Справа № 640/5324/20
Суддя: Мороз А. О.
Дата ухвалення: 2026-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Миколаїв

24 лютого 2026 р.справа № 640/5324/20

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Мороза А.О., в спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи, розглянув адміністративну справу

за позовомпозивач 1: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , позивач 2: ОСОБА_2 , АДРЕСА_1 , позивач 3: ОСОБА_3 , АДРЕСА_1 ,

до відповідачаЦентральної виборчої комісії, пл. Лесі Українки, 1, м. Київ, 01196,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачаДержавна казначейська служба України, вул. Бастіонна, 6, м. Київ, 01601,

прозобов`язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (далі - позивачі) звернулись з позовом до Державної казначейської служби України та Центральної виборчої комісії з наступними вимогами:

- зобов`язати Центральну виборчу комісію підготувати і направити до Державної казначейської служби України подання про повернення з державного бюджету коштів в розмірі 10 000 грн., внесених ОСОБА_1 на рахунок виборчого фонду кандидата в народні депутати України на позачергових виборах до Верховної Ради України 21 липня 2019 р. Григорчука М.В.;

- зобов`язати Державну казначейську службу України виплатити з державного бюджету ОСОБА_1 10 000 грн., внесених нею на рахунок виборчого фонду кандидата в народні депутати України на позачергових виборах до Верховної Ради України 21 липня 2019 р. ОСОБА_2 , згідно з касовим документом № 0.0..1 від 12 липня 2019 р.

Позовна заява була подана до Окружного адміністративного суду міста Києва, який залишив позов без руху.

На усунення недоліків позовної заяви, позивачі подали новий позов, в якому відповідачем визначена тільки Центральна виборча комісія (далі - відповідач або ЦВК), а Державна казначейська служба України вказана в якості третьої особи (далі - третя особа або ДКС України).

Також, в новому позові позивачі по іншому виклали свої вимоги, а саме просять суд зобов`язати ЦВК підготувати і направити до ДКС України подання про повернення з державного бюджету коштів в розмірі 10 000 грн., внесених ОСОБА_1 на рахунок виборчого фонду кандидата в народні депутати України на позачергових виборах до Верховної Ради України 21 липня 2019 р. ОСОБА_2 .

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва за даним позовом було відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи.

В подальшому, на підставі Закону України Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду, позовна заява була передана на розгляд до Миколаївського окружного адміністративного суду.

На обґрунтування своїх вимог позивачі пояснили, що ОСОБА_2 був зареєстрований кандидатом в народні депутати України на позачергових виборах до Верховної Ради України в липні 2019 р. ОСОБА_1 , яка є членом сім`ї (донькою) ОСОБА_2 , зробила добровільний внесок в розмірі 10 000 грн. до виборчого фонду Григорчука М.В. З початку серпня 2019 р. ОСОБА_1 почала вживати заходи щодо повернення їй цих коштів, так як вони не були використані ОСОБА_2 за цільовим призначенням. На початку листопада 2019 р. листом ЦВК їй було повідомлено, що повернення добровільних внесків виборчим законодавством не передбачено. Позивачі наголошують на тому, що кошти в сумі 10 000 грн. є їх спільною приватною власністю як родини і вони розраховують на повернення цих коштів, так як перебувають в скрутному матеріальному становищі, зокрема ОСОБА_1 безробітна, не має доходів, виховує 5-річного сина, а ОСОБА_3 є пенсіонером та інвалідом ІІ групи. Позивачі посилаються на положення ст. 41 Конституції України, відповідно до якої кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Оскільки кошти не були використані під час передвиборчої кампанії, позивачі вважають, що мають право на їх повернення, що охоплюється захистом права власності.

Відповідач подав відзив, в якому позов не визнав та просив відмовити в його задоволенні, посилаючись на те, що ст. 50 ч. 13 Закону України Про вибори народних депутатів України, чинного на час виникнення спірних правовідносин, містить імперативний припис з приводу повернення коштів установою банку, в якому був відкритий рахунок виборчого фонду кандидата у депутати, без будь-якого втручання в цей процес з боку ЦВК. Відповідач просить суд зважити, що ОСОБА_1 достеменно було відомо, що залишок коштів, які були добровільно внесені нею до виборчого фонду ОСОБА_2 , після офіційного оприлюднення результатів виборів, безальтернативно перераховується до Державного бюджету України. Також, до спору не можуть бути застосовані норми Порядку повернення (перерахування) коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 3 вересня 2013 р. № 787 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25 вересня 2013 р. за № 1650/24182 (далі - Порядок повернення (перерахування) коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів), адже кошти, перераховані ОСОБА_1 , були самостійно внесені нею в якості добровільного внеску до виборчого фонду, тобто мали певну мету і не можуть бути кваліфіковані як помилково перераховані. Додатково відповідач звернув увагу суду на те, що проживання однією сім`єю ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за виборчим законодавством не породжує правових наслідків у виді повернення коштів, а крім того, згідно з декларацією осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2019 р., ОСОБА_1 не вказана в якості члена сім`ї ОСОБА_2 .

