Справа № 360/2187/25
Суддя: І.О. Свергун
Дата ухвалення: 2026-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

23 лютого 2026 рокум. ДніпроСправа № 360/2187/25

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Свергун І.О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом адвоката Меламеда Вадима Борисовича в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

12.11.2025 до Луганського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява адвоката Меламеда Вадима Борисовича в інтересах ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (далі- відповідач), в якій представник позивача після уточнення вимог просить:

1) визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області щодо перебування громадянки ОСОБА_1 - представника дискримінованої групи громадян України, євреїв та неєвреїв, асоційованих з ними, які виїхали на постійне місце проживання до Ізраїлю - у ситуації забороненої дискримінації порівняно з іншими пенсіонерами;

2) зобов`язати відповідача вжити позитивні дії:

2.1 негайно усунути виявлену дискримінацію шляхом:

2.1.1 - скасування всіх змін, внесених відповідачем до електронної пенсійної справи позивача в режимі «макетної обробки», як таких, що здійснені у спосіб, не передбачений чинним законодавством та відновлення попередніх значень;

2.1.2 - скасування результатів протиправних розрахунків пенсії, здійснених із порушенням вимог законодавства, зокрема протоколі розрахунку №44 від 02.07.2025 року;

2.2 застосувати до позивача загальний, передбачений законом порядок поновлення, нарахування та розрахунку пенсії з використанням стандартних алгоритмів програмного забезпечення ІКІС ПФУ, без ручного або «макетного» втручання в електронну пенсійну справу;

2.3 включити позивача до кола осіб, яким відповідач проводить індексацію, автоматичні масові перерахунки, доплати та надбавки до пенсії, відповідно до пенсійного законодавства в редакції, чинній на момент здійснення перерахунку пенсії для фактичної виплати;

2.4 розробити та впровадити заходи щодо недопущення подальшої дискримінації громадян України, які виїхали на постійне проживання за кордон, зокрема позивача, у тому числі шляхом аналізу внутрішніх практик, співпраці з профільними громадськими організаціями, проведення просвітницької роботи серед працівників територіальних органів Пенсійного фонду України;

2.5 здійснити перерахунок та виплату на визначений позивачем банківський рахунок поточної пенсії позивача та недоотриманої пенсії позивача починаючи з 01.07.2017 року відповідно до статей 27, 28 та частин 2, 3 статті 42, пунктів 4-1, 4-3 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та відповідно до постанов Кабінету Міністрів України від 01.04.2020 № 251 та від 20.02.2019 № 124 «Питання проведення індексації пенсій у 2019 році», саме - в чинній редакції на момент виконання судового рішення, з використанням стандартних алгоритмів програмного забезпечення ІКІС ПФУ, без ручного або «макетного» втручання в електронну пенсійну справу;

2.6 встановити судовий контроль за виконанням судового рішення та зобов`язати відповідача подати звіт про його виконання у десятиденний строк з моменту набрання рішенням законної сили.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що 12.09.2014 позивачка виїхала на постійне місце проживання до Ізраїлю, у зв`язку з чим виплату її пенсії припинено. Позивачка звернулася до відповідача із заявою про відновлення виплати пенсії, але отримала відмову.

01.05.2015 відповідач протиправно припинив виплату пенсії Позивачці, за результатами чого вона була вимушена звернутися до суду.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 19.11.2020 року по справі № 360/3151/20 зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про поновлення пенсії від 19.01.2020, що подана її представником разом з листом від 11 березня 2020 року № 180.

Проте відповідач в своєму Рішенні №55/Л-1/2020 від 19.04.2021 року повторно відмовив у поновленні пенсії позивачці.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 08.06.2021 у справі № 360/2517/21 зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області поновити ОСОБА_1 нарахування та виплату пенсії за віком з 01 березня 2017 року.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 12.09.2024 у справі № 360/816/24 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 08.09.2023 про поновлення виплати пенсії на поточний банківський рахунок, з урахуванням висновків, викладених у рішенні суду.

Рішенням від 29.01.2024 № 44 відповідач відмовив позивачці в перерахунку пенсії.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 05.02.2025, зміненим постановою Першого апеляційного адміністративного суду, у справі № 360/1410/24 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області здійснити виплату пенсії ОСОБА_1 , починаючи з 01.03.2017 на визначений нею банківський рахунок № НОМЕР_1 , відкритий у АТ «АкцентБанк».

01.08.2025 року представник позивача звернувся до відповідача з заявою про добровільне виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду по справі № 360/1410/24 від 05.02.2025.

