягнення, а відтак, він мав можливість реалізувати право на судовий захист у встановлений законом строк (отримати копію постанови в ТЦК та СП або ж у відділі ДВС та звернутися із адміністративним позовом до суду). Однак, за захистом свого права звернувся до суду з порушенням строку, визначеного статтею 122 КАС України (07 січня 2026 року позовна заява зареєстрована судом; подана на пошту - 27.12.2025 року).

Суд зазначає, що відповідно до ухвали суду від 08 січня 2026 про відкриття провадження у справі, заяву позивача про поновлення строку звернення до суду задоволено, визнано поважними причини пропуску строку звернення до суду із позовною заявою з підстав, вказаних позивачем та з метою дотримання принципу доступу до правосудді.

Однак з урахуванням з`ясованих обставин справи, заявленого відповідачем клопотання, та за одночасної відсутності підстав для поновлення пропущеного строку звернення до суду, суд дійшов висновку про передчасність визнання поважними причин пропуску строку звернення ОСОБА_1 до суду із вказаним позовом викладений в вищевказаній ухвалі про відкриття провадження.

Згідно з частинами третьою та четвертою статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 240 КАС України, суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Частиною другою та п`ятою статті 44 КАС України визначено, що учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Оцінуючи вищенаведені докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що наведені позивачем обставини не можуть бути причиною для поновлення строку звернення до суду з позовом, оскільки матиме наслідком необґрунтоване втручання суду у принцип правової визначеності та порушення права інших учасників провадження на справедливий судовий розгляд в розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Обставин, які об`єктивно унеможливлювали реалізацію прав щодо своєчасного звернення до суду позивачем не наведено. Посилання представника позивача на обставини щодо не надіслання відповідачем позичені копії постанови, не змінює момент з якого позивач повинен був дізнатись про порушення його прав, а свідчить лише про час, коли він почав вчиняти дії щодо захисту таких прав, оскільки позивач почав за його твердженням вчиняти такі дії 29 грудня 2025 року (хоча поштовий конверт про звернення до суду із вказаним адміністративним позовом датований раніше - 27.12.2025 року).

За наведених вище обставин, враховуючи що позивачем пропущено встановлений законом строк звернення до суду з даним позовом, та поважність причини для поновлення строку звернення до суду з даним позовом позивачем не доведено, суд дійшов висновку про неможливість розгляду даної справи по суті та вважає за необхідне залишити позовну заяву без розгляду.

Оскільки заява позивача про поновлення пропущеного строку не підтверджена доказами, то відсутні підстави для її задоволення.

Керуючись ст.ст. 123, 171, 240, 248, 256, 294 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Визнати неповажними причини пропуску строку звернення до суду з позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення.

Позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення залишити без розгляду.

Роз`яснити позивачу, що залишення позовної заяви без розгляду не позбавляє його права на повторне звернення до суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст.256 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя