Справа № 400/11096/25
Суддя: Мороз А. О.
Дата ухвалення: 2026-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2026 р. справа № 400/11096/25
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Мороза А.О., в спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін, в письмовому провадженні, розглянув адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

до відповідачаМіністерства освіти і науки України, просп. Берестейський, 10, м. Київ, 01135,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачадержавне підприємство "ІНФОРЕСУРС", вул. Довженка Олександра, 3, м. Київ, 03057,

провизнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся з позовом до Міністерства освіти і науки України (далі - відповідач), за участю третьої особи - державного підприємства «Інфоресурс», в якому просить суд:

- визнати протиправною відмову відповідача № 5/2148-25 від 25.09.25 р. у внесенні змін до відомостей, що містяться в Єдиній державній електронній базі з питань освіти щодо позивача;

- зобов`язати відповідача внести зміни до даних, що містяться в Єдиній державній електронній базі з питань освіти щодо порушення позивачем черговості здобуття освіти, визначеної статтею 10 Закону України «Про освіту», а саме: в розділі «На підставі даних, що містяться в ЄДЕБО, поточне здобуття освіти не порушує послідовності, визначеної ч. 2 ст. 10 Закону України «Про освіту» - вказати «Так, не порушує».

В обґрунтування своїх вимог позивач вказує, що зазначення у довідці про здобувача освіти за даними Єдиної державної електронної бази з питань освіти щодо позивача, що поточне здобуття ним освіти порушує послідовності, визначеної частиною другою статті 10 Закону України "Про освіту" є протиправним. На звернення позивача від 04.09.25 р. у внесенні змін до даних ЄДЕБО щодо позивача було відмовлено. Позивач вважає зазначену відмову протиправною, оскільки він здобуває освіту в порядку, визначеному, зокрема, частиною другою статті 10 Закону України "Про освіту".

Від відповідача надійшов відзив, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог та зазначає, що оскільки повторне зарахування на навчання на такий же самий освітній рівень означає, що особа знову формуватиме такі знання, уміння, навички та загальні компетентності, що в термінах визначення послідовності здобуття освіти свідчить про здобуття освіти в непослідовному порядку. Згідно з інформацією, яка міститься в Єдиній державній електронній базі з питань освіти, та, про що зазначено у листі Міносвіти на адресу позивача № 5/2148-25 від 25.09.25 р., здобувач освіти позивач у період з 2014 до 2017 р.р. навчався у Єланецькому професійному аграрному ліцеї і здобув освітній ступінь «кваліфікований робітник» (4 рівень НРК) за професією «Тракторист-машиніст сільськогосподарського виробництва. Водій автотранспортних засобів» та був відрахований у зв`язку із завершенням навчання. В період 2018-2019 рр. він вступив до коледжу Приватного закладу вищої освіти «Міжнародний класичний університет імені Пилипа Орлика» для здобуття освітнього ступеня «молодший спеціаліст» (5.1 рівень НРК) за спеціальністю «Готельно ресторанна справа» і був відрахований за невиконання вимог навчального плану. У серпні 2025 р. ОСОБА_1 вступив до Новокаховського приладобудівного фахового коледжу для здобуття освітнього ступеня «фаховий молодший бакалавр» (5 рівень НРК) за спеціальністю «Інженерія програмного забезпечення». Таким чином, ОСОБА_1 здобуває освіту в непослідовному порядку. Саме тому у довідці, сформованій відповідно до вимог законодавства на підставі даних, що містяться в Єдиній державній електронній базі з питань освіти, у відповідному полі зазначено «Ні, порушує».

Третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ДП «Інфоресурс» пояснень не надала.

Від позивача до суду надійшла відповідь на відзив, в якій заперечує проти обґрунтувань відповідача та повністю підтримує позовні вимоги.

Суд відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Вирішуючи спір, суд виходить з наступного.

01.09.14 р. позивач вступив на денну форму навчання за професією «Тракторист-машиніст сільськогосподарського виробництва. Водій автотранспортних засобів» до Єланецького професійного аграрного ліцею.