Згідно відповіді, наданої ГУ ПФУ у Луганській області від 01.08.20254 року №6970-7428/М-02/8-1200/25, та доданого до неї Протоколу розрахунку №44 від 02.07.2025 року вбачається, що пенсія ОСОБА_1 була відновлена з 01.03.2017, з нарахуванням виплат за період з 01.03.2017 по 31.07.2025 в протиправному розмірі 1854,00 грн.

З 01.07.2017 по 31.07.2025 відповідачем було нараховано доплату в розмірі 168228,58 грн., яка скерована до виплати у липні 2025 року.

З аналізу Протоколу розрахунку від 02.07.2025 вбачається, що він здійснений в режимі ручного управління - Макетна обробка, що є втручанням в електронну пенсійну справу позивача з метою проведення розрахунків пенсії поза межами загальноприйнятих алгоритмів, а саме не у відповідності до діючого законодавства на момент здійснення розрахунку, що створює ризик внесення неправдивих, неконтрольованих або дискримінаційних рішень, не передбачених законом. У протоколі здійснений відповідачем розрахунок пенсії позивача не відповідає мінімальній пенсії, встановленої в законі на момент здійснення розрахунку. Протокол розрахунку від 02.07.2025 містить істотні зміни у бік погіршення: пенсію нараховано не лише в розмірі, що не відповідає мінімальному розміру на момент розрахунку у 2025 році, а й визначено її у фіксованому розмірі, чинному станом на липень 2017 року - на весь період з 2017 року до теперішнього часу. Із протоколу розрахунку від 02.07.2025 вбачається, що Позивачці протиправно виключено з масових перерахунків пенсії, а в її пенсійній справі безпідставно зазначено: Не підлягає МП, признач. за ріш. суду в тверд. розм. ПРИЗНАЧЕННЯ ЗА РІШЕННЯМ СУДУ.

Вказані обставини стали підставою для звернення позивача до суду.

Ухвалою суду від 17.11.2025 позов було залишено без руху. Позивачеві було надано строк для усунення недоліків позовної заяви протягом десяти календарних днів з дня отримання копії ухвали шляхом надання до суду заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду із зазначенням підстав для поновлення строку, з обґрунтуванням та документальним підтвердженням наявності поважних причин пропуску строку звернення до суду з позовною заявою; позовної заяви, приведеної у відповідність до вимог статті 160 КАС України, та її копії відповідно до кількості учасників справи; документа про сплату судового збору в дохід Державного бюджету України в розмірі 8782,72 грн.

Ухвалою суду від 08.12.2025 продовжено ОСОБА_1 строк для усунення недоліків її позовної заяви до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання бездіяльності неправомірною та зобов`язання вчинити певні дії на п`ять календарних днів з дня отримання копії ухвали, запропоновано позивачеві усунути в установлений судом строк зазначені в ухвалі недоліки позовної заяви, шляхом надання до суду документа про сплату судового збору в дохід Державного бюджету України в розмірі 968,96 грн.

Ухвалою суду від 22.12.2025 відкрито провадження в справі, визначено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

01.01.2026 від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач посилається на те, що ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 ), 12.09.2014 виїхала на постійне місце проживання до Ізраїлю та 12.09.2014 прийнята на консульський облік в консульському відділі посольства України в державі Ізраїль.

З 09.09.2013 ОСОБА_1 призначено пенсію за віком відповідно до Закону № 1058-IV.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 19.11.2020 у справі №360/3151/20 зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про поновлення пенсії від 19.01.2020, що подана її представником разом з листом від 11.03.2020 №180.

На виконання рішення суду у справі № 360/3151/20 Управління Пенсійного Фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області 19.04.2021 повторно розглянуто заяву ОСОБА_1 від 19.01.2020 про поновлення виплати пенсії з 01.01.2015 та рішенням від 19.04.2021 за №55/Л-1/2020 ( ОСОБА_1 ) повторно відмовлено у поновленні виплати пенсії з 01.01.2015.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 08.06.2021 у справі №360/2517/21 зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області поновити ОСОБА_1 нарахування та виплату пенсії за віком з 01.03.2017.

На виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 08.06.2021 у справі №360/2517/21 відповідачем 15.07.2021 поновлено ОСОБА_1 з 01.03.2017 нарахування пенсії.

Оскільки ОСОБА_1 постійно проживає в Ізраїлі за адресою: АДРЕСА_1 , виплату пенсії можливо здійснювати виключно через уповноважені банки України. Тобто здійснити виплату з 01.03.2017 Головне управління немало можливості у зв`язку з відсутністю розрахункового рахунку, відкритого ОСОБА_1 в уповноваженому банку України.

12.10.2021 ОСОБА_2 через особистий кабінет на вебпорталі електронних послуг Пенсійного фонду України подав заяву ВЕБ-12001-Ф-С-21-089466 (вхідний №4505/М-1200-21) в інтересах ОСОБА_1 про добровільне виконання судового рішення у справі №360/2517/21. Заяву від 12.10.2021 розглянуто відповідно до Закону України «Про звернення громадян».

