Справа № 200/6227/25
Суддя: Голошивець І.О.
Дата ухвалення: 2026-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2026 року Справа№200/6227/25

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Голошивця І.О., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження адміністративний позов ОСОБА_1 до відповідача 1: ІНФОРМАЦІЯ_1 , до відповідача 2: Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу відповідача 1 №89 від 14.07.2025 року, про визнання протиправним та скасування наказу відповідача 2 та зобов`язання вчинити певні дії.

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до відповідача 1: ІНФОРМАЦІЯ_1 , до відповідача 2: Військової частини НОМЕР_1 , в якій просить суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 № 89 від 14.07.2025 про призов ОСОБА_1 на військову службу під час мобілізації в особливий період, та направлення для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 ;

- визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) про зарахування до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та про призначення солдата ОСОБА_1 на посаду у військовій частині НОМЕР_1 ;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 прийняти наказ про звільнення ОСОБА_1 з військової служби та виключити його зі списків особового складу військової частини.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що позивач на виконання вимог Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» перебував на обліку військовозобов`язаних осіб ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі відповідач 1). 08.07.2025 без наявності підстав був затриманий групою оповіщення, до складу якої входили представники відповідача 1 та був спрямований до КНП «Хмельницька центральна районна лікарня» Хмельницького району для проходження військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 . Позивач зауважив, що за результатами медичного огляду було винесено постанову (у формі довідки), відповідно до якої встановлено: «Цукровий діабет ІІ ст., легка форма, ст. компенсації. Аліментарне ожиріння ІІІ ст. Гастродуаденіт ст. ремісії. Хронічний панкреатит в ст. ремісії. Псоріаз, обмежена форма (ділянка лікоть, коліна, вишні раковини). Гіпертонічна хвороба І ст. 1 ст. СН0. На підставі ст.ст. 13б, 52в, 54в, 57в, 39в графи ІІ розкладу хвороб Придатний до служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони». Позивач зауважив, що 09.07.2025 його представником з дотриманням вимог Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України», затвердженого 14.08.2008 наказом Міністра оборони України №402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.11.2008 за №1109/15800, подано до 11 Регіональної військово-лікарської комісії та ІНФОРМАЦІЯ_3 заяви щодо перегляду та скасування постанови військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 . Однак, в порушення вимог п. 72 Постанови № 560 від 16.05.2024, ОСОБА_1 не був спрямований для проходження військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_3 . 10.07.2025 позивачем подано особисто заяву про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі п. 13 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» у зв`язку з наявністю батька з інвалідністю 2 групи. 14.07.2025 начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 винесено наказ № 89 про призов позивача на військову службу під час мобілізації та відправку до військової частини НОМЕР_2 . Позивач зазначив, що 09.08.2025 з запитуваної його представником інформації було надано лише копію повідомлення № 2025 від 17.07.2025 про відмову у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації за результатами засідання комісії згідно протоколу № 54 від 17.07.2025, а також витяг з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 № 89 від 14.07.2025, згідно якого міститься інформація про призов останнього до військової частини НОМЕР_2 . Однак згідно відомостей довідки виданої командиром військової частини НОМЕР_1 № 7 від 30.07.2025 позивач перебуває на військовій службі за призовом по мобілізації у військовій частині НОМЕР_1 з 14.07.2025 по теперішній час, що свідчить про невідповідність наданих даних відповідачем 1. Позивач зауважив, що його представником з метою отримання інформації про військову частину, до списків якої його зараховано та отримання копій відповідних наказів було направлено адвокатський запит на адресу військової частини НОМЕР_1 від 16.07.2025 з проханням надати: витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) про зарахування до списків особового складу військової частини та призначення на посаду солдата ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та копію військового квитка позивача. Вказаний адвокатський запит направлений 18.07.2025 засобами поштового зв`язку (накладна Укрпошти №536), однак до теперішнього часу не розглянутий військовою частиною НОМЕР_1 . Позивач звернув увагу, що він з 14 липня 2025 року призваний для проходження військової служби під час мобілізації до складу Збройних Сил України, останньому виданий військовий квиток однак до теперішнього часу в ньому відсутні відомості про дату призову, військову частину, відсутні дані про призначену посаду, але при цьому міститься інформація, що останній призваний на військову службу ІНФОРМАЦІЯ_2 , а не ІНФОРМАЦІЯ_5 , як про це зазначає Відповідач 1. Позивач вважає, що він не підлягав призову на військову службу під час мобілізації у зв`язку з чим посадовими особами відповідачів були вчинені протиправні дії щодо призову позивача на військову службу та направлення його для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 , а військовою частиною призначення на посаду та зарахування до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , чим порушено норми чинного законодавства, що стало підставою для звернення до суду з цим адміністративним позовом.

Відповідач 1 надав відзив, в якому зазначив наступне, що позивач перебував у ІНФОРМАЦІЯ_6 та за результатами проходження військово - лікарської комісії 08.07.2025 року визнаний придатним до військової служби. Підстав для відстрочки чи звільнення від призову на військову службу позивач до моменту призову на військову службу не надав до ІНФОРМАЦІЯ_1 . Щодо надання пояснень щодо розгляду заяви про перегляд та скасування постанови ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідач 1 зазначив, що пунктом 2.8.3. розділу І Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України визначено, що ВЛК ТЦК та СП Автономної Республіки Крим, областей, міста Києва затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року №402, мають право переглядати постанови ВЛК районного (міського) ТЦК та СП, крім постанов, які згідно з цим Положенням підлягають розгляду, контролю та затвердженню ЦВЛК, ВЛК регіону, - тобто право переглядати рішення військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_6 , має право військово-лікарська комісія при ІНФОРМАЦІЯ_7 . Отже, у разі наявності сумніву щодо правильності висновку щодо його придатності, позивач мав право звернутись до позаштатної постійно діючої військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_7 для перегляду відповідного висновку. Позивач, як вбачається із матеріалів позовної заяви звертався до 11 Регіональної військово-лікарської комісії та ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо перегляду рішення ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_1 , а не до ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідач 1 закцентував свою увагу на тому, що ні з регіональної військово-лікарської комісії, ні з ІНФОРМАЦІЯ_3 на адресу ІНФОРМАЦІЯ_1 до моменту призову позивача на військову службу, не надходили рішення щодо перегляду постанови ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_1 , скасування чи підтвердження. Щодо надання пояснень по факту розгляду заяви позивача про надання відстрочки від призову на військову службу від 10.07.2025 року, відповідач 1 зазначив, що вказана заява надійшла на його адресу 14.07.2025 року (прим. - надіслана поштовим відправленням) за вх. №5182, тобто в день коли позивач був призваний на військову службу. За результатами розгляду заяви позивача, комісією по наданню відстрочок прийнято рішення про відмову у наданні відстрочки від призову на військову службу позивачу. Відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог позивача у повному обсязі.

Відповідачем 2 було надано письмові пояснення, в яких він зазначив наступне, що позивач призваний на військову службу по мобілізації 14.07.2025 року, відстрочка від мобілізації оформлена не була та в подальшому він був зарахований до списків військової частини наказом командира військовій частині НОМЕР_1 №201/5223. Рапорт на командира військової частини НОМЕР_1 , щодо звільнення з лав Збройних Сил України позивач не подавав. Відповідач 2 зауважив, що підстави звільнення з військової служби є вичерпними та перелічені у ст.26 ЗУ «Про військовий обов`язок та військову службу» № 2232-ХІІ від 25.03.1992.

