Справа № 140/8482/24
Суддя: Волдінер Фелікс Арнольдович
Дата ухвалення: 2026-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
23 лютого 2026 року ЛуцькСправа № 140/8482/24
Волинський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Волдінера Ф. А.,
розглянувши у порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про визнання протиправними дій та рішення вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,
До суду надійшла заява ОСОБА_1 в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), відповідно до якої просить суд:
· визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області вчиненні на виконання рішення суду від 04.10.2024 у справі № 140/8482/24 щодо нарахування позивачу пенсії згідно вимог рішення Конституційного Суду України від 07.04.2021 №1-р(11)/2021, відповідно до статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та її виплати з 08.02.2024 виходячи з розрахункової величини мінімальної пенсії за віком станом на 01.01.2024, а не мінімальної пенсії за віком, установленої на 1 січня відповідного календарного року та без врахування зміни розміру протягом року згідно із законом про Державний бюджет України на відповідний рік;
· зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області вжити заходи щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону під час виконання судового рішення шляхом здійснення нарахування та виплату ОСОБА_1 пенсії з 08.02.2024 відповідно до статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» виходячи з розрахункової величини мінімальної пенсії за віком, установленої на 1 січня відповідного календарного року та з врахування зміни розміру протягом року згідно із законом про Державний бюджет України на відповідний рік.
Від відповідача жодних заперечень чи пояснень до суду не надходило.
Заяву розглянуто судом в письмовому провадженні.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява позивача не підлягає до задоволення, з огляду на наступне.
Судом встановлено такі обставини справи.
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 04.10.2024, яке набрало законної сили 31.03.2025, у справі № 140/8482/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, (далі рішення суду від 04.10.2024):

· визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 пенсії згідно вимог рішення Конституційного Суду України від 07.04.2021 №1-р(11 )/2021, відповідно до статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», у редакції Закону України «Про внесення змін і доповнень до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №230/96-ВР;

· зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату основної пенсії з 08.02.2024 відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 07.04.2021 №1-р (1)/2021, відповідно до статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», у редакції Закону України «Про внесення змін і доповнень до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №230/96-ВР, у розмірі шести мінімальних пенсій за віком та виплачувати ОСОБА_1 основну пенсію у розмірі не менше шести мінімальних пенсій за віком та виплачувати основну пенсію у розмірі не менше шести мінімальних пенсій за віком.

На виконання вказаного рішення суду 13.05.2025 видано виконавчий лист № 3292/2025р., який звернуто до виконання до органів Державної виконавчої служби та відкрито виконавче провадження № 78134744.

Позивач вказує на протиправність дій відповідача щодо нарахування йому пенсії з 08.02.2024 в розмірі 14 166,00 грн, тобто із застосуванням базової величини (мінімальна пенсія за віком), яка встановлена Законом України «Про Державний бюджет України на 2024 рік».

Однак, суд не вбачає в цій частині жодного порушення відповідачем вимог судового рішення у даній справі, адже пенсійним органом при нарахуванні пенсії в 2024 році застосовано базову величину встановлену саме на 2024 рік.

Водночас, з доданих до заяви матеріалів, зокрема з відомостей про перерахунок пенсії позивача від 21.12.2025, вбачається, що починаючи з 01.03.2024 нарахування пенсійних виплат згідно рішення суду у даній справі здійснюється в розмірі 14 166,00 грн.

З цього приводу суд зазначає, що виплати які є предметом спору у даній справі за своїм змістом є пенсійними виплатами, а отже є періодичним (щомісячним) платежем, виплата якого, за загальним правилом, не обмежена в часі.

Таким чином, ГУ ПФУ у Волинській області під час виконання рішення суду у даній справі в частині здійснення перерахунку пенсії позивача повинно було враховувати зміну розміру базової величини (мінімальна пенсія за віком), що встановлюється законом про Державний бюджет України на 01 січня календарного року виплати пенсії.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» установлено прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність в розмірі 2361 гривня.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» установлено прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність в розмірі 2361 гривня.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» установлено прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність в розмірі 2595 гривні.

Таким чином, відповідачем здійснено нарахування з 01.03.2024 пенсійних виплат згідно рішення суду у даній справі з розрахунку розміру мінімальної пенсії за віком встановленого Законом України «Про Державний бюджет на 2024 рік», тобто виходячи з розміру прожиткового мінімуму 2 361 грн (2361*6=14 166,00).

Як зазначалось вище, розмір прожиткового мінімуму на 2025 рік залишався на рівні 2024 року 2 361 грн, а відтак застосування в 2025 році прожиткового мінімуму у вказаному розмірі є правомірним.

Однак, з 01.01.2026 відповідач був зобов`язаний здійснити нарахування та виплату позивачу основної пенсії по інвалідності в розмірі шести мінімальних пенсій за віком відповідно до статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», із застосуванням розмірів прожиткового мінімуму на рівні 2 595,00 грн.

Таким чином, ГУ ПФУ у Волинській області під час виконання рішення суду у даній справі в частині здійснення з 01.01.2026 нарахування та виплати основної пенсії відповідно до статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», повинно було обчислювати вказану пенсію враховуючи розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, з урахуванням Закону про Державний бюджет України відповідного календарного року виплати пенсії, оскільки така величина щороку є змінною.

Відповідно до частини першої статті 383 КАС України особа-позивач, на користь якого ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пункту 9 частини другої статті 129 Конституції України обов`язковість судового рішення є однією із основних засад судочинства.