Листом від 26.10.2021 №4337-4505/М-04/8-1200/21 Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області, окрім іншого, повідомило адвокату Меламеду Вадиму Борисовичу, що здійснити виплату з 01.03.2017 неможливо у зв`язку з відсутністю заяви про виплату пенсії через банківський рахунок від ОСОБА_1 відповідно до вимог Постанови правління Національного банку України №162 від 28.12.2018 Про запровадження міжнародного номера банківського рахунку (IBAN) в Україні.

19.01.2024 ОСОБА_2 через особистий кабінет на вебпорталі електронних послуг Пенсійного фонду України в інтересах ОСОБА_1 подав заяву ВЕБ-12001-Ф-С-24-011272 (вхідний №352/Л-1200-24) про добровільне виконання судового рішення у справі № 360/2517/21.

Заяву від 19.01.2024 розглянуто відповідно до Закону України «Про звернення громадян» та листом від 15.02.2024 №1200-0202-8/3997 повторно повідомлено, що оскільки пенсіонерка постійно проживає за адресою: АДРЕСА_1 , виплату пенсії можливо здійснювати лише через банківську установу України та, що для проведення виплати пенсії ОСОБА_1 необхідно надати заяву встановленого зразка (додаток 1 або додаток 4 Постанови №1596) у способи, визначені пунктом 10 Постанови №1596.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 12.09.2024 у справі №360/816/24, що набрало законної сили 15.10.2024, позов ОСОБА_1 задоволено частково та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 08.09.2023 про поновлення виплати пенсії на поточний банківський рахунок, з урахуванням висновків, викладених у рішенні суду.

На виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 12.09.2024 у справі №360/816/24 у жовтні 2024 року Головне управління повторно розглянуто заяву ОСОБА_1 від 08.09.2023 про поновлення виплати пенсії на поточний банківський рахунок та 29.10.2024 прийняло рішення №44, яким відмовило ОСОБА_1 у проведенні перерахунку пенсії у зв`язку з недотриманням умов законодавства.

Про прийняте 29.10.2024 рішення №44 до відома позивача доведено листом від 15.11.2024 №8689-8256/М-02/8-1200/24, про що зазначено у позовній заяві у цій справі.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 05.02.2025 у справі №360/1410/24 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області здійснити виплату пенсії ОСОБА_1 , починаючи з 01.03.2017 на визначений нею банківський рахунок № НОМЕР_1 , відкритий у АТ «АкцентБанк».

На виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 05.02.2025 у справі №360/1410/24, яке набрало законної сили 22.05.2025, Головним управлінням поновлено виплату пенсії ОСОБА_1 починаючи з 01.03.2017 на визначений нею банківський рахунок № НОМЕР_1 , відкритий у АТ АкцентБанк.

Оскільки ОСОБА_1 з 01.03.2017 пенсія не нараховувалась та не виплачувалась, у Головного управління для опрацювання електронної пенсійної справи на виконання рішення суду №360/1410/24 виникла технічна необхідність для звернення до Пенсійного фонду України.

Пенсійним фондом України листом від 01.07.2025 №2800-030101-9/43575 надано дозвіл на опрацювання електронної пенсійної справи. В листі зазначено, що на виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 08.06.2021 у справі №360/2517/21 розмір пенсії заявниці встановлюється у розмірі, на який мала право заявниця на дату припинення виплати пенсії. Зобов`язань щодо подальших перерахунків пенсії в зазначеному судовому рішенні відсутні.

Пенсію за період з 01.03.2017 по 31.07.2025 у сумі 168228,58 грн нараховано та виплачено на додаткову відомість липня 2025 на банківський рахунок № НОМЕР_1 , відкритий у АТ «АкцентБанк», дата виплати - 22 число.

З серпня 2025 та по теперішній час пенсія ОСОБА_1 щомісяця нараховується та виплачується на картковий рахунок, відкритий в АТ «АкцентБанк», дата виплати - 15 число у сумі 1854,00 грн.

Виплату пенсії ОСОБА_1 поновлено на виконання судових рішень, тобто порушення строків та затримки виплати їй пенсії зі сторони органів Пенсійного фонду не було.

Отже Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області у своїй діяльності діяло лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З урахуванням викладеного відповідач просив відмовити у задоволені позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-76, 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд встановив такі обставини справи.

ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) виїхала на постійне місце проживання до Ізраїлю та 12.09.2014 прийнята на консульський облік в консульському відділі посольства України в державі Ізраїль.