Позивач надав відповідь на відзив на позовну заяву, в якому зазначив наступне, що факт особистого звернення позивача до ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою про надання відстрочки від призову під час мобілізації, саме 10.07.2025, а не 14.07.2025, як про це стверджує відповідач 1, підтверджений відміткою про отримання на заяві останнього у правому нижньому кутку з позначкою: «Отримано: 10.07.2025 (підпис)». Надання копії заяви позивача про надання відстрочки від призову на військову службу з відміткою територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 14.07.2025 є введення в оману суду, надання неправдивих відомостей та є підтвердженням неналежного документообігу (реєстрації) вхідної кореспонденції. Позивач зауважив, що під час його перебування в ІНФОРМАЦІЯ_5 ним в усному порядку повідомлялось про наявність підстав для отримання відстрочки від призову на військову службу на підставі п. 13 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та звернув увагу, що він утримувався у вказаному центрі комплектування та соціальної підтримки в період часу з 08.07.2025 по 14.07.2025. Таким чином він вважає, що є всі підстави стверджувати про обізнаність відповідача 1 про наявність підстав для відстрочки від призову на військову службу та умисне перешкоджання у наданні реалізації права на отримання ним відстрочки. Позивач закцентував свою увагу на тому, що у спірному випадку після подання ним до ІНФОРМАЦІЯ_2 заяви про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період на підставі пункту 13 частини першої статті 23 Закону №3543-ХІІ, він мав легітимні очікування не лише щодо вчасного прийняття суб`єктом владних повноважень за результатом розгляду його заяви рішення про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, але й щодо забезпечення дотримання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки встановлених Порядком №560 заборон щодо його призову до прийняття такого рішення. Позивач просив задовольнити його позовну заяву до позивача.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 03.09.2025 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Встановлений відповідачу 1 строк для надання на адресу суду: відзиву на позовну заяву та усіх наявних доказів на підтвердження зазначеного у ньому; письмові пояснення у хронологічному порядку з часу доставлення позивача до ІНФОРМАЦІЯ_2 , проходження ним військово-лікарської комісії, до видання наказу про його призов за мобілізацією до Військової частини НОМЕР_2 з посиланням на норми чинного та діючого законодавства щодо проведених процедур з позивачем; письмові пояснення щодо розгляду заяви про перегляд та скасування постанови ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_2 від 08.07.2025 року та прийняте рішення за наслідком цього розгляду з посиланням на норми чинного та діючого законодавства надати відповідні копії як заяви так і відповіді щодо її розгляду; письмові пояснення щодо розгляду заяви позивача про надання відстрочки від призову від 10.07.2025 року та прийняте рішення за наслідком цього розгляду з посиланням на норми чинного та діючого законодавства, надати відповідні копії як заяви та доданих до неї документів в якості доказів так і відповіді щодо її розгляду. Встановлений відповідачу 2 строк для надання на адресу суду: відзиву на позовну заяву та усіх наявних доказів на підтвердження зазначеного у ньому. Клопотання представника позивача про витребування доказів задовольнити. Витребувано у Військовій частині НОМЕР_1 наступні докази: витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) про зарахування до списків особового складу військової частини та призначення на посаду солдата ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; копію військового квитка солдата ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 22.08.2025 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, за його позовом до відповідача 1: ІНФОРМАЦІЯ_1 , до відповідача 2: Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу відповідача 1 №89 від 14.07.2025 року, про визнання протиправним та скасування наказу відповідача 2 та зобов`язання вчинити певні дії відмовлено.

Представник позивача - адвокат Книш Т.Ю. про відкриття провадження у справі була повідомлена судом належним чином, про що свідчить наявність у неї реєстрації кабінету електронного суду, про що свідчить відповідна відмітка в графі «доставлено» та в графі «дата встановлення статусу» зазначено «03.09.2025».

Військова частина НОМЕР_1 була повідомлена про відкриття провадження по справі шляхом надсилання поштовим відправлення на її адресу копії процесуального документу, що підтверджується карткою обліку вихідних документів Донецького окружного адміністративного суду №200/6227/25 від 16.09.2025 року.

ІНФОРМАЦІЯ_5 був повідомлений про відкриття провадження по справі шляхом надсилання копії процесуального документу на його електронну скриньку - ІНФОРМАЦІЯ_8 , що підтверджується карткою обліку вихідних документів Донецького окружного адміністративного суду №200/6227/25 від 19.09.2025 року.

Розглянувши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач: ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_9 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , є громадянином України відповідно до наявної в матеріалах справи копії паспорту серії НОМЕР_4 виданого Жовтневим РВ Маріупольського МУ УМВС України в Донецькій області від 03.11.2001 року.

Відповідач 1: ІНФОРМАЦІЯ_10 (ЄДРПОУ: НОМЕР_5 ) є юридичною особою та є суб`єктом владних повноважень у відповідності до приписів п. 7 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідач 2: Військова частини НОМЕР_1 (ЄДРПОУ: НОМЕР_6 ) є юридичною особою та є суб`єктом владних повноважень у відповідності до приписів п. 7 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України.

Слід зауважити, що у відповідності до приписів ч.1 ст.78 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

В свою чергу заявами по суті справи є позовна заява, відзив на позовну заяву та відповідно відповідь на відзив (ч.2 ст.159 Кодексу адміністративного судочинства України).

Представник позивача зазначив у позовній заяві: - «Встановлено, що ОСОБА_1 на виконання вимог Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» перебував на обліку військовозобов`язаних осіб ІНФОРМАЦІЯ_1 . 08.07.2025 без наявності підстав був затриманий групою оповіщення, до складу якої входили представники ІНФОРМАЦІЯ_2 та ІНФОРМАЦІЯ_2 . 08.07.2025 був спрямований до КНП «Хмельницька центральна районна лікарня» Хмельницького району для проходження військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 . За результатами медичного огляду винесено постанову (у формі довідки) відповідно до якої встановлено: «Цукровий діабет ІІ ст., легка форма, ст. компенсації. Аліментарне ожиріння ІІІ ст. Гастродуаденіт ст. ремісії. Хронічний панкреатит в ст. ремісії. Псоріаз, обмежена форма (ділянка лікоть, коліна, вишні раковини). Гіпертонічна хвороба І ст. 1 ст. СН0 На підставі ст.ст. 13б, 52в, 54в, 57в, 39в графи ІІ розкладу хвороб Придатний до служби у військових частинах забезпечення, ТЦУ та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони».

09.07.2025 мною адвокатом, ОСОБА_2 , з дотриманням вимог Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України», затвердженого 14.08.2008 наказом Міністра оборони України №402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.11.2008 за №1109/15800, подано до 11 Регіональної військово-лікарської комісії та ІНФОРМАЦІЯ_3 заяви щодо перегляду та скасування постанови військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 . Про вказаний факт в це же день повідомлено Вас шляхом надіслання заяви на офіційну електронну адресу, яка міститься на офіційному сайті Міністерства оборони України, а саме: ІНФОРМАЦІЯ_8

Однак, в порушення вимог п. 72 Постанови № 560 від 16.05.2024, ОСОБА_1 не був спрямований для проходження військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_3 .».

В даному випадку, з наявної в матеріалах справи копії військового квитка серії НОМЕР_7 виданого ІНФОРМАЦІЯ_5 від 08.07.2025 року та копією з додатку Резерв + ВОД позивача суд встановив, що його взято на облік ІНФОРМАЦІЯ_5 08.07.2025 року, проведено ВЛК 08.07.2025 року, якою признано його придатним до військової служби в частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони за гр. ІІ розкладу хвороб у відповідності до наказу Міністерства оборони України №402.

Представником позивача було надано як на адресу 11 Регіональної військової-лікарської комісії та ІНФОРМАЦІЯ_11 заяву від 09.07.2025 року, в якій вона просила переглянути та скасувати постанову ВЛК від 08.07.2025 та направити позивача на повторний контрольний медичний огляд до ІНФОРМАЦІЯ_11 .

Дану заяву до ІНФОРМАЦІЯ_11 було надіслано поштою (АТ «Укрпошта») 10.07.2025 року, що підтверджується копією квитанції №975 та на електронні скриньки як 11 Регіональної військово-лікарської комісії так і ІНФОРМАЦІЯ_11 , що підтверджується відповідними копіями з електронної пошти представника позивача.

11 Регіональною військово-лікарською комісією від 11.07.2025 року №930 було надано відповідь наступного змісту: - «…відповідно до пункту 3.3 глави 3 розділу І «Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України» затверджене наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 №402, для вирішення порушеного Вами питання Ваша заява була скерована до ІНФОРМАЦІЯ_11 ( АДРЕСА_2 )».

ІНФОРМАЦІЯ_12 від 17.07.2025 року за №12/1410 було надано відповідь наступного змісту: - «…так як громадянин ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 є військовослужбовцем, згідно пункту 1.4 глави 1 розділу ІІ Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України затвердженого наказом МОУ від 14.08.2008 №402 (зі змінами) для повторного або контрольного проходження ВЛК з метою встановлення придатності до військової служби йому потрібно звернутись до медичної служби своєї військової частини для отримання направлення на гарнізонну (госпітальну) військово-лікарську комісію».

Судом встановлено, що представником позивача на адресу ІНФОРМАЦІЯ_2 було надіслано заяву від 09.07.2025 року щодо отримання направлення для проходження ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_11 , яку було надіслано засобами електронної скриньки, що підтверджується відповідною копією.

На дану заяву ІНФОРМАЦІЯ_5 було надано відповідь від 16.07.2025 року №9827 наступного змісту: - «…що з метою отримання направлення для проходження військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_3 , Вам необхідно звернутися до ІНФОРМАЦІЯ_3 .».

ІНФОРМАЦІЯ_5 також було надано відповідь від 31.07.2025 року №10826 на адвокатський запит представника позивача наступного змісту: - «…громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 не направлявся на військово-лікарську комісію ІНФОРМАЦІЯ_3 у зв`язку з тим, що на момент надходження (реєстрації) заяви 14.07.2025 року він вже являвся військовослужбовцем. У відстрочці ОСОБА_1 комісією ІНФОРМАЦІЯ_2 відмовлено.».