27.03.17 р. позивач завершив навчання в Єланецькому професійному аграрному ліцеї та здобув освітній ступінь «кваліфікований робітник» за професією «Тракторист машиніст сільськогосподарського виробництва. Водій автотранспортних засобів».

28.08.18 р. позивач вступив на заочну форму навчання по контракту до коледжу Приватного закладу вищої освіти «Міжнародний класичний університет імені Пилипа Орлика» для здобуття освітнього ступеня «молодший спеціаліст» за спеціальністю «Готельно-ресторанна справа».

30.06.19 р. позивач був відрахований з коледжу Приватного закладу вищої освіти «Міжнародний класичний університет імені Пилипа Орлика» за невиконання вимог навчального плану.

09.08.25 р. позивач вступив на денну форму навчання (бюджет) до Новокаховського приладобудівного фахового коледжу для здобуття освітнього ступеня «фаховий молодший бакалавр» за спеціальністю «Інженерія програмного забезпечення» де навчається по теперішній час.

Позивач отримав довідку про здобувача освіти за даними Єдиної державної електронної бази з питань освіти № 696477 від 23.08.25 р.

У довідці про здобувача освіти за даними ЄДЕБО зазначено, що позивач порушує послідовність здобуття освіти, визначену статтею 10 Закону України "Про освіту".

04.09.25 р. позивач звернувся із заявою до Міністерства освіти і науки України, в якій просив вжити заходів щодо внесення змін до даних, що містяться в Єдиній державній електронній базі з питань освіти про відсутність порушення ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , послідовності здобуття освіти, визначеної статтею 10 Закону України «Про освіту», а саме: в розділі «На підставі даних, що містяться в ЄДЕБО, поточне здобуття освіти не порушує послідовності, визначеної ч. 2 ст. 10 ЗУ «Про освіту» - вказати «Так, не порушує».

Однак, листом від 25.09.25 р. № 5/2148-25 відповідач повідомив, що згідно з інформацією, яка міститься в Єдиній державній електронній базі з питань освіти, та, про що зазначено у листі Міносвіти на адресу позивача № 5/2148-25 від 25.09.25 р., здобувач освіти позивач у період з 2014 до 2017 р.р. навчався у Єланецькому професійному аграрному ліцеї і здобув освітній ступінь «кваліфікований робітник» (4 рівень НРК) за професією «Тракторист-машиніст сільськогосподарського виробництва. Водій автотранспортних засобів» та був відрахований у зв`язку із завершенням навчання. В період 2018-2019 рр. він вступив до коледжу Приватного закладу вищої освіти «Міжнародний класичний університет імені Пилипа Орлика» для здобуття освітнього ступеня «молодший спеціаліст» (5.1 рівень НРК) за спеціальністю «Готельно ресторанна справа» і був відрахований за невиконання вимог навчального плану. У серпні 2025 року ОСОБА_1 вступив до Новокаховського приладобудівного фахового коледжу для здобуття освітнього ступеня «фаховий молодший бакалавр» (5 рівень НРК) за спеціальністю «Інженерія програмного забезпечення». Таким чином, ОСОБА_1 здобуває освіту в непослідовному порядку. Саме тому у довідці, сформованій відповідно до вимог законодавства на підставі даних, що містяться в Єдиній державній електронній базі з питань освіти, у відповідному полі зазначено «Ні, порушує».

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період не підлягають також: здобувачі професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти і здобувають рівень освіти, що є вищим за раніше здобутий рівень освіти у послідовності, визначеній частиною другою статті 10 Закону України Про освіту, а також докторанти та особи, зараховані на навчання до інтернатури.

Відповідно до ч. 2 ст. 10 Закону України «Про освіту» рівнями освіти є: дошкільна освіта; початкова освіта; базова середня освіта; профільна середня освіта; перший (початковий) рівень професійної (професійно-технічної) освіти; другий (базовий) рівень професійної (професійно-технічної) освіти; третій (вищий) рівень професійної (професійно-технічної) освіти; фахова передвища освіта; початковий рівень (короткий цикл) вищої освіти; перший (бакалаврський) рівень вищої освіти; другий (магістерський) рівень вищої освіти третій (освітньо-науковий/освітньо-творчий) рівень вищої освіти.