У відповіді на відзив, позивачі заперечили аргументацію відповідача та повторно зазначили, що неповернення їм коштів, порушує їх права як власників цих коштів.

Третя особа правом подати пояснення не скористалась.

Вирішуючи спір, суд виходить з наступного.

На підставі Указу Президента України від 21 травня 2019 р. № 303/2019, були достроково припинені повноваження Верховної Ради України восьмого скликання та одночасно призначені позачергові вибори до Верховної Ради України на 21 липня 2019 р.

ОСОБА_2 був зареєстрований кандидатом в народні депутати України на цих позачергових виборах в одномандатному виборчому окрузі № 88, що підтверджується додатком 6 до постанови ЦВК від 25 червня 2019 р. № 1286.

12 липня 2019 р. ОСОБА_1 зробила добровільний внесок до виборчого фонду ОСОБА_2 в сумі 10 000 грн., що підтверджується відповідною квитанцією АТ КБ Приватбанк.

Як слідує із звіту про надходження та використання коштів виборчого фонду кандидата в народні депутати України в одномандатному виборчому окрузі № 88, до виборчого фонду ОСОБА_2 надійшли кошти в загальній сумі 41 000 грн., з них власні кошти кандидата - 0 грн., добровільні внески фізичних осіб - 41 000 грн. Сума витрат виборчого фонду склала 28 197,80 грн., залишок коштів - 12 802,20 грн.

5 серпня 2019 р. ОСОБА_1 звернулась із письмовою заявою до ЦВК, в якій просила повернути їй кошти добровільного внеску, на яку була надана відповідь про те, що відповідно до ст. 50 ч. 13 Закону України Про вибори народних депутатів України повернення невикористаних коштів з виборчого фонду кандидата у народні депутати України здійснюється у триденний строк після офіційного оприлюднення результатів виборів, однак на момент звернення ОСОБА_1 результати виборів у встановленому порядку ще не оприлюднені, відповідно, процедура повернення коштів не розпочалась.

10 жовтня 2019 р. Головне управління Державної казначейської служби України в Івано-Франківській області (далі - ГУ ДКС України в Івано-Франківській області) розглянуло заяву ОСОБА_1 та повідомило заявницю, що Порядком повернення (перерахування) коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів передбачено повернення коштів тільки за поданням контролюючого органу, однак до ГУ ДКС України в Івано-Франківській області таке подання не надходило.

4 листопада 2019 р. членом ЦВК була надана відповідь на заяву ОСОБА_1 про повернення коштів, в якій позивачку поінформовано, що виборче законодавство не передбачає повернення коштів, які надійшли до виборчого фонду кандидата у народні депутати України, як добровільний внесок.

Отже, спір в даній справі стосується можливості повернення з Державного бюджету України фізичній особі коштів, які були перераховані нею в якості добровільного внеску до виборчого фонду кандидата у народні депутати України: позивачі вважають, що незважаючи на те, що виборче законодавство і не передбачає можливості повернення таких коштів, тим не менш, виходячи з загальних засад захисту права власності, суд може зобов`язати ЦВК повернути такі кошти через внесення відповідного подання до ДКС України; на противагу відповідач вважає, що виборче законодавство не передбачає можливості повернення коштів добровільних внесків і після здійснення такого внеску особа втрачає на нього право власності.

Відповідно до ст. 50 ч. 1 Закону України Про вибори народних депутатів України виборчий фонд кандидата у депутати в одномандатному окрузі формується за рахунок власних коштів кандидата та добровільних внесків осіб, які згідно із Законом України "Про політичні партії в Україні" мають право здійснювати внески на підтримку партій.