Представником позивача у позовній заяві було зазначено, що: - «08.07.2025 ОСОБА_1 пройшов військово-лікарську комісію. 09.07.2025 у зв`язку з незгодою постанови військово-лікарської комісії з дотриманням вимог Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України», затвердженого 14.08.2008 наказом Міністра оборони України №402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.11.2008 за №1109/15800, на адресу 11 Регіональної військово-лікарської комісії та ІНФОРМАЦІЯ_13 були спрямовані заяви про скасування та перегляд постанови ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_2 . 09.07.2025 одразу на адресу електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_2 було подано заяву про незгоду з постановою військово-лікарської комісії. Встановлено п. 72 Постанови КМУ № 560 від 16.05.2024, у разі незгоди громадянина з рішенням військово-лікарської комісії при районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки на підставі його заяви громадянин направляється для проходження військово-лікарської комісії при обласному (Київському та ІНФОРМАЦІЯ_14 . Враховуючи викладене з метою дотримання вимог п. 72 Постанови КМУ № 560 від 16.05.2024 військовозобов`язаний ОСОБА_1 підлягав спрямуванню до ІНФОРМАЦІЯ_3 . Однак, останній не був спрямований для проходження військово-лікарської комісії при обласному ТЦК та СП.».

Представник ІНФОРМАЦІЯ_2 у своєму відзиві на позовну заяву зазначив з цього приводу наступне: - «Щодо надання пояснень щодо розгляду заяви про перегляд та скасування постанови ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_1 можу лише зазначити, що пунктом 2.8.3. розділу І Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України визначено, що ВЛК ТЦК та СП Автономної Республіки Крим, областей, міста Києва затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року №402, право переглядати постанови ВЛК районного (міського) ТЦК та СП, крім постанов, які згідно з цим Положенням підлягають розгляду, контролю та затвердженню ЦВЛК, ВЛК регіону, - тобто право переглядати рішення військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_6 , має право військово-лікарська комісія при ІНФОРМАЦІЯ_7 . Отже, у разі наявності сумніву щодо правильності висновку щодо його придатності, позивач мав право звернутись до позаштатної постійно діючої військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_7 для перегляду відповідного висновку. Позивач, як вбачається із матеріалів позовної заяви звертався до 11 Регіональної військово-лікарської комісії та ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо перегляду рішення ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_1 , а не до ІНФОРМАЦІЯ_1 . Хочу зазначити, що ні з регіональної військово-лікарської комісії, ні з ІНФОРМАЦІЯ_3 на адресу ІНФОРМАЦІЯ_1 до моменту призову позивача на військову службу, не надходили рішення щодо перегляду постанови ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_1 (прим-скасування чи підтвердження).».

Отже з урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що одним зі спірних питань між учасниками справи, а саме дотримання відповідачем 1 процедури мобілізації позивача є надання останньому можливості оскаржити рішення ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_5 №2025-0708-0947-2688-3 від 08.07.2025 року.

Іншим спірним питанням в даній справі щодо дотримання відповідачем 1 процедури мобілізації позивача є наступне.

Представник позивача у позовній заяві зазначив: - «10.07.2025 ОСОБА_1 подано особисто заяву про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі п. 13 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізації» у зв`язку з наявністю батька з інвалідністю 2 групи. 14.07.2025 начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 винесено наказ № 89 про призов ОСОБА_1 на військову службу під час мобілізації та відправку до військової частини НОМЕР_2 . […]. Протиправність дій підтверджено копією повідомлення ІНФОРМАЦІЯ_2 надісланого на адвокатський запит про відмову у наданні відстрочки від призову на військову службу ОСОБА_1 . Згідно вказаного повідомлення вбачається, що засідання комісії з питань розгляду документів щодо надання відстрочки від призову відбулось лише 17.07.2025 року, про що свідчить посилання на протокол № 54 від 17.07.2025. Слід зауважити, що у повідомлені зазначається про те, що ОСОБА_1 подано копії документів поштовим зв`язком, однак вказаний факт повністю спростовується відміткою на заяві, поданої особисто ОСОБА_1 , про отримання уповноваженою особою ІНФОРМАЦІЯ_2 . Крім того вказано, що на момент надходження заяви ОСОБА_1 був призваний на військову службу, що також не знаходить свого підтвердження, у зв`язку з тим, що заява отримана 10.07.2025, при цьому наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 про призов ОСОБА_1 на військову службу був винесений лише 14.07.2025.».

Відповідач 1 з цього приводу у своєму відзиві на позовну заяву зазначив наступне: - «Громадянин ОСОБА_1 за результатами проходження військово-лікарської комісії 08.07.2025 року визнаний придатним до військової служби. Підстав для відстрочки чи звільнення від призову на військову службу позивач до моменту призову на військову службу не надав до ІНФОРМАЦІЯ_1 . […]. Щодо надання пояснень по факту розгляду заяви позивача про надання відстрочки від призову на військову службу від 10.07.2025 року, зазначу що вказана заява надійшла на адресу ІНФОРМАЦІЯ_1 14.07.2025 року (прим - надіслана поштовим відправленням) за вх. №5182, тобто в день коли позивач був призваний на військову службу. За результатами розгляду заяви позивача, комісією по наданню відстрочок прийнято рішення про відмову у наданні відстрочки від призову на військову службу позивачу (прим - завірену копію повідомлення надаю). Відтак враховуючи вищевикладені обґрунтовані обставини, підстав для задоволення позову в позивача як до ІНФОРМАЦІЯ_1 так і до військової частини НОМЕР_1 не має.».

Представник позивача заперечувала та зазначила у відповіді на відзив відповідача 1 наступне, що: - «До ухвалення комісією рішення військовозобов`язаний не підлягає призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період. Поряд з цим згідно з пунктом 63 Порядку №560 військовозобов`язані, які звернулися до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки з заявою про надання відстрочки, до прийняття рішення відповідною комісією не направляються для проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби. У разі ухвалення комісією рішення про відмову у наданні відстрочки військовозобов`язаний, який підлягає призову на військову службу під час мобілізації, направляється на медичний огляд для визначення придатності до військової служби. […]. Факт особистого звернення позивача до ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою про надання відстрочки від призову під час мобілізації, саме 10.07.2025, а не 14.07.2025, як про це стверджує Відповідач 1, підтверджений відміткою про отримання на заяві останнього (долучена позивачем до матеріалів справи) у правому нижньому кутку з позначкою: «Отримано:10.07.2025 (підпис)». Надання копії заяви ОСОБА_1 про надання відстрочки від призову на військову службу з відміткою територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 14.07.2025 є введення в оману суду, надання неправдивих відомостей та є підтвердженням неналежного документообігу (реєстрації) вхідної кореспонденції. Крім того, під час перебування ОСОБА_1 в ІНФОРМАЦІЯ_5 останнім в усному порядку повідомлялось про наявність підстав для отримання відстрочки від призову на військову службу на підставі п. 13 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Звертаю увагу, що ОСОБА_1 утримувався у вказаному центрі комплектування та соціальної підтримки в період часу з 08.07.2025 по 14.07.2025. Таким чином є всі підстави стверджувати про обізнаність Відповідача 1 про наявність підстав для відстрочки від призову на військову службу та умисне перешкоджання у наданні реалізації права на отримання відстрочки останньому.».

Встановлені судом обставини з наданих учасниками справи доказами.

Позивачем 10.07.2025 року до Голови комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 було надано заяву про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі того, що він є особою, яка на підставі п.13 ч.1 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не підлягає призову на військову службу під час мобілізації оскільки має батька, якому встановлена ІІ група інвалідності.

До даної заяви позивачем було додано копію власного паспорту, свідоцтва про народження, копію паспорта та РНОКПП ОСОБА_3 (батька позивача); копію заяви батька від 09.07.2025 року про обрання за своїм доглядом саме ОСОБА_1 (позивача по справі); довідку МСЕК серії 12 ААГ №885101 про встановлення його батькові ІІ групи інвалідності безстроково.

Слід зауважити, що по наданим позивачем копії заяви про надання відстрочки йому, суд встановив що її було надано особисто, про що свідчить у правому нижньому куті напис «отримано: 10.07.2025 та підпис», що також зазначається представником позивача у його позовній заяві та відповіді на відзив.

З іншого боку, відповідачем надано копію заяви, на якій зазначено у нижньому правому куті в прямокутному штампі «№5182 14.07.2025», у крайньому верхньому лівому куті «сл. ЗСУ Рибаку До виконання. Відмова» та у відповідності до зазначеного відповідачем 1 у його відзиві, дану заяву разом з додатками було надіслано на адресу відповідача 1 поштою, але слід зауважити, що конверта, яким було надіслано дану заяву відповідачем надано не було.

Суд зауважує, що у відповідності до приписів ч.2 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

В даному випадку спірним питанням по цій справі у відповідності до визначених представником позивача позовних вимог є - визнати протиправним та скасувати наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 № 89 від 14.07.2025 про призов ОСОБА_1 на військову службу під час мобілізації в особливий період, та направлення для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 ; визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) про зарахування до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та про призначення солдата ОСОБА_1 на посаду у військовій частині НОМЕР_1 , та як похідна вимога, зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 прийняти наказ про звільнення ОСОБА_1 з військової служби та виключити його зі списків особового складу військової частини.

Отже, спірних питань стосовно надання позивачу відстрочки щодо наданої ним заяви до відповідача 1 наразі не виникає, а саме є дотримання певної процедури щодо мобілізації позивача.