Згідно з ч. 4 ст. 5 Закону України «Про вищу освіту» особа має право здобувати ступінь бакалавра за умови наявності в неї повної загальної середньої освіти.

Відповідно до ст.7 Закону, інформація про видані дипломи вноситься закладами вищої освіти, крім вищих військових навчальних закладів, до Єдиної державної електронної бази з питань освіти.

Відповідно до ст. 40 Закону України «Про освіту» після успішного завершення навчання за освітньою програмою здобувачі освіти отримують відповідний документ про освіту.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про вищу освіту» єдиним документом, що підтверджує той факт, що особа успішно виконала відповідну освітню програму та пройшла атестацію є диплом про вищу освіту.

Відповідно до п. 62 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, який затверджений постановою № 560 від 16.05.24 р., здобувачі професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти і здобувають рівень освіти, що є вищим за раніше здобутий рівень освіти у послідовності, визначеній частиною другою статті 10 Закону України Про освіту, а також докторанти для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період подають до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки довідку про здобувача освіти, сформовану в Єдиній державній електронній базі з питань освіти, за формою згідно з додатком 9.

Довідка про здобувача освіти за даними єдиної державної електронної бази з питань освіти передбачена Порядком проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 560 від 16.05.24 р. та впливає на надання позивачу відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації.

Повивач в період з 2014-2017 роках навчався у Єланецькому професійному аграрному ліцеї і здобув освітній ступінь «кваліфікований робітник» (4 рівень НРК) за професією «Тракторист-машиніст сільськогосподарського виробництва.

В 2018-2019 роках позивач проходив навчання для здобуття освіти за рівнем «молодший спеціаліст», але навчання не завершив, та відповідний диплом не отримав. Так, 30.06.19 р. позивач був відрахований з коледжу приватного закладу вищої освіти «Міжнародний класичний університет імені Пилипа Орлика» за невиконання вимог навчального плану.

Відповідно до п. 23 ч. 1 ст. 1 Закону, рівень освіти - завершений етап освіти, що характеризується рівнем складності освітньої програми, сукупністю компетентностей, які визначені, як правило, стандартом освіти та відповідають певному рівню Національної рамки кваліфікацій.

При цьому, позивач не проходив атестацію на здобуття «молодшого спеціаліста» екзаменаційною комісією навчального закладу, а також не отримував диплома «молодшого спеціаліста» у коледжі Приватного закладу вищої освіти «Міжнародний класичний університет імені Пилипа Орлика», як особа, яка успішно виконала відповідну освітню програму та пройшла атестацію та додатку до диплома, у якому наводиться інформація про результати навчання особи, освітні компоненти, отримані оцінки і здобуту кількість кредитів ЄКТС, а також відомості про національну систему вищої освіти України, що означає що позивачем не було завершено перший рівень вищої освіти як наступний етап (рівень) освіти.

За таких обставин, в нього залишився попередній освітній ступінь «кваліфікований робітник», що дає йому можливість повторно поступати на навчання для отримання кваліфікаційного рівня «молодший спеціаліст».

Оскільки, позивач не отримав диплом молодшого спеціаліста вважається, що він не пройшов та не виконав відповідну освітню програму за цим рівнем освіти.

Верховний Суд у своїх постановах зазначив, що продовження навчання за певним рівнем вищої освіти особою, яка має лише повну загальну середню освіту і жоден документ про вищу освіту раніше не отримувала, в іншому вищому навчальному закладі або закладі фахової передвищої освіти з того ж самого курсу, з якого вона була відрахована з попереднього навчального закладу, за тією ж або іншою спеціальністю і освітньою програмою того ж рівня освіти - не може вважатись повторним здобуттям вищої освіти й, незалежно від тривалості та перерв у навчанні, і, відповідно, не порушує послідовність здобуття освіти у розумінні частини другої статті 10 Закону № 2145-VIII.