Як визначено ст. 50 ч. 13 Закону України Про вибори народних депутатів України, кошти виборчого фонду, не використані кандидатом у депутати в одномандатному окрузі, у триденний строк з дня офіційного оприлюднення результатів виборів депутата в одномандатному окрузі перераховуються установою банку відповідному кандидату:

1) у повному обсязі - якщо сума коштів, не використаних кандидатом у депутати в одномандатному окрузі, не перевищує суму коштів, внесених ним до виборчого фонду;

2) у розмірі суми коштів, внесених ним до виборчого фонду, - якщо сума коштів, не використаних кандидатом у депутати в одномандатному окрузі, перевищує суму коштів, внесених ним до виборчого фонду. Кошти, які залишилися після перерахування кандидату у депутати в одномандатному окрузі, в той самий строк перераховуються установою банку до державного бюджету.

З аналізу ст. 50 ч. 1 Закону України Про вибори народних депутатів України слідує, що виборчий фонд кандидата у депутати формується двома шляхами:

1) за рахунок власних коштів кандидата;

2) за рахунок добровільних внесків інших осіб.

Стаття 50 ч. 13 Закону України Про вибори народних депутатів України, яка є єдиною нормою цього Закону, що врегульовує питання повернення коштів з виборчого фонду, передбачає можливість повернення тільки тих коштів, які були внесені самим кандидатом у депутати, так як в обох випадках використана фраза внесених ним до виборчого фонду, у значенні кандидатом у депутати.

Таким чином, слід погодитись з доводами відповідача в тому, що Законом України Про вибори народних депутатів України не передбачена можливість повернення коштів, які були добровільно внесені фізичними чи юридичними особами на рахунок виборчого фонду кандидата у депутати.

Як вірно зазначено відповідачем, такий внесок за своєю правовою природою є невідворотною дією, яку особи вчиняють самостійно, на власний розсуд та добровільно, і як зазначено судом вище, кошти такого добровільного внеску не передбачають можливості їх повернення.

За приписами ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи даний конституційний принцип, неможливо покласти на державний орган, яким є ЦВК, обов`язок, який не передбачений законодавством.

Протилежний висновок фактично означатиме втручання судової влади в діяльність органів виконавчої влади, що суперечить також конституційному принципу розподілу влади в України.

Також заслуговують на увагу і аргументи відповідача щодо обраного позивачами способу судового захисту.

Так, позивачі просять суд зобов?язати ЦВК підготувати і направити до ДКС України подання про повернення з державного бюджету коштів в розмірі 10 000 грн., внесених ОСОБА_1 на рахунок виборчого фонду Григорчука М.В.

Разом з тим, відповідно до ст. 50 ч. 13 Закону України Про вибори народних депутатів України, кошти виборчого фонду, не використані кандидатом у депутати в одномандатному окрузі, у триденний строк з дня офіційного оприлюднення результатів виборів депутата в одномандатному окрузі перераховуються установою банку відповідному кандидату.

Отже, процедура повернення коштів здійснюється виключно установою банку, в якому був відкритий рахунок виборчого фонду кандидата у депутати - ані ЦВК, ані ДКС України не наділені жодними повноваженнями з приводу повернення коштів.

Такий висновок підтверджується і аналізом ст. ст. 17, 19, 23 Закону України Про центральну виборчу комісію, які не наділяють ЦВК правом вносити до ДКС України подання про повернення коштів.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на тому, що обрання позивачем неналежного та неефективного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови в позові.

Такий висновок сформульований у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 р. у справі № 916/1415/19 (пункт 6.21), від 2 лютого 2021 р. у справі № 925/642/19 (пункт 52), від 22 червня 2021 р. у справі № 200/606/18 (пункт 76), від 23 листопада 2021 р. у справі № 359/3373/16-ц (пункт 155).

Отже, навіть у випадку, якщо б Закон України Про вибори народних депутатів України і передбачав можливість повернення коштів, внесених як добровільний внесок до виборчого фонду кандидата у депутати, вимогу щодо повернення цих коштів можливо звернути тільки до установи банку, в якому був відкритий рахунок виборчого фонду кандидата у депутати, а тому позивачами обрано неналежний спосіб судового захисту, що є окремою і самостійною підставою для відмови у позові.

За таких обставин, суд не вбачає підстав для задоволення позову, так як вимога позивачів є безпідставною як по суті, так і за формою.

Судові витрати покладаються на позивачів.

Керуючись ст. ст. 2, 19, 139, 241-246 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) до Центральної виборчої комісії (пл. Лесі Українки, 1, м. Київ, 01196, ) третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Державна казначейська служба України (вул. Бастіонна, 6, м. Київ, 01601, ), відмовити.

2. Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя А. О. Мороз