Суд встановив, що на підставі наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 № 89 від 14.07.2025 було призвано ОСОБА_1 на військову службу під час мобілізації в особливий період та направлено для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_2 , що підтверджується відповідною копією витягу з наказу наявною в матеріалах справи.

Військовою частиною НОМЕР_1 надано довідку від 30.07.2025 року №7, довідку на виконання вимог ухвали суду по цій справі та копію витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_8 (по стройовій частині) від 14.07.2025 №201/5223, з якої судом встановлено, що позивача було зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 на всі види забезпечення з 14.07.2025 року.

В свою чергу, ІНФОРМАЦІЯ_5 було надіслано позивачу повідомлення від 17.07.2025 року №2025, яким по суті було йому відмовлено у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період відповідно до п.13 ч.1 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», та в якій зокрема зазначено однією з підстав відмови На момент надходження заяви був вже призваний на військову службу в ЗСУ.».

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи відповідають вони встановленим ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України вимогам.

Частиною другою статті 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Розділом ІІ Конституції України передбачені основоположні права, свободи та обов`язки людини і громадянина, серед яких відповідно до статті 65 встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Пунктом 20 частини першої статті 106 Конституції України передбачено, що Президент України приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.

У зв`язку з військовою агресією російською федерації проти України, Указом Президента України від 24.02.2022 №64/202 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022, який неодноразово було продовжено.

Указом Президента України від 24.02.2022 №69/2022 «Про загальну мобілізацію» постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби регламентовано Законом України «Про військову службу і військовий обов`язок» від 25.03.1992 № 2232-XII (далі - Закон № 2232-XII).

Згідно з частинами першою, третьої статті 1 цього Закону захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Частиною одинадцятою статті 38 Закону №2232-ХІІ, призовники, військовозобов`язані, резервісти в разі зміни їх сімейного стану, стану здоров`я, адреси місця проживання (перебування), освіти, місця роботи, посади зобов`язані особисто в семиденний строк повідомити про такі зміни відповідні органи, де вони перебувають на військовому обліку, у тому числі у випадках, визначених Кабінетом Міністрів України, через центри надання адміністративних послуг та інформаційно-телекомунікаційні системи.

За приписами частини першої статті 39 Закону №2232-XII, призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». На військову службу під час мобілізації призиваються резервісти та військовозобов`язані, які перебувають у запасі і не заброньовані в установленому порядку на період мобілізації. Призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації здійснюється для доукомплектування військових посад, передбачених штатами воєнного часу, у терміни, визначені мобілізаційними планами Збройних Сил України та інших військових формувань.

Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів встановлює Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 № 3543-XII (тут і надалі в редакції на час виникнення спірних правовідносин, тобто з урахуванням змін внесених Законом України від 11.04.2024 № 3633-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку», чинних з 18.05.2024).

Відповідно до статті 1 цього Закону, мобілізація - це комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Відповідно до частини п`ятої статті 22 Закону №3543-XII, призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, забезпечують місцеві органи виконавчої влади та здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки або командири військових частин (військовозобов`язаних, резервістів Служби безпеки України - Центральне управління або регіональні органи Служби безпеки України, військовозобов`язаних, резервістів розвідувальних органів України - відповідний підрозділ розвідувальних органів України, осіб, які уклали контракти про перебування у резерві служби цивільного захисту, - відповідні органи управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період визначається Кабінетом Міністрів України.

Цей Порядок визначає:

механізм реалізації повноважень та взаємодію між місцевими держадміністраціями, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від підпорядкування і форми власності, органами військового управління, органами та підрозділами, що входять до системи поліції, та посадовими особами територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки з організації проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період;

процедуру оповіщення військовозобов`язаних та резервістів, їх прибуття до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, військових частин Збройних Сил, інших військових формувань, Центрального управління або регіонального органу СБУ чи відповідного підрозділу розвідувальних органів;

процедуру перевірки військово-облікових документів громадян, уточнення персональних даних військовозобов`язаних та резервістів та внесення відповідних змін у військово-облікові документи;

процедуру надання військовозобов`язаним та резервістам відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період та її оформлення;

організацію медичного огляду військовозобов`язаних та резервістів для визначення придатності до військової служби;

процедуру оформлення призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період;

механізм відправлення військовозобов`язаних та резервістів до місць проходження військової служби.

Відповідно до пункту 1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 №154 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації є територіальні центри комплектування та соціальної підтримки.

З 18.05.2024 набрав чинності Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 №560.

Відповідно до пункту 2 Порядку №560, на військову службу під час мобілізації, на особливий період призиваються резервісти та військовозобов`язані, які придатні до військової служби за станом здоров`я та не мають права на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації з підстав, визначених статтею 23Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», для комплектування (доукомплектування) з`єднань, військових частин, установ, організацій, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, навчальних частин (центрів) (далі - військові частини) Збройних Сил та інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення з правоохоронними функціями (далі - Збройні Сили та інші військові формування).

Призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному Законами України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», «Про військовий обов`язок і військову службу» та цим Порядком.

Призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації, на особливий період проводиться незалежно від місця їх перебування на військовому обліку (п. 3 Порядку №560).

Пунктом 6 Порядку №560 встановлено, що призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації, на особливий період, зокрема, включає:

оповіщення резервістів та військовозобов`язаних про виклик до районного (об`єднаного районного) територіального центру комплектування та соціальної підтримки чи його відділу, міського (районного у містах, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу СБУ або відповідного підрозділу розвідувальних органів України;

прибуття резервістів та військовозобов`язаних до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіонального органу СБУ або відповідного підрозділу розвідувальних органів, уточнення своїх персональних даних, внесення відповідних змін у військово-облікові документи та до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів;

проходження резервістами та військовозобов`язаними медичного огляду для визначення придатності до військової служби;

перевірку підстав щодо надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та її оформлення;

документальне оформлення призову на військову службу під час мобілізації;

відправлення призваних громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період до місць проходження військової служби.

Відповідно до вимог пунктів 70-79 Порядку №560 (в редакції чинній станом на виникнення спірних правовідносин), порядок проведення медичного огляду резервістів та військовозобов`язаних, персональний склад військово-лікарських комісій, порядок їх роботи визначаються у порядку, встановленому Міноборони.

Медичний огляд резервістів та військовозобов`язаних може проводитися у закладах охорони здоров`я, що мають відповідний договір із НСЗУ за програмою державних гарантій медичного обслуговування населення на відповідний рік.

Рішення щодо придатності резервіста та військовозобов`язаного для проходження військової служби за станом здоров`я визначається військово-лікарською комісією при районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки.

У разі незгоди громадянина з рішенням військово-лікарської комісії при районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки на підставі його заяви громадянин направляється для проходження військово-лікарської комісії при обласному (Київському та ІНФОРМАЦІЯ_14 .

Рішення військово-лікарської комісії при обласному (Київському та Севастопольському міському) про придатність резервіста або військовозобов`язаного за станом здоров`я до військової служби під час мобілізації може бути скасовано штатною військово-лікарською комісією вищого рівня або оскаржено у судовому порядку.

Військовозобов`язаним та резервістам, які підлягають призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, в тому числі ті, які були визнані обмежено придатними та не проходили повторний медичний огляд з метою визначення їх придатності до військової служби (за винятком тих, які визнані в установленому порядку особами з інвалідністю), за рішенням керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки видаються направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду, сформовані відповідно до пункту 74-1 цього Порядку.

Направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду, сформоване відповідно до пунктів 74-1 та 74-3 цього Порядку, повинно містити таку інформацію: реєстраційний номер та дату направлення, прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності), дату народження особи, яка направляється на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду, мету та дату початку медичного огляду військово-лікарською комісією, назву установи (закладу охорони здоров`я) та її поштову адресу. За бажанням військовозобов`язаних та резервістів такі направлення надсилаються в електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного та резервіста.

Особам віком до 45 років у направленні для проходження медичного огляду зазначається про необхідність визначення їх придатності до проходження військової служби у десантно-штурмових військах, силах спеціальних операцій, морській піхоті.

Для формування направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду в електронній формі за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів керівник районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу накладає на таке направлення кваліфікований електронний підпис у день його формування (крім направлення, зазначеного у пункті 74-3 цього Порядку).

Направлення, сформоване за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, може бути роздруковане. У такому разі його паперова форма повинна містити придатний для зчитування QR-код з відповідною інформацією.

Роздруковане направлення реєструється в журналі реєстрації направлень на військово-лікарську комісію за формою згідно з додатком 12 та видається резервісту, військовозобов`язаному під особистий підпис.

Під час вручення роздрукованого направлення військовозобов`язаним та резервістам під особистий підпис доводяться вимоги законодавства щодо відповідальності громадян за ухилення від військової служби під час мобілізації, у тому числі за ухилення від проходження медичного огляду за направленням районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, та строк завершення медичного огляду.