Статтею 129-1 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Частинами другою, четвертою статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

Аналогічні положення містить КАС України, зокрема, нормами статті 370 КАС України передбачено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Виконання судових рішень у справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

У справі «Савіцький проти України» Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) у рішенні від 26.07.2012 зазначив, що право на суд, захищене пунктом 1 статті 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національні правові системи Договірних держав допускали, щоб остаточні та обов`язкові судові рішення залишалися без виконання на шкоду одній зі сторін (див. рішення від 19 березня 1997 року у справі «Горнсбі проти Греції» (Hornsby v. Greece), в. 40, Reports of Judgments and Decisions 1997-II). Ефективний доступ до суду включає в себе право на виконання судового рішення без зайвих затримок (див. рішення у справі ««Immobiliare Saffi» проти Італії» (Immobiliare Saffi v. Italy) [ВП], заява № 22774/93, п. 66, ECHR 1999-V).

Тому необґрунтована тривала затримка виконання обов`язкового рішення може суперечити Конвенції (див. рішення у справі «Бурдов проти Росії» (Burdov v. Russia), заява № 59498/00, ECHR 2002-III). Саме на державу покладається обов`язок забезпечення того, щоб остаточні рішення, постановлені проти її органів або організацій чи підприємств, якими вона володіє або які вона контролює, були виконані відповідно до вищезазначених вимог Конвенції (див., серед багатьох інших джерел, рішення від 7 грудня 2006 року у справі «Козачек проти України» (Kozachek v. Ukraine), заява №29508/04). Держава відповідає за виконання остаточних рішень, якщо органи влади контролюють обставини, що блокують або перешкоджають їхньому повному та своєчасному виконанню (див. рішення у справах «Сокур проти України» (Sokur v. Ukraine), заява №29439/02, від 26 квітня 2005 року, та «Крищук проти України» (Kryshchuk v. Ukraine), заява № 1811/06, від 19 лютого 2009 року).

Згідно із частиною шостою статті 383 КАС України за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.

За приписами частин першої, четвертої сьомої статі 249 КАС України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону. В окремій ухвалі суд має зазначити закон чи інший нормативно-правовий акт (у тому числі його статтю, пункт тощо), вимоги яких порушено, і в чому саме полягає порушення. З метою забезпечення виконання вказівок, що містяться в окремій ухвалі, суд встановлює у ній строк для надання відповіді залежно від змісту вказівок та терміну, необхідного для їх виконання. Окрему ухвалу може бути винесено судом першої інстанції, судами апеляційної чи касаційної інстанцій. Окрема ухвала може бути оскаржена особами, яких вона стосується.

Зважаючи на те, що судом встановлено неналежне виконання рішення суду у даній справі в частині не застосування відповідачем при нарахуванні пенсійних виплат з 01.01.2026 законодавчої зміни базової величини (мінімальна пенсія за віком) у календарному році здійснення відповідних виплат, суд дійшов висновку про задоволення заяви у спосіб визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, вчинених на виконання рішення суду у даній справі щодо нарахування та виплати пенсії відповідно до статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи із розрахункової величини - мінімальна пенсія за віком, встановлений законом станом на 01 січня 2024 року, а не згідно із Законом про Державний бюджет України на 01 січня календарного року виплати пенсії.

Відтак, у порядку частин першої, п`ятої статті 249 КАС України відповідача необхідно зобов`язати вжити заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону, та встановити йому строк для надання відповіді.

Щодо вимоги позивача про зобов`язання відповідача при нарахуванні пенсії враховувати зміну протягом року базової величини (мінімальна пенсія за віком), то суд зазначає таке.

Розмір мінімальної пенсії відповідає розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, який встановлюється законом про Державний бюджет України на 01 січня календарного року.

Вказана величина була встановлена в 2024 та 2025 роках в розмірі 2 361 грн та залишалась незмінною протягом всього року.

Отже вимоги позивача в цій частині є необґрунтованими та до задоволення не підлягають.

На підставі статті 129-1 Конституції України, статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», керуючись статтями 14, 229, 241-243, 248-249, 370, 383 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , подану в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративній справі № 140/8482/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України Волинській області, вчинені на виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 04.10.2024 в адміністративній справі № 140/8482/24 щодо нарахування ОСОБА_1 пенсії з 01.01.2026 відповідно до статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 №796-ХІІ в розмірі шести мінімальних пенсій за віком, виходячи із розрахункової величини - мінімальної пенсії за віком, встановлений Законом про Державний бюджет України станом на 01.01.2024, а не згідно із Законом про Державний бюджет України на 01 січня календарного року виплати пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43027, Волинська область, місто Луцьк, Київський майдан, 6, ідентифікаційний код 13358826) вжити заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону при виконанні рішення Волинського окружного адміністративного суду від 04.10.2024 в адміністративній справі № 140/8482/24 в частині здійснення нарахування та виплати ОСОБА_1 пенсії з 01.01.2026 відповідно до статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1901 №796-ХІІ, в розмірі шести мінімальних пенсій за віком із застосуванням розміру мінімальної пенсії за віком, встановленого законом станом на 01 січня календарного року виплати пенсії.

Встановити Головному управлінню Пенсійного фонду України у Волинській області строк для надання Волинському окружному адміністративному суду відповіді щодо вжитих заходів за цією ухвалою тридцять календарних днів з дня набрання окремою ухвалою законної сили.

Копію ухвали направити учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя Ф.А. Волдінер