Аналогічний висновок у схожих правовідносинах Верховний Суд виклав у постанові від 29 жовтня 2025 р. у справі № 200/5372/24, де здобувач першого (бакалаврського) рівня вищої освіти після відрахування продовжив навчання в іншому вищому навчальному закладі.

При цьому, суд зазначає, що формування довідки про здобувача освіти (додаток 9 до Постанови КМУ № 560) відбувається автоматизовано згідно із закладеними у ЄДЕБО алгоритмами та є результатом виконання Міносвіти закріплених за ним у законі повноважень як розпорядника ЄДЕБО та володільця наявної у ній інформації.

Аналогічний висновок викладений Верховним Судом у постанові від 29 жовтня 2025 р. у справі № 200/5372/24.

Технічний адміністратор ЄДЕБО здійснює лише технічне і технологічне забезпечення функціонування системи (пункт 2 розділу IV Положення про ЄДЕБО) відповідно до вимог, встановлених розпорядником ЄДЕБО - Міносвіти, яке визначає вимоги до програмного забезпечення ЄДЕБО, визначає алгоритми формування інформації (пункт 1 розділу IV Положення про ЄДЕБО) та є володільцем усієї інформації, яка міститься в системі.

Суб`єкти освітньої діяльності та їх територіально відокремлені структурні підрозділи (відокремлені підрозділи), що надають освітні послуги у сфері, зокрема, вищої освіти, не мають повноважень на встановлення вимог до програмного забезпечення ЄДЕБО та зміни технічних параметрів й алгоритмів його функціонування.

Міносвіти, відповідно до пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 13 липня 2011 року № 752 «Про створення Єдиної державної електронної бази з питань освіти», забезпечує функціонування ЄДЕБО, розробку та затвердження порядку формування та функціонування зазначеної Єдиної бази.

За таких обставин належним відповідачем у справі є Міносвіти.

Формування та видача за даними ЄДЕБО позивачу довідки порушило його право як учасника освітнього процесу на отримання щодо себе повної і достовірної інформації в галузі освіти, а також право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, передбачене пунктом 1 частини третьої статті 23 Закону № 3543-XII.

Підсумовуючи викладене, Верховний Суд дійшов таких висновків:

1) здобуття освітнього рівня фахового молодшого бакалавра (фахова передвища освіта) або першого (бакалаврського) рівня вищої освіти розпочинається з моменту зарахування особи до відповідного навчального закладу та закінчується у момент її відрахування з нього у зв`язку з успішним виконанням освітньої програми та врученням передбаченого законом документа про освіту встановленого зразка;

2) особа, яка була зарахована на навчання за певним освітнім рівнем, але була відрахована до завершення навчання і не отримала документа про освіту встановленого зразка, не може вважатися такою, що здобула відповідний рівень освіти;

3) продовження навчання за певним рівнем освіти особою, яка має лише повну загальну середню освіту і жоден документ про вищу або фахову передвищу освіту раніше не отримувала, в іншому навчальному закладі за тим же або іншим рівнем освіти (за умови, що цей рівень є вищим за повну загальну середню освіту) - не може вважатись повторним здобуттям освіти й, незалежно від тривалості та перерв у навчанні, не порушує послідовність здобуття освіти у розумінні частини другої статті 10 Закону № 2145-VIII;

4) Міносвіти має забезпечувати формування нових довідок про здобувача освіти за даними ЄДЕБО із зазначенням «Так, не порушує» у полі про дотримання послідовності здобуття освіти, визначеної частиною другою статті 10 Закону України «Про освіту» у разі неправильного формування довідок про здобувачів освіти, зокрема у випадках, якщо особа здобула лише повну загальну середню освіту і розпочала навчання у вищому навчальному закладі, але не завершила його (не отримала диплом), та потім вступила до цього ж або іншого навчального закладу, на той самий або інший рівень освіти (висновок ВС у постанові по справі № 160/29658/24 від 26.11.25 р.).