Під час вручення направлення резервістам та військовозобов`язаним під особистий підпис доводяться вимоги законодавства щодо відповідальності громадян за ухилення від військової служби під час мобілізації, у тому числі за ухилення від проходження медичного огляду за направленням районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, та строк завершення медичного огляду.

Придатність резервістів та військовозобов`язаних до військової служби за станом здоров`я кожним лікарем визначається індивідуально. Висновки про придатність або непридатність резервістів та військовозобов`язаних до військової служби, подані ними скарги та об`єктивні дані, виявлені у процесі медичного огляду, а також установлений діагноз вносяться кожним лікарем до картки обстеження та медичного огляду та до інших документів, що засвідчується особистим підписом лікаря та скріплюється його особистою печаткою, із зазначенням дати проведення медичного огляду відповідно до вимог, визначених Міноборони.

До інформації про діагноз та результати медичних втручань (застосування методів діагностики, профілактики або лікування, пов`язаних із впливом на організм людини), які вносяться до картки обстеження та медичного огляду, додається відповідний код до кожного діагнозу та результату медичних втручань за класифікацією, визначеною класифікатором хвороб та споріднених проблем охорони здоров`я та класифікатором медичних інтервенцій, затвердженими відповідними наказами Мінекономіки.

Голова військово-лікарської комісії:

організовує роботу військово-лікарської комісії;

перевіряє заповнення книги протоколів військово-лікарської комісії;

відповідно до результатів військово-лікарської комісії перевіряє і підписує картки обстеження та медичного огляду військовозобов`язаних;

доповідає керівнику районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки про результати проведення військово-лікарської комісії, засвідчує свій підпис у картках обстеження та медичного огляду військовозобов`язаних та подає на перевірку книгу протоколів військово-лікарської комісії;

перевіряє відповідність записів і висновків лікарів про придатність громадян до військової служби під час мобілізації, в особливий період та обґрунтованість установлених діагнозів.

Документально оформлені результати проходження резервістом або військовозобов`язаним медичного огляду військово-лікарської комісії доставляються до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки не пізніше ніж протягом наступного дня після винесення рішення (постанови) про придатність резервіста або військовозобов`язаного до військової служби.

Рішення (постанову) військово-лікарської комісії щодо придатності резервіста або військовозобов`язаного до проходження військової служби під час мобілізації вноситься до бази даних Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів не пізніше ніж протягом наступного дня з дня надходження відповідного рішення до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Контроль за направленням та проходженням резервістами та військовозобов`язаними військово-лікарської комісії покладається на керівника територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Центральна військово-лікарська комісія Міноборони та її територіальні підрозділи організовують та здійснюють контроль за роботою військово-лікарських комісій територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, розглядають скарги громадян щодо рішень військово-лікарських комісій.

Наказом Міністра оборони України 14.08.2008 № 402 затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, яке зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17.11.2008 за № 1109/15800 (далі - Положення № 402).

Відповідно до пункту 1.2 розділу І Положення № 402, військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) з військовою службою та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.

Військово-лікарська експертиза - це:

медичний огляд призовників; військовослужбовців та членів їхніх сімей (крім членів сімей військовослужбовців строкової військової служби); військовозобов`язаних, резервістів (кандидатів у резервісти); громадян, які приймаються на військову службу за контрактом; кандидатів на навчання у вищих військових навчальних закладах, військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти та закладах фахової передвищої військової освіти (далі - ВВНЗ), ліцеїстів військових (військово-морських, військово-спортивних) ліцеїв (далі - ліцеїсти); осіб, звільнених з військової служби;

визначення ступеня придатності до військової служби, навчання у ВВНЗ;

встановлення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів, осіб, звільнених з військової служби, а також причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв), які призвели до смерті військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби.

Відповідно до пункту 2.1 глави 2 розділу I Положення № 402 для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі).

Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання штатної військово-лікарської комісії.

ВЛК приймають постанови у тому числі на виїзних засіданнях та, в окремих випадках (лікування за кордоном) - дистанційно.

Постанови штатних та позаштатних ВЛК обов`язкові до виконання.

Відповідно до абзаців 1-3 пункту 2.2 розділу І Положення № 402 штатні ВЛК є військово-медичними установами. Вони мають гербову печатку, кутовий штамп та утримуються за окремим штатом.

До штатних ВЛК належать:

Центральна військово-лікарська комісія (далі - ЦВЛК);

ВЛК регіону.

Пунктом 2.3 розділу І Положення № 402 передбачено, що Центральна військово-лікарська комісія є органом військового управління, який здійснює керівництво ВЛК регіонів у Збройних Силах України та є керівним органом із військово-лікарської експертизи в Збройних Силах України.

Начальник ЦВЛК безпосередньо підпорядковується директору Військово-медичного департаменту (далі - ВМД) МОУ. Усі штатні ВЛК Збройних Сил України безпосередньо підпорядковуються начальнику ЦВЛК (підпункт 2.3.2 пункту 2.3 розділу І Положення № 402).

На ЦВЛК покладається, зокрема організація військово-лікарської експертизи у Збройних Силах України, у тому числі: організація медичного огляду призовників, кандидатів на навчання у ВВНЗ, військовослужбовців, громадян, які приймаються на військову службу за контрактом, військовозобов`язаних та резервістів (кандидатів у резервісти); розгляд заяв, пропозицій, скарг та прийом відвідувачів з питань військово-лікарської експертизи; прийняття та перегляд постанов ВЛК про ступінь придатності осіб, звільнених з військової служби, на період їх фактичного звільнення із Збройних Сил України (підпункт 2.3.3 пункту 2.3 розділу І Положення № 402).

Як передбачено підпунктом 2.3.4 пункту 2.3 розділу I Положення № 402 ЦВЛК має право, зокрема: оглядати військовослужбовців та інших осіб, зазначених у пункті 1.2 розділу I цього Положення; перевіряти роботу підпорядкованих ВЛК з питань військово-лікарської експертизи; витребовувати документи в частині, що характеризують обставини отримання захворювання, поранення, травми, каліцтва, необхідні для прийняття постанови про їх причинний зв`язок, запитувати від військових, цивільних лікувальних закладів, військових частин, військових комісаріатів і ВВНЗ додаткові дані для аналізу, узагальнення та оцінки результатів військово-лікарської експертизи; розглядати, переглядати, скасовувати, затверджувати, не затверджувати, контролювати згідно з цим Положенням постанови будь-якої ВЛК (лікарсько-льотної комісії (далі - ЛЛК)) Збройних Сил України.

Згідно з підпунктом 2.3.5 пункту 2.3 розділу I Положення № 402 Постанови ЦВЛК можуть бути оскаржені в судовому порядку.

Відповідно до підпункту 2.4.5 пункту 2.4 розділу І Положення № 402 ВЛК регіону має право, зокрема: оглядати військовослужбовців та інших осіб, зазначених у пункті 1.2 розділу I цього Положення; приймати постанови згідно з Положенням, контролювати, розглядати, затверджувати, за наявності підстав не затверджувати, переглядати або скасовувати постанови підпорядкованих ВЛК. Постанову про придатність до військової служби колишніх військовослужбовців на період їх фактичного звільнення зі Збройних Сил України має право приймати або переглядати тільки ЦВЛК.

Постанова ВЛК регіонів може бути оскаржена у ЦВЛК або у судовому порядку (підпункт 2.4.10. пункту 2.4 розділу І Положення № 402).

Рішенням штатної ВЛК може бути проведений повторний або контрольний медичний огляд. (підпункт 2.4.6. пункту 2.4 розділу І Положення № 402).

Пунктами 3.1 3.4 глави 3 розділу І Положення № 402 установлено, що скарги до штатних ВЛК подаються в строк, визначений Законом України «Про звернення громадян».

Скарги на дії (бездіяльність) чи постанови позаштатних ВЛК подаються до штатних ВЛК згідно з адміністративно-територіальними зонами відповідальності, наведеними у додатку 2 до наказу Міністерства оборони України від 16 листопада 2016 року № 608 «Про затвердження адміністративно-територіальних зон відповідальності закладів охорони здоров`я Збройних Сил України за організацію медичного забезпечення».

Штатні ВЛК перевіряють відповідність прийнятих позаштатними ВЛК постанов встановленому діагнозу та вимогам цього Положення, на підставі доданих до звернення оригіналів медичних документів або належним чином завірених їх копій, а також наявних медичних записів та висновків у відповідних реєстрах електронної системи охорони здоров`я.

Скарги на дії (бездіяльність) чи постанови ВЛК районних (міських) ТЦК та СП подаються за підпорядкованістю до ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_15 , ІНФОРМАЦІЯ_16 , обласних ТЦК та СП, ТЦК та СП Автономної Республіки Крим. У разі незгоди громадянина з рішенням ВЛК при районному (міському) ТЦК та СП на підставі його заяви громадянин направляється для проходження ВЛК при обласному (Київському та Севастопольському міських) ТЦК та СП.