Позивачу призначено пенсію за віком, відповідно до пенсійного посвідчення від 16.10.2013.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 05.02.2025 у справі № 360/1410/24 позов адвоката Меламеда Вадима Борисовича в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області від 29.01.2024 №44 про відмову в перерахунку пенсії; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області здійснити виплату пенсії ОСОБА_1 , починаючи з 01.03.2017 на визначений нею банківський рахунок № НОМЕР_1 , відкритий у АТ «АкцентБанк».

Відповідачем поновлено нарахування та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.03.2017 на визначений нею банківський рахунок № НОМЕР_1 , відкритий у АТ «АкцентБанк».

Пенсію за період з 01.03.2017 по 31.07.2025 у сумі 168228,58 грн нараховано та виплачено на додаткову відомість липня 2025 року на банківський рахунок № НОМЕР_1 , відкритий у АТ «АкцентБанк», дата виплати - 22 число.

Відповідач у відзиві на позов зазначає, що з серпня 2025 року та по теперішній час пенсія ОСОБА_1 щомісяця нараховується та виплачується на картковий рахунок, відкритий в АТ «АкцентБанк», дата виплати - 15 число у сумі 1854,00 грн. Зобов`язань щодо подальших перерахунків пенсії в судовому рішенні відсутні.

На звернення представника позивача, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Луганській області надано відповідь від 12.09.2025 № 8575-8467/М-02/8-1200/25, в якій зазначило, що пенсію ОСОБА_1 обчислено із страхового стажу 23 роки 08 місяців 24 дні, коефіцієнт страхового стажу складає 0,23667. Відповідно до норм статті 40 Закону № 1058 для розрахунку пенсії заробітну плату враховано за період з 01.01.1985 по 31.12.1989, індивідуальний коефіцієнт заробітку складає 0,79518, середньомісячний заробіток для обчислення пенсії - 4315,12 грн. Розмір пенсії складає 1854,00 грн. Вищезазначеними рішеннями Луганського окружного адміністративного суду не покладено зобов`язань щодо подальших перерахунків пенсії.

Таким чином, судом встановлено, що виплата пенсії позивачці з 01.03.2017 по теперішній час здійснюється в твердому розмірі 1854,00 грн.

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із частиною першою статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-ІV) розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Статтею 1 Закону № 1058-ІV передбачено, що пенсія - це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, передбачених цим Законом.

Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону № 1058-ІV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом, досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Як зазначено у статті 1 цього Закону, мінімальна пенсія - державна соціальна гарантія, розмір якої визначається цим Законом.

Положенням частини 2 ст. 5 Закону № 1058-ІV визначено, що виключно цим Законом визначаються мінімальний розмір пенсії за віком.

Статтею 24 Закону № 1058-ІV визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Умови призначення та розмір пенсії за віком визначено статтями 26, 27 Закону № 1058-ІV.

В свою чергу, статтею 28 Закону № 1058-IV врегульовано мінімальний розмір пенсії за віком.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 27 Закону № 1058-IV розмір пенсії за віком визначається за формулою: П = Зп х Кс, де:

П - розмір пенсії, у гривнях; Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях;

Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 цього Закону.

За бажанням застрахованої особи частина розміру пенсії за віком за період страхового стажу, набутого до дня набрання чинності цим Законом, може бути визначена відповідно до раніше діючого законодавства, а частина розміру пенсії за період страхового стажу, набутого після набрання чинності цим Законом, - відповідно до цього Закону.

При цьому частина розміру пенсії за віком, обчислена за раніше діючим законодавством, не може перевищувати максимальних розмірів пенсій, визначених законом для відповідних категорій пенсіонерів, та не може бути нижчою, ніж розмір трудової пенсії за віком з урахуванням цільової грошової допомоги на прожиття, що діяли на день набрання чинності цим Законом.

Розмір пенсії за віком, обчислений за раніше діючим законодавством, підвищується з дня набрання чинності цим Законом до дня її призначення в порядку, передбаченому частинами першою та другою статті 42 цього Закону.

Відповідно до ч. 1ст. 28 Закону № 1058-IV мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. У разі виплати застрахованій особі довічної пенсії, передбаченої цим Законом, пенсії або аналогічної виплати, встановленої в інших державах, мінімальний розмір пенсії за віком у солідарній системі встановлюється з урахуванням зазначених сум.

Частиною третьою цієї ж статті передбачено, що за наявності страхового стажу меншої тривалості, ніж передбачено абзацом першим частини першої цієї статті, мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі, пропорційному до наявного страхового стажу, виходячи з прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. Для пенсій, призначених після 1 січня 2018 року, мінімальний розмір пенсії за віком, передбачений абзацом першим цієї частини, виплачується після досягнення особою віку 65 років. До досягнення цього віку таким особам може бути призначена державна соціальна допомога на умовах і в порядку, визначених Законом України "Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям".