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За таких обставин, Міністерство освіти і науки України через підпорядкованого технічного адміністратора має повноваження щодо внесення змін до ЄДЕБО про відсутність порушення послідовності здобуття освіти, визначеної частиною другою статті 10 Закону України «Про освіту» щодо позивача, тому належним способом захисту порушеного права позивача є обраний позивачем спосіб шляхом зобов`язання відповідача внести зміни до даних, що містяться в Єдиній державній електронній базі з питань освіти щодо порушення позивачем черговості освіти.

Частиною 1 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Так, позивачем сплачено судовий збір в сумі 968,96 грн., який підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

В позовній заяві позивач, також просить про відшкодування судових витрат у вигляді витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000 грн.

На підтвердження понесення цих витрат позивачем надано до суду копії договору про надання правової допомоги № 03/09/25/1 від 03.09.25 р., додаткової угоди № 1 до договору № 03/09/25/1 від 03.09.25 р., акту приймання - передачі наданої правової допомоги до договору про надання правової допомоги № 03/09/25/1 від 03.09.2025 р., квитанція до прибуткового касового ордера № 13 від 13.10.25 р. про сплату за договором № 03/09/25/1 від 03.09.25 р. та додаткової угоди до нього суми 7 000 грн.

Як передбачено ст. 134 ч. 2 КАС України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Відповідно до ст. 134 ч. 4 КАС України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з ст. 134 ч. 5 КАС України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Положеннями ст. 30 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правничої допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

У п. 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia зазначено, що згідно зі ст. 41 Конвенції, Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документу, витрачений адвокатом час тощо є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Отже, при визначенні суми відшкодування судових витрат, суд повинен керуватися критеріями реальності таких витрат, зокрема встановлення їхньої дійсності та необхідності та розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг. Суд не має обов`язку відшкодовувати всі понесені стороною витрати пов`язані з залученням адвоката, за умови, що суд прийде до висновку про їх неспівмірність об`єму, складності, якості, тощо, або нерозумності такої суми.

Застосовуючи такі критерії як співмірність та розумність, суд виходить з того, що справа розглянута в спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін, обсяг доказів, поданих представником позивачки, незначний та не вимагав значних зусиль щодо їх підготовки та подачі до суду, а тому суд вважає, що сума заявлених до відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7 000 грн., не є співмірною та пропорційною складності, характеру та обсягу наданих адвокатом послуг з професійної правничої допомоги, у зв`язку з чим суд приходить до висновку про наявність підстав для зменшення суми таких витрат з 7 000 грн. до 2 000 грн.

Керуючись ст. ст. 2, 19, 139, 241-246, 262 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Міністерства освіти і науки України (пр. Берестейський, буд. 10, м. Київ, 01135, ) за участю третьої особи - державного підприємства «Інфоресурс» (вул. Довженка Олександра, 3, м. Київ, 03057, ), задовольнити.

2. Визнати протиправними дії Міністерства освіти і науки України (пр. Берестейський, буд. 10, м. Київ, 01135, ) щодо відмови ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) у внесенні відомостей до Єдиної державної електронної бази з питань освіти щодо черговості здобуття освіти, визначеної частиною другою статті 10 Закону України «Про освіту».

3. Зобов`язати Міністерство освіти і науки України (пр. Берестейський, буд. 10, м. Київ, 01135, ) внести зміни до даних, що містяться в Єдиній державній електронній базі з питань освіти щодо порушення ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) черговості здобуття освіти, визначеної статтею 10 Закону України "Про освіту", а саме: в розділі "На підставі даних, що містяться в Єдиній державній електронній базі з питань освіти, поточне здобуття освіти не порушує послідовності, визначеної ч. 2 ст. 10 Закону України "Про освіту" - вказати "Так, не порушує".

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства освіти і науки України (пр. Берестейський, буд. 10, м. Київ, 01135, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати у вигляді судового збору в сумі 968,96 грн. (дев`ятсот шістдесят вісім гривень дев`яносто шість копійок) та витрат на правничу допомогу в сумі 2 000 грн. (дві тисячі гривень).

5. Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя А. О. Мороз