Дії (бездіяльність), рішення, постанови, прийняті ВЛК обласних (Київського міського, ІНФОРМАЦІЯ_16 , ТЦК та СП Автономної Республіки Крим, оскаржуються в штатних ВЛК або у судовому порядку.

Дії (бездіяльність), рішення, прийняті за результатами розгляду звернень ВЛК регіону, оскаржуються в ЦВЛК.

У разі визнання штатною ВЛК заяви чи скарги щодо перегляду (відміни, скасування) постанови ВЛК обґрунтованою, ВЛК штатної ВЛК переглядає оскаржувану постанову ВЛК або приймає рішення про направлення на контрольне обстеження та медичний огляд ВЛК. Таке рішення є обов`язковим до виконання та має бути реалізовано не пізніше ніж в місячний строк з дати прийняття.

У разі визнання штатною ВЛК звернення необґрунтованим, воно повертається заявнику (скаржнику) з відповідними роз`ясненнями, у строк, визначений Законом України «Про звернення громадян».

У разі прийняття рішення про направлення на контрольне обстеження та медичний огляд, військовослужбовці та інші особи, зазначені у пункті 1.2 глави 1 цього розділу, направляються для проходження медичного огляду ВЛК в інший заклад охорони здоров`я, ніж той, в якому проводився медичний огляд ВЛК, постанова якої оскаржується.

За підпунктом 2.8.1 пункту 2.8. розділу І Положення № 402 ВЛК ТЦК та СП створюється при районному (міському) ТЦК та СП.

Для керівництва і контролю за діяльністю цих комісій при ТЦК та СП Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя створюються відповідно Кримська республіканська, обласні, Київська міська та Севастопольська міська ВЛК.

Згідно з підпунктами 2.8.2, 2.8.3 пункту 2.8. розділу І Положення № 402 роз`яснення ВЛК регіону та ЦВЛК з питань військово-лікарської експертизи є обов`язковими для виконання ВЛК ТЦК та СП.

ВЛК ТЦК та СП має право приймати постанови відповідно до цього Положення.

ВЛК ТЦК та СП Автономної Республіки Крим, областей, міста Києва мають право переглядати постанови ВЛК районного (міського) ТЦК та СП, крім постанов, які згідно з цим Положенням підлягають розгляду, контролю та затвердженню ЦВЛК, ВЛК регіону.

Підпунктами 2.8.4, 2.8.5 пункту 2.8. розділу І Положення № 402 установлено, що на ВЛК районного (міського) ТЦК та СП покладається огляд громадян відповідно до пункту 1.2 глави 1 розділу I, пункту 1.4 глави 1 розділу II цього Положення. Рішенням ВЛК регіону на ВЛК ТЦК та СП покладається огляд інших громадян.

У порядку контролю на ВЛК ТЦК та СП Автономної Республіки Крим, області, міста Києва покладається огляд (переогляд) осіб відповідно до пункту 1.2 глави 1 розділу I, пункту 1.4 глави 1 розділу II цього Положення. У воєнний час перевірка свідоцтв про хворобу з постановами про непридатність до військової служби проводиться за наданими на розгляд з ТЦК та СП медичними документами, а за медичними показаннями - шляхом проведення контрольного медичного огляду перед направленням на затвердження в штатні ВЛК.

Як свідчать матеріали справи, 08.07.2025 військово лікарською комісією «ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_17 » КНП «Хмельницька центральна районна лікарня» позивача визнано придатним до військової служби за ст. 13б, 52в, 54в, 57в,39в графи ІІ Розкладу хвороб затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402.

Отже, медичний огляд проведено позаштатною ВЛК районного ТЦК та СП.

Слід зауважити, що згідно пункту 1.1 глави 1 розділу ІІ Положення 402, медичний огляд включає в себе вивчення та оцінку стану здоров`я і фізичного розвитку громадян на момент огляду в цілях визначення ступеня придатності до військової служби, навчання за військово-обліковими спеціальностями, вирішення інших питань, передбачених цим Положенням, з винесенням письмового висновку (постанови). Під придатністю до військової служби у цьому Положенні розуміється такий стан здоров`я і фізичного розвитку громадян, який дозволяє їм виконувати передбачені статутами, інструкціями службові обов`язки з конкретної військової спеціальності у виді Збройних Сил України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до закону (далі - інші військові формування), у мирний час та під час дії особливого періоду. При встановленні діагнозу насамперед враховуються результати фізикального обстеження та спеціальних досліджень. Якщо дані попередньої медичної документації не співпадають з результатами актуального обстеження, проводиться спільний огляд (консиліум) за участі провідних (головних) медичних фахівців, під час якого може прийматись рішення про неврахування контраверсійних результатів попередніх досліджень (документів, виписок, заключень тощо) та госпіталізацій при винесенні експертного рішення.

У пункті 1.2 глави 1 розділу ІІ Положення № 402 зазначено, що постанови ВЛК приймаються на підставі Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби (далі - Розклад хвороб) (додаток 1), пояснень щодо застосування статей Розкладу хвороб (додаток 2) та таблиць додаткових вимог до стану здоров`я (далі - ТДВ) (додаток 3).

Розклад хвороб розроблений відповідно до вимог Міжнародної статистичної класифікації хвороб та споріднених проблем охорони здоров`я 10-го перегляду (далі - МКХ-10).

Відповідно до п.20.3 глави 20 розділу ІІ Положення №402, при медичному огляді військовослужбовців та інших осіб ВЛК приймаються постанови такого змісту:

а) «придатний»: до військової служби за контрактом; до служби у військовому резерві; для підготовки до участі у МО; до участі у МО; до служби (роботи) у національному персоналі; […] до служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони;

б) «Непридатний»: […];

в) «Потребує»: […];

г) «Тимчасово непридатний»: […];

ґ) У зв`язку з нетранспортабельністю переїзд до (вказати місцевість) ____________ протипоказаний (постанова приймається тільки щодо членів сімей військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби)).

д) Протипоказань до виходу в море на підводному човні (надводному кораблі) немає.

е) «На підставі статті ____ графи _____ Розкладу хвороб та графи _____ ТДВ «____» вихід у море на підводному човні (надводному кораблі) протипоказаний».

При цьому, у додатку 1 до Положення №402 вказано назви хвороб/станів здоров`я і їхнє співвідношення з придатністю чи непридатністю до служби. При цьому перелік захворювань/станів здоров`я, які дають можливість бути непридатним до військової служби у мирний час, є значно ширшим, ніж у воєнний.

Главою 3 розділу II Положення №402 визначено порядок медичного огляду військовозобов`язаних у мирний час та під час мобілізації, на особливий період.

Так, відповідно до даного розділу Положення №402 вказано, що медичний огляд військовозобов`язаних проводиться за рішенням керівників ТЦК та СП ВЛК ТЦК та СП на збірних пунктах районних (міських) ТЦК та СП або за місцем провадження медичної практики у закладах охорони здоров`я комунальної або державної форми власності лікарями, які включаються до складу ВЛК ТЦК та СП.

Під час дії правового режиму воєнного стану кожний військовозобов`язаний оглядається хірургом, терапевтом, невропатологом, психіатром, офтальмологом, оториноларингологом, а за медичними показаннями - і лікарями інших спеціальностей.

Перед оглядом військовозобов`язаних їм проводиться загальний аналіз крові, загальний аналіз сечі, серологічний аналіз крові на: антитіла до вірусу імунодефіциту людини (ВІЛ), поверхневий антиген до вірусу гепатиту «В» (HbsAg), загальні антитіла до вірусу гепатиту «С» (anti-HCV), реакція мікропреципітації з кардіоліпіновим антигеном або загальні антитіла до блідої трепонеми (RW); визначається група крові та резус-належність, проводяться рентгенологічне обстеження органів грудної клітки, ЕКГ. Особам старшим 40 років обов`язково проводиться вимір внутрішньоочного тиску, дослідження крові на цукор. Інші дослідження проводяться за показаннями.

Направлення для проведення вказаних лабораторних та інструментальних досліджень може здійснюватися лікарями із закладів охорони здоров`я комунальної або державної форми власності, які залучаються для проведення медичного огляду військовозобов`язаних.

Лікарі, які включаються до складу ВЛК із закладів охорони здоров`я комунальної або державної форми власності, під час проведення медичного огляду ознайомлюються з медичними записами в ЕСОЗ та з іншими медичними документами, які надає військовозобов`язаний, що характеризують його стан здоров`я, а також вносять до ЕСОЗ відповідні медичні записи на підставі отриманої інформації.

Під час дії правового режиму воєнного стану кожний військовозобов`язаний прибуває на медичний огляд ВЛК з результатами рентгенологічного обстеження органів грудної клітки.

ЕКГ виконується після 40-річного віку та за наявності медичних показань. Інші лабораторні та інструментальні дослідження виконуються за показанням.

До початку проведення медичного огляду ТЦК та СП отримує дані від органів соціального забезпечення щодо осіб з інвалідністю.