За кожний повний рік страхового стажу понад 35 років чоловікам і 30 років жінкам пенсія за віком збільшується на 1 відсоток розміру пенсії, обчисленої відповідно до статті 27цього Закону, але не більш як на 1 відсоток мінімального розміру пенсії за віком, передбаченого абзацом першим цієї частини. Наявний в особи понаднормовий страховий стаж не може бути обмежений.

Згідно частини 3 статті 42 Закону № 1058-IV з 1 січня 2016 року у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, а також у разі збільшення розміру мінімальної заробітної плати, визначеної законом про Державний бюджет України на відповідний рік, підвищується розмір пенсії, обчислений відповідно до статті 28 цього Закону (крім пенсіонерів, які працюють (провадять діяльність, пов`язану з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування). Перерахунок пенсії проводиться з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму/мінімальної заробітної плати. Пенсіонерам, які працюють (провадять діяльність, пов`язану з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування), після звільнення з роботи або припинення такої діяльності пенсія перераховується з урахуванням прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність/мінімальної заробітної плати, визначених законом на дату звільнення з роботи або припинення такої діяльності.

Також, частинами 1 та 2статті 42 Закону №1058-ІVпередбачено, що пенсії, призначені за цим Законом, індексуються відповідно до законодавства про індексацію грошових доходів населення.

Відповідно до Закону України від 03.10.2017 року № 2148-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" було виключено частину 1 статті 42 Закону № 1058-IV та викладено у новій редакції частину 2 статті 42 цього Закону.

Зокрема, положеннями абзаців 1 та 2 частини 2статті 42 Закону № 1058-IV (в редакції від 11.10.2017) було установлено, що для забезпечення індексації пенсії щороку проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії. Показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, щороку збільшується на коефіцієнт, що відповідає 50 відсоткам показника зростання споживчих цін за попередній рік та 50 відсоткам показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.

Вказаним Законом України від 03.10.2017 № 2148-VIII було доповнено статтю 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 № 1282-XII частиною 5, якою визначено, що індексація пенсій здійснюється шляхом їх підвищення відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Законом України від 15.02.2022 № 2040-IX «Про внесення змін до деяких законів України щодо вдосконалення пенсійного законодавства» було внесено зміни, серед іншого, до абзацу 1 частини 2статті 42 Закону № 1058-IV та передбачено, що для забезпечення індексації пенсії щороку з 1 березня проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.

Одночасно Законом України від 15.02.2022 № 2040-IX було викладено у новій редакції частину 5 статті 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та установлено, що індексація пенсій проводиться у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, із застосуванням коефіцієнта збільшення, що визначається відповідно до абзаців другого і третього частини другої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Крім індексації пенсії, передбаченої частиною першою цієї статті, у разі якщо величина середньомісячної заробітної плати штатного працівника в Україні за даними центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики, за минулий рік зросла, з 1 березня поточного року розмір пенсії підвищується на коефіцієнт, що відповідає не менш як 20 відсоткам темпів зростання середньомісячної заробітної плати штатного працівника в Україні порівняно з попереднім роком, крім випадків, коли підвищення пенсійних виплат за минулий рік перевищило цей коефіцієнт. Якщо коефіцієнт підвищення пенсійних виплат у минулому році був менший, ніж зазначений у цій частині, то збільшення пенсій здійснюється з урахуванням попереднього підвищення.

Розділ XV Закону № 1058-ІVдоповнено пунктом 4-3 згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» № 2148-VIII від 03.10.2017, відповідно до якого пенсії, призначені відповідно до цього Закону до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій», з 01.10.2017 перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%. При здійсненні перерахунку пенсій відповідно до абзацу першого цього пункту використовується розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, установлений на 1 грудня 2017року Законом України «Про Державний бюджет України на 2017 рік», збільшений на 79 гривень.

Також постановою Кабінету Міністрів України «Питання проведення індексації пенсій» у 2019 році від 20.02.2019 № 124 установлено, що у 2019 році перерахунок пенсій згідно з Порядком проведення перерахунку пенсій відповідно до ч. 2 ст. 42 Закону № 1058-ІV затвердженим цією постановою, проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, в розмірі 1,17.

Постановою Кабінету Міністрів України «Питання проведення індексації пенсій у 2019 році» від 20.02.2019 № 124 затверджено Порядок проведення перерахунку пенсій відповідно до ч. 2 ст. 42 Закону № 1058-ІV (далі - Порядок № 124), яким визначено механізм проведення перерахунку раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії відповідно до ч. 2 ст. 42 Закону № 1058-ІV.

01 квітня 2020 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову «Деякі питання підвищення пенсійних виплат і надання соціальної підтримки окремим категоріям населення у 2020 році», згідно п.п. 1 п. 2 якої у 2020 році перерахунок пенсій згідно з Порядком № 124 проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, який враховується для обчислення пенсії, в розмірі 1,11.

Також Кабінетом Міністрів України прийнято постанову «Про додаткові заходи соціального захисту пенсіонерів у 2021 році» № 127 від 22.02.2021, якою установлено, що у 2021 році перерахунок пенсій згідно з Порядком № 124 проводиться з 1 березня із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,11.

У 2022 році відповідно до п. 1 постанови Кабінету Міністрів України «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році» від 16.02.2022 № 118 перерахунок пенсій згідно з Порядком № 124 проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,14.

Кабінетом Міністрів України у 2023 році також прийнято постанову «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році» від 24.02.2023 №168, пунктом першим якої установлено, що з 01.03.2023 перерахунок пенсій згідно з Порядком № 124 проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,197.

Пунктом 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 23.02.2024 № 185 установлено, що з 1 березня 2024 року перерахунок пенсій згідно з Порядком проведення перерахунку пенсій відповідно частини другої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 лютого 2019 № 124 «Питання проведення індексації пенсій у 2019 році», проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та яких враховується для обчислення пенсії у розмірі (7405,03*1,0796=7994,47).

Постановою Кабінету Міністрів України від 25 лютого 2025 р. № 209 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткові заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2025 році» (далі - Постанова № 209) з 1 березня 2025 року перерахунок пенсій згідно з Порядком проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 лютого 2019 р. № 124 Питання проведення індексації пенсій у 2019 році (Офіційний вісник України, 2019 р., № 19, ст. 663), проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії (далі - коефіцієнт збільшення), у розмірі 1,115.

Суд зазначає, що протягом усього періоду існування спірних у цій справі правовідносин, починаючи з 01.03.2017, норми Закону № 1058-IV у тій чи іншій редакції передбачали перерахунок раніше призначених пенсій з метою забезпечення індексації пенсії.

Крім індексації пенсії, передбаченої частиною першою цієї статті, у разі якщо величина середньомісячної заробітної плати штатного працівника в Україні за даними центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики, за минулий рік зросла, з 1 березня поточного року розмір пенсії підвищується на коефіцієнт, що відповідає не менш як 20 відсоткам темпів зростання середньомісячної заробітної плати штатного працівника в Україні порівняно з попереднім роком, крім випадків, коли підвищення пенсійних виплат за минулий рік перевищило цей коефіцієнт. Якщо коефіцієнт підвищення пенсійних виплат у минулому році був менший, ніж зазначений у цій частині, то збільшення пенсій здійснюється з урахуванням попереднього підвищення.

Із системного аналізу наведених норм суд дійшов висновку, що перерахунок пенсії на виконання рішення суду повинен був автоматично розрахувати пенсію позивача за матеріалами пенсійної справи, виходячи з прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму у відповідному році, з урахуванням масових перерахунків згідно з постановами Кабінету Міністрів України, прийнятими відповідно до Порядку № 124 на виконання ч. 2 ст. 42 Закону № 1058-ІV.

Виконання вимог закону, в тому числі щодо проведення підвищення та перерахунку пенсій, є обов`язком відповідача.

Водночас, відповідачем всупереч вказаним нормам законодавства не було проведено перерахунок пенсії позивача з урахуванням підвищень, індексації, передбачених Законом України.

Як встановлено судом, на виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 05.02.2025 у справі № 360/1410/24 позивачці поновлено виплату пенсії, починаючи з 01.03.2017.

Відповідно до рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області № 44 в графі вид перерахунку зазначено: «У зв`язку з уточненням даних в ЕПС, 01.03.2017»; в графі розмір пенсії за віком (ст.27) (1883.54 * 0.31950) 601,79 грн; доплата до пенсії при неповному стажі (ст.28 ч.3) 860,81 грн; розмір пенсії за віком при неповному стажі (ст.28 ч.3) 1462,60 грн; загальний розмір пенсії - 1462,60 грн; доплата до мінімальної пенсійної виплати (1854 грн) 391,40 грн; розмір пенсії з надбавками становить 1854,00 грн.

Після виконання рішення суду від 05.02.2025 у справі № 360/1410/24 відповідачем позивачу встановлена особливість «не підлягають МП, признач.за ріш.суду в тверд. розм.».

Викладені обставини свідчать про те, що після поновлення позивачу виплати пенсії, перерахунок пенсії у відповідності до вимог пункту 4-3 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та щорічна індексація пенсії передбачена статтею 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» позивачу не здійснювалася.