Військовозобов`язаний під час проведення медичного огляду зобов`язаний надати членам ВЛК ТЦК та СП медичну карту амбулаторного хворого за формою № 025/о, затвердженою наказом МОЗ України від 14 лютого 2012 року № 110 «Про затвердження форм первинної облікової документації та Інструкцій щодо їх заповнення, що використовуються у закладах охорони здоров`я незалежно від форми власності та підпорядкування», зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 28 квітня 2012 року за № 661/20974 (далі - форма № 025/о), виписки з медичної документації щодо перенесених захворювань, отриманих травм, поранень тощо, якщо така інформація відсутня в ЕСОЗ.

Зазначені документи, а на офіцерів і прапорщиків (мічманів) запасу також особові справи ТЦК та СП до початку огляду подає для вивчення у ВЛК.

Як убачається із наведених вище норм Положення № 402, для проведення військово-лікарської експертизи створюються штатні та позаштатні військово-лікарські комісії, які проводять медичний огляд осіб, зазначених у пункті 1.2 розділу І Положення № 402 з метою визначення придатності за станом здоров`я до військової служби військовослужбовців та установлення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв), за результатами якого приймають постанови, що оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання ВЛК.

До штатних ВЛК належать, зокрема, ВЛК регіону, до повноважень яких належить розгляд скарг та прийом відвідувачів з питань військово-лікарської експертизи. ВЛК регіону також мають право оглядати військовослужбовців, скасовувати постанови підпорядкованих ВЛК та направляти військових на контрольний медичний огляд, а також за їх рішенням може бути проведений повторний або контрольний медичний огляд. Постанови регіональних ВЛК можуть бути оскаржені до ЦВЛК або до суду.

Відповідно до Положення № 402, ВЛК ТЦК та СП не наділені повноваженнями змінювати, скасовувати своє рішення, або проводити повторний медичний огляд з підстав, не встановлених Положенням № 402. Проте, як визначено у підпункті 2.4.6 пункту 2.4 розділу І Положення № 402, рішенням штатної ВЛК може бути проведений повторний або контрольний медичний огляд.

Суд звертає увагу на те, що згідно з Положенням № 402, у разі незгоди із рішеннями позаштатної ВЛК, особа має право звернутися до ВЛК вищого рівня із відповідною скаргою, а у разі незгоди із ВЛК вищого рівня - звернутися до ЦВЛК або до суду.

Як встановлено судом та убачається із матеріалів справи, представник позивача неодноразово зверталась з відповідною заявою як до ІНФОРМАЦІЯ_11 від 09.07.2025 року так і до відповідача 1, так і до 11 Регіональної ВЛК щодо перегляду постанови про визнання позивача придатним до військової служби від 08.07.2025 року.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що відповідач 1 був належним чином ознайомлений про бажання позивача провести повторний медичний його огляд та підтвердити/спростувати встановлене під час первинного медичного огляду позаштатною комісією при ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Слід також зауважити, що як встановлено судом позивач з 08.07.2025 року був затриманий групою оповіщення ІНФОРМАЦІЯ_2 та в цей же день був направлений до КНП «Хмельницька центральна районна лікарня» для проходження ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_5 , та вже 09.07.2025 року представником позивача були надіслані неодноразово заяви про намір оскаржити рішення ВЛК до ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_11 , 14.07.2025 року відповідачем 1 було прийнято наказ про мобілізацію позивача.

Таким чином, наявними в матеріалах справи доказами позивачем підтверджено, що він намагався скористатися своїм правом на проведення повторного медичного огляду з метою визначення придатності його до військової служби, але такої можливості йому відповідачем 1 надано не було.

Суд зауважує, що Положення № 402 не передбачає право особи, що проходила медичний огляд, оскаржувати постанови позаштатних постійно діючих ВЛК у судовому порядку, але в даному випадку позивач й не просить цього робити, а лише зауважує, що при його мобілізації відповідачем 1 було порушено процедуру якою його було мобілізовано шляхом відсутності надання такої можливості.

Верховний Суд у постанові від 13 червня 2018 року у справі №806/526/16 зауважив, що у межах адміністративного процесу суд не вправі надавати оцінку професійним діям конкретних лікарів-членів ВЛК при застосуванні ними відповідних методів огляду позивача, дослідження медичної документації, визначенні діагнозів та відповідності їх конкретній статті Розкладу хвороб, оскільки це потребує спеціальних знань у медичній галузі.

Згідно висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 12 червня 2020 року у справі №810/5009/18, надання оцінки діагнозу позивача на предмет того, чи підпадає він під дію статей Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступень придатності до військової служби, виходить за межі судового розгляду.

У постанові від 26 лютого 2025 року у справі № 600/3273/22-а Верховний Суд зазначив, що перевірка рішення госпітальної (гарнізонної) ВЛК (себто позаштатної) на предмет того, чи дотримані всі умови та критерії, передбачені Положенням № 402 при проведенні медичного огляду військового, належить до функцій ВЛК регіону чи ЦВЛК, тому якщо позивач не дотримався вимог Положення № 402 щодо процедури оскарження результатів медичного огляду, то це є самостійною підставою для відмови у задоволенні вимог адміністративного позову.

В даному випадку, враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку, що перевірка рішення ВЛК ТЦК та СП (позаштатної ВЛК) на предмет того, чи дотримані всі умови та критерії, передбачені Положенням № 402 при проведенні медичного огляду військового, належить до функцій ВЛК регіону чи ЦВЛК та в даному випадку позивач навпаки дотримався вимог Положення № 402 щодо процедури оскарження результатів медичного огляду, що є підставою для задоволення вимог адміністративного позову.

В свою чергу, іншим спірним питанням в даній справі є дотримання відповідачем 1 процедури мобілізації при отриманні від позивача відповідної заяви щодо надання йому відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період відповідно до пункту 13 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Суд зазначає, що статтею 23 Закону №3543-XII передбачена відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації.

Згідно з п.13 ч.1 ст.23 Закону № 3543-XII, не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані: які мають одного із своїх батьків з інвалідністю I чи II групи або одного з батьків дружини (чоловіка) з числа осіб з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших осіб, які не є військовозобов`язаними та відповідно до закону зобов`язані їх утримувати (крім випадків, якщо такі особи самі є особами з інвалідністю, потребують постійного догляду, перебувають під арештом (крім домашнього арешту), відбувають покарання у вигляді обмеження чи позбавлення волі). У разі відсутності невійськовозобов`язаних осіб здійснювати догляд за особою з інвалідністю I чи II групи може лише одна особа з числа військовозобов`язаних за вибором такої особи з інвалідністю.

За приписами ч.5 ст.22 Закону №3543-XII, порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період визначається Кабінетом Міністрів України. Цей порядок визначає, зокрема, порядок надання військовозобов`язаним та резервістам відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період та її оформлення.

Відповідно до вказаної норми, Кабінет Міністрів України постановою від 16.05.2024 №560 затвердив Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період (далі Порядок №560).

Відповідно до п.56, 57 Порядку №560, відстрочка від призову на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період надається військовозобов`язаним з підстав, визначених статтею 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Для розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період при районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (відокремлених відділах) утворюються комісії у такому складі:

голова комісії - керівник районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (відокремленого відділу);

члени комісії - представники апарату, структурних підрозділів (освіти та науки, охорони здоров`я, соціального захисту населення, служби у справах дітей, центру надання адміністративних послуг) районної, міської держадміністрації (військової адміністрації).

Згідно з п.58 Порядку №560, за наявності підстав для одержання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період військовозобов`язані (крім заброньованих) особисто подають на ім`я голови комісії районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу заяву за формою, визначеною у додатку 4, до якої додаються документи, що підтверджують право на відстрочку, або копії таких документів, засвідчені в установленому порядку, зазначені у переліку згідно з додатком 5. Заява військовозобов`язаного підлягає обов`язковій реєстрації.

Відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації може оформлятися за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів на підставі даних, отриманих з інших державних реєстрів або баз даних, які підтверджують, що військовозобов`язаний має право на відстрочку з підстав, визначених статтею 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (п. 59 Порядку №560).

Відповідно до п.60 Порядку №560, комісія вивчає отримані заяву та підтвердні документи, оцінює законність підстав для надання відстрочки, за потреби готує запити до відповідних органів державної влади для отримання інформації, що підтверджує право заявника на відстрочку, або використовує інформацію з публічних електронних реєстрів.

Комісія зобов`язана розглянути отримані на розгляд заяву та документи, що підтверджують право на відстрочку, протягом семи днів з дати надходження, але не пізніше ніж протягом наступного дня від дати отримання інформації на запити до органів державної влади.

На підставі розгляду отриманих документів комісія ухвалює рішення про надання або відмову у наданні відстрочки. Рішення комісії оформляється протоколом.

Про прийняте комісією рішення повідомляється засобами телефонного, електронного зв`язку або поштою заявнику не пізніше ніж на наступний день після ухвалення такого рішення.

У разі позитивного рішення військовозобов`язаному надається довідка із зазначенням строку відстрочки за формою, визначеною у додатку 6.

У разі відмови у наданні відстрочки військовозобов`язаному повідомляють письмово із зазначенням причин відмови за формою, визначеною у додатку 7. Таке рішення може бути оскаржене у судовому порядку.