Суд зазначає, що вирішуючи питання про поновлення нарахування та виплати позивачу пенсії з 01.03.2017, відповідач зобов`язаний був розрахувати пенсію позивача відповідно до положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», в т.ч. враховуючи заробітну плату (дохід) позивача, розмір стажу (коефіцієнт стажу) тощо, а також в обов`язковому порядку врахувати усі зміни у законодавстві України, які були спрямовані на проведення перерахунків та підвищення пенсій громадянам України.

При цьому суд звертає увагу, що рішення суду від 05.02.2025 у справі № 360/1410/24 не містить застережень щодо встановлення твердого розміру пенсійної виплати позивачеві та щодо того, що пенсія позивача не підлягає масовим перерахункам.

Таким чином, при поновленні позивачеві пенсії та здійсненні перерахунку відповідачем безпідставно встановлено особливість Не підлягають МП, признач. за ріш. суду в тверд. розм., що беззаперечно призвело до порушення права позивача на належний розрахунок пенсії та подальше підвищення її розміру відповідно до приписів статті 42 Закону № 1058-ІV.

При цьому застосовуючи до пенсійних виплат позивача в графі Особливості позначку не підлягає масовому перерахунку, призначені за рішенням суду в твердому розмірі, відповідачем на підтвердження своїх дій не надано рішення суду, згідно якого відповідача зобов`язано призначити пенсію позивачу саме в твердому розмірі.

Отже, суд дійшов до висновку, що у спірних правовідносинах відповідач безпідставно провів перерахунок пенсії позивача у фіксованому розмірі.

З дня поновлення виплати пенсії на підставі рішення суду позивач користується усіма правами на підвищення та перерахунок пенсії згідно вимог Закону України № 1058-IV, будь-яких обмежень його прав, як пенсіонера, якому призначено виплату пенсії за рішенням суду, наведеним Законом не встановлено.

Твердження відповідача про те, що будь-які зобов`язання щодо проведення перерахунків пенсійної виплати на органи Пенсійного фонду судом не покладалося є безпідставними, так як відповідач в силу закону зобов`язаний проводити автоматичні перерахунки пенсії без будь-якого спеціального припису.

З огляду на вищевказане суд дійшов висновку про те, що при виплаті пенсії позивачу відповідачем безпідставно встановлено особливість Не підлягають МП, признач. за ріш. суду в тверд. розм., що призвело до порушення права позивача на перерахунок пенсії, оскільки Закон №1058 не містить застережень щодо встановлення твердого розміру пенсійної виплати та заборону перерахунків пенсій осіб, які постійно проживають за межами України.

Окрім визначеного, суд звертає увагу на наступне. За приписами статті 6 КАС України, суд при вирішення справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини.

Стосовно доводів представника позивача про дискримінації по відношенню до позивача суд зазначає таке.

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 1 Закону України «Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні» від 06.09.2012 №5207-VI прямою дискримінацією є ситуація, за якої з особою та/або групою осіб за їх певними ознаками поводяться менш прихильно, ніж з іншою особою та/або групою осіб в аналогічній ситуації, крім випадків, коли таке поводження має правомірну, об`єктивно обґрунтовану мету, способи досягнення якої є належними та необхідними. Таке поводження за змістом пункту 2 частини першої статті 1 цього ж Закону може полягати, в тому числі, в обмеженні у визнанні, реалізації або користуванні правами і свободами у будь-якій формі.

У контексті вказаного питання, суд вважає за необхідне зазначити, що однаковий підхід до визначення порядку призначення пенсії, переведення з одного на інший вид пенсії, поновлення раніше призначеної пенсії (в частині переліку необхідних документів, зокрема, щодо посвідчення особи заявника) відповідає принципу рівності та заборони дискримінації, передбаченого Конституцією України (частина друга статті 24 Конституції України), Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (стаття 14) та КАС України (пункт 7 частини другої статті 2).

Прийняття територіальним органом Пенсійного фонду України рішення про відмову у призначенні пенсії, переведення з одного виду на інший або поновлення раніше призначеної пенсії само собою не може бути ознакою дискримінації або зловживання дискреційними повноваженнями, водночас таке рішення може бути предметом перевірки під час розгляду справи адміністративним на відповідність критеріям, встановленим частиною другою статті 2 КАС України, а саме чи прийняте таке рішення: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Як зазначено Конституційним Судом України в Рішенні від 12.04.2012 № 9-рп/2012, рівність та недопустимість дискримінації особи є не тільки конституційними принципами національної правової системи України, а й фундаментальними цінностями світового співтовариства, на чому наголошено у міжнародних правових актах з питань захисту прав і свобод людини і громадянина, зокрема у Міжнародному пакті про громадянські і політичні права 1966 року (статтях 14, 26),Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (статті 14), Протоколі № 12 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (статті 1), ратифікованих Україною та у Загальній декларації прав людини 1948 року (статтях 1, 2, 7). Гарантована Конституцією України рівність усіх людей в їх правах і свободах означає необхідність забезпечення їм рівних правових можливостей як матеріального, так і процесуального характеру для реалізації однакових за змістом та обсягом прав і свобод.