До ухвалення комісією рішення військовозобов`язаний не підлягає призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Аналіз зазначених правових норм свідчить про те, що законодавець наділив комісію активною функцією під час вивчення наданих документів для підтвердження відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, зокрема комісія оцінює законність підстав для надання відстрочки, за потреби готує запити до відповідних органів державної влади для отримання інформації, що підтверджує право заявника на відстрочку, або використовує інформацію з публічних електронних реєстрів (п. 60 Порядку № 560).

Судом було встановлено, що позивач 10.07.2025 року до Голови комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 надав заяву про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі того що він є особою, яка на підставі п.13 ч.1 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не підлягає призову на військову службу під час мобілізації оскільки має батька якому встановлена ІІ група інвалідності.

До даної заяви позивачем було додано копію власного паспорту, свідоцтва про народження, копію паспорта та РНОКПП ОСОБА_3 (батька позивача); копію заяви батька від 09.07.2025 року про обрання за своїм доглядом саме ОСОБА_1 (позивача по справі); довідку МСЕК серії 12 ААГ №885101 про встановлення його батькові ІІ групи інвалідності безстроково.

Суд вже зазначав в описовій частині даного рішення, що спірних питань стосовно надання/відмови позивачу відстрочки щодо наданої ним заяви до відповідача 1 наразі не виникає, а саме є дотримання певної процедури щодо мобілізації позивача.

В свою чергу, ІНФОРМАЦІЯ_5 було надіслано позивачу повідомлення від 17.07.2025 року №2025, яким по суті було йому відмовлено у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період відповідно до п.13 ч.1 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», та в якій зокрема зазначено однією з підстав відмови На момент надходження заяви був вже призваний на військову службу в ЗСУ.».

Варто зауважити, що у відповідності до приписів п.60 Порядку №560 визначено, що до ухвалення комісією рішення військовозобов`язаний не підлягає призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

В даному випадку, суд встановив, що по наданої позивачем копії заяви про надання відстрочки йому, її було надано особисто, про що свідчить у правому нижньому куті напис «отримано: 10.07.2025 та підпис», що також зазначається представником позивача у його позовній заяві та відповіді на відзив.

З іншого боку, відповідачем надано копію заяви, на якій зазначено у нижньому правому куті в прямокутному штампі «№5182 14.07.2025», у крайньому верхньому лівому куті «сл. ЗСУ Рибаку До виконання. Відмова» та у відповідності до зазначеного відповідачем 1 у його відзиві дану заяву разом з додатками було надіслано на адресу відповідача 1 поштою, але слід зауважити, що конверта яким було надіслано дану заяву відповідачем надано не було.

Приписами ч.1 ст.6 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

З урахуванням наведеного, а також керуючись принципом верховенства права, суд дійшов висновку, що позивач надавши копію відповідної заяви про надання йому відстрочки від призову разом із відповідними документами 10.07.2025 року мав легітимне очікування до ухвалення комісією рішення, яке було ухвалено 17.07.2025 року, що він як військовозобов`язаний не підлягає призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період та був позбавлений цього, оскільки відповідач 1 прийняв наказ № 89 від 14.07.2025 про призов ОСОБА_1 на військову службу під час мобілізації в особливий період, та направив його для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 .

Зважаючи на встановлене судом та підтверджене наявними в матеріалах справи доказами, суд дійшов висновку визнати протиправним та як наслідок скасувати наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 № 89 від 14.07.2025 про призов ОСОБА_1 на військову службу під час мобілізації в особливий період, та направлення для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 .

Щодо позовної вимоги позивача визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) про зарахування до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та про призначення солдата ОСОБА_1 на посаду у військовій частині НОМЕР_1 , та як похідна вимога, зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 прийняти наказ про звільнення ОСОБА_1 з військової служби та виключити його зі списків особового складу військової частини, суд зазначає наступне.

Суд зазначає, що порушення прав позивача відбулося внаслідок видання протиправного наказу відповідачем 1 про призов на військову службу під час мобілізації від 14.07.2025 №89, що було встановлено судом під час розгляду даної справи, оскільки ним була порушена процедура проведення мобілізації.

Незаконна мобілізація може порушувати права громадян, зокрема право на свободу та право на обрання форми служби. Захист цих прав може включати звернення до суду, а також право на звільнення з військової служби, якщо незаконна мобілізація є наслідком порушення закону.

Суд звертає увагу, що хоча Законом України «Про військовий обов`язок та військову службу» не передбачено такої підстави для звільнення з військової служби як незаконна мобілізація, проте, проходження військової служби є безпосереднім наслідком від наказу про мобілізацію, а отже з метою ефективного захисту порушеного права позивача та повного його відновлення буде зобов`язання військової частини НОМЕР_9 в особі командира цієї в/ч ухвалити рішення про звільнення позивача від проходження військової служби та виключення його зі списків особового складу.

Суд зауважує, що чинне законодавство не містить положень, які б дозволяли суб`єкту владних повноважень діяти на власний розсуд, видати акти індивідуальної дії, які є очевидно протиправними, не дозволяють мобілізовувати працівника із порушенням процедури такої мобілізації та перед виданням наказу про мобілізацію та відправленням до військової частини, суб`єкт владних повноважень має надати можливість оскарження проведеної ВЛК та належним чином розглянути заяву про можливість відстрочки від проходження військової служби з урахуванням чинного та діючого законодавства.

В даному випадку, позивач взагалі був позбавлений такої можливості для захисту своїх прав, хоча вона є передбаченою, що судом наведено в даному рішенні з посиланням на норми чинного та діючого законодавства.

Суд зауважує, що основний акцент позивача-військовослужбовця був на тому, що він не мав можливості оскаржити рішення ВЛК та під час розгляду його заяви про надання відстрочки від 10.07.2025 року до 17.07.2025 року (рішення відповідача 1 про відмову) мав легітимні очікування щодо не призову його на військову службу за мобілізацією.

Обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі Чахал проти Об`єднаного Королівства (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Таким чином, спосіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, зокрема, в тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі Афанасьєв проти України від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).

Ефективний засіб правого захисту в розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права й одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

З урахуванням наведеного, спираючись на доведеність під час розгляду цієї справи протиправності та як наслідок скасування наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 № 89 від 14.07.2025 про призов ОСОБА_1 на військову службу під час мобілізації в особливий період, та направлення для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 , суд дійшов висновку задовольнити похідні вимоги позивача шляхом визнання протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) про зарахування до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та про призначення солдата ОСОБА_1 на посаду у військовій частині НОМЕР_1 , а також, зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 прийняти наказ про звільнення ОСОБА_1 з військової служби та виключити його зі списків особового складу військової частини.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Частиною 1 статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Щодо розподілу судового збору суд зазначає наступне.

Як встановлено судом та підтверджується копією квитанції від 14.08.2025 року позивач за подання даного позову сплатив 1211,20 грн.

У відповідності до приписів ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи, що негативні наслідки для позивача мали місце внаслідок прийняття відповідачем 1 спірного наказу №89 від 14.07.2025 року, який судом визнано протиправним та як наслідок був скасований, суд вважає, що судовий збір у розмірі 1211,20 грн. підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань з ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Щодо позовної вимоги позивача в частині стягнення з відповідачів судових витрат на правничу допомогу, суд зауважує, що в матеріалах справи відсутні докази щодо сплати позивачем такої допомоги у фактичному розмірі.

З урахуванням наведеного позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Слід зауважити, що у відповідності до приписів ст.252 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення.

Отже, позивач не позбавлений такої можливості щодо надання заяви в порядку статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України із наданням відповідних доказів.

Таким чином з урахуванням вищенаведеного, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10.02.2010, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «РуїсТоріха проти Іспанії» від 09.12.1994, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно пункту 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Керуючись статтями 2, 5-11, 19, 72-77, 90, 139, 241-246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) до відповідача 1: ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса: АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ: НОМЕР_5 ), до відповідача 2: Військової частини НОМЕР_1 (адреса: АДРЕСА_3 , ЄДРПОУ: НОМЕР_6 ) про визнання протиправним та скасування наказу відповідача 1 №89 від 14.07.2025 року, про визнання протиправним та скасування наказу відповідача 2 та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (ЄДРПОУ: НОМЕР_5 ) № 89 від 14.07.2025 про призов ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) на військову службу під час мобілізації в особливий період, та направлення для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 .

Визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) (ЄДРПОУ: НОМЕР_6 ) про зарахування до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та про призначення солдата ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) на посаду у військовій частині НОМЕР_1 .

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 (ЄДРПОУ: НОМЕР_6 ) прийняти наказ про звільнення ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) з військової служби та виключити його зі списків особового складу військової частини.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з відповідача 1: ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса: 29009, м. Хмельницький, ЄДРПОУ: НОМЕР_5 ) на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) судовий збір у розмірі 1211 (одну тисячу двісті одинадцять) гривень 20 коп.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 24 лютого 2026 року.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.О. Голошивець