Суд звертає увагу на те, що у судах перебуває велика кількість адміністративних справ щодо порушення пенсійних прав громадян, як за позовами осіб які постійно проживають на території України, так і від громадян, які проживають за її межами.

Таким чином, доводи представника позивача про дискримінацію по відношенню до позивача, не знайшли свого підтвердження відповідно позовні вимоги про визнання дій такими, що містять ознаки дискримінації, не підлягають задоволенню, оскільки за результатами розгляду справи судом не встановлено ознак дискримінації позивачки.

Щодо встановлення судового контролю за виконанням судового рішення та зобов`язання відповідача подати звіт про його виконання у десятиденний строк з моменту набрання рішенням законної сили, суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 5 ст. 382 КАС України за письмовою заявою заявника суд під час ухвалення рішення суду може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене таке рішення, подати звіт про його виконання.

Отже, зазначені процесуальні дії є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджені належними та допустимими доказами.

Згідно зі ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Відповідно до ст. 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

З наведеного слідує, що рішення суду, яке набрало законної сили є обов`язковим для учасників справи. Це забезпечується, в першу чергу, через примусове виконання судових рішень відповідно до Закону України "Про виконавче провадження". Судовий контроль у формі зобов`язання подати звіт, також є формою забезпечення виконання судових рішень.

Наразі, судом з матеріалів справи не виявлено наявності підстав для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення суду у даній справі.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 382 КАС України суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

В адміністративних справах з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг за письмовою заявою заявника суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати звіт про виконання судового рішення.

Отже, позивач в подальшому не позбавлений права подати до суду відповідну письмову заяву в порядку ст. 382 КАС України за наявності відповідних підстав.

Розглянувши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

Щодо заявленого клопотання про поновлення строку звернення суд зазначає, що з наданих відповідачем доказів судом встановлено, що в липні 2025 року на виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 05.02.2025 у справі №360/1410/24, яке набрало законної сили 22.05.2025, Головним управлінням поновлено виплату пенсії ОСОБА_1 починаючи з 01.03.2017 на визначений нею банківський рахунок № НОМЕР_1 , відкритий у АТ АкцентБанк.

Як зазначає відповідач у відзиві на позов, з серпня 2025 року та по теперішній час пенсія ОСОБА_1 щомісяця нараховується та виплачується на картковий рахунок, відкритий в АТ «АкцентБанк», дата виплати - 15 число у сумі 1854,00 грн.

Таким чином, про порушення своїх прав позивачка об`єктивно могла дізнатися з моменту отримання пенсійної виплати, тобто з серпня 2025 року.

До суду з даним позовом представник позивача звернувся 12.11.2025, тобто в межах шестимісячного строк, визначеного статтею 122 КАС України, тому клопотання про поновлення строку звернення до суду судом не розглядається.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Згідно з матеріалами справи позивач при зверненні до суду з позовом сплатив 968,96 грн судового збору.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

У зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог суд дійшов висновку, що судові витрати, понесені позивачем, належать відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань ГУПФУ в Луганській області пропорційно до задоволеної частини позовних вимог, а саме - в сумі 484,48 грн.

Керуючись статтями 2, 8, 9, 19, 20, 32, 72, 77, 90, 94, 132, 241-246, 250, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити частково позов адвоката Меламеда Вадима Борисовича в інтересах ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (код за , місце знаходження: 93404, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Шевченка, 9) про визнання бездіяльності неправомірною та зобов`язання вчинити певні дії.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області щодо нездійснення перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 у відповідності до статей 27, 28, частин другої, третьої статті 42 та пунктів 4-1, 4-3 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та відповідно до постанов Кабінету Міністрів України від 01.04.2020 № 251 та від 20.02.2019 №124 «Питання проведення індексації пенсій у 2019 році».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області здійснити з 01.07.2017 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 у відповідності до статей 27, 28, частин другої, третьої статті 42 та пунктів 4-1, 4-3 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та відповідно до постанов Кабінету Міністрів України від 01.04.2020 № 251 та від 20.02.2019 № 124 «Питання проведення індексації пенсій у 2019 році», з урахуванням висновків суду та норм чинного законодавства.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного Фонду України в Луганській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в сумі 484,48 грн (чотириста вісімдесят чотири грн 48 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду.

Суддя І.О. Свергун