Справа № 990/556/25
Суддя: Білоус О.В.
Дата ухвалення: 2026-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

Іменем України

19 лютого 2026 року

м. Київ

справа №990/556/25

адміністративне провадження № П/990/556/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого судді: Білоуса О.В.,

суддів: Блажівської Н.Є., Желтобрюх І.Л., Шишова О.О., Яковенка М.М.,

секретар судового засідання - Носенко Л.О.,

за участю: позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача - Леошка Д.Д.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про визнання дій протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 13 листопада 2025 року звернувся до суду з позовом до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України (далі - ВККС України, Комісія), в якому просив визнати протиправними дії ВККС України щодо призначення і проведення у пленарному складі повторного (додаткового) кваліфікаційного оцінювання на відповідність займаній посаді судді Металургійного районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 та зобов`язати Комісію утриматись від вчинення дій щодо призначення і проведення у пленарному складі повторного (додаткового) кваліфікаційного оцінювання на відповідність займаній посаді судді Металургійного районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що не погоджується з діями Комісії щодо призначення для розгляду ВККС України у пленарному складі питання щодо відповідності його - судді Металургійного районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 займаній посаді, зокрема щодо виклику його на таке засідання, і вважає такі дії відповідача протиправними і такими, що суперечать нормам Законів, які діяли на момент виникнення спірних відносин.

Зокрема, позивач у позовній заяві посилається на правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 13 червня 2024 року у справі №9901/198/20, де зазначено, що якщо Громадська рада доброчесності (далі - ГРД) надала ВККС України висновок про невідповідність критеріям професійної етики та доброчесності судді, щодо якого проводиться оцінювання на відповідність займаній посаді, оцінку обставинам, викладеним у такому висновку, надає колегія ВККС України, яка ухвалює остаточне рішення про відповідність чи невідповідність такого судді займаній посаді. Розгляд зазначеного питання у пленарному складі ВККС України ні положення Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон №1402-VIII), ні норми Регламенту Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, затвердженого рішенням Комісії від 13 жовтня 2016 року №81/зп-16 (далі - Регламент) не передбачають.

У відзиві на позовну заяву відповідач зазначив, що дії Комісії щодо проведення кваліфікаційного оцінювання позивача на відповідність займаній посаді судді вчиняються у межах, в порядку та у спосіб, перебачений Законом.

Позивач у судовому засіданні просив позов задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві та додаткових поясненнях.

Представник відповідача у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову повністю.

Суд, заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, з`ясувавши обставини, на які посилаються учасники справи, обґрунтовуючи свою позицію, дослідивши надані ними докази на підтвердження заявлених вимог та заперечень, матеріали судової справи, встановив таке.

Судом встановлено, що Указом Президента України від 29 вересня 2016 року №425/2016 ОСОБА_1 призначено строком на п`ять років на посаду судді Металургійного районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Рішенням ВККС України від 07 червня 2018 року №133/зп-18 призначено кваліфікаційне оцінювання суддів місцевих та апеляційних судів на відповідність займаній посаді.

Цим рішенням встановлено черговість етапів кваліфікаційного оцінювання, визначено графік проведення іспиту в межах кваліфікаційного оцінювання та призначено на 23 липня 2018 року іспит для суддів місцевих судів (кримінальна спеціалізація), у тому числі для ОСОБА_1 .

Рішенням Комісії від 26 листопада 2018 року №278/зп-18 визначено результати першого етапу «Іспит» кваліфікаційного оцінювання суддів на відповідність займаній посаді. Відповідно до цього рішення ОСОБА_1 допущено до другого етапу кваліфікаційного оцінювання на відповідність займаній посаді - «Дослідження досьє та проведення співбесіди».

З метою вирішення питання щодо продовження процедур оцінювання згідно з рішенням Комісії від 20 липня 2023 року №34/зп-23 здійснено повторний автоматизований розподіл справ між членами Вищої кваліфікаційної комісії суддів України.

Згідно з протоколом повторного розподілу між членами Комісії від 27 липня 2023 року доповідачем у справі визначено члена Комісії ОСОБА_2 .

На підставі викладеного вище процедура кваліфікаційного оцінювання стосовно ОСОБА_1 продовжена з етапу «Дослідження досьє та проведення співбесіди».

Комісією у складі колегії 18 грудня 2023 року проведено співбесіду із суддею, досліджено матеріали досьє, зокрема й висновок ГРД, письмові пояснення судді, інші обставини, документи і матеріали та ухвалено рішення, в якому визначено, що ОСОБА_1 за результатами кваліфікаційного оцінювання на відповідність займаній посаді набрав 672,125 бала.

У рішенні вказано, що воно набирає чинності в порядку, передбаченому пунктом 124 Регламенту.

Питання щодо підтримки цього рішення винесено на розгляд ВККС України у пленарному складі.

У засіданні Комісії у пленарному складі 26 лютого 2024 року обговорено рішення, ухвалене у складі колегії, про підтвердження відповідності судді ОСОБА_1 займаній посаді, висновок та інформацію ГРД, пояснення судді, інші обставини, документи та матеріали.

За результатами проведення пленарного засідання, рішенням від 26 лютого 2024 року №61/ко-24 Комісія вирішила визнати суддю Металургійного районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 таким, що не відповідає займаній посаді.

Внести до Вищої ради правосуддя подання про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Металургійного районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Не погодившись із вказаним рішенням Комісії ОСОБА_1 подано позовну заяву до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду про визнання протиправним та скасування рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, та зобов`язання Відповідача вчинити певні дії (справа №990/115/24).

Ухвалою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду провадження від 02 липня 2024 року у справі №990/115/24, яка постановою Великої Палати Верховного Суду від 07 листопада 2024 року залишена без змін, закрито провадження у справі.

Рішенням Вищої ради правосуддя (далі ВРП) від 01 травня 2025 року №913/0/15-25 відмовлено у задоволенні подання Комісії про звільнення ОСОБА_1 .

Листом ВККС України від 13 жовтня 2025 року №36-8797/25 (а.с. 131) позивача повідомлено, що 27 жовтня 2025 року о 10:00 Комісією у пленарному складі розглядатиметься питання щодо відповідності судді Металургійного районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 займаній посаді. Також повідомлено, що особиста участь позивача у засіданні Комісії обов`язкова.

ОСОБА_1 15 жовтня 2025 року подав до Комісії заяву про роз`яснення вказаного листа ВККС України щодо виклику судді у пленарне засідання.

Листом від 30 жовтня 2025 року №36-9353/25 (а.с. 143) позивача, окрім іншого, повідомлено, що за результатами голосування відповідно до підпункту 79.3 пункту 79 параграфа 8 розділу І Регламенту це питання не було включено до переліку питань, затвердженого для розгляду в засіданні Комісії у пленарному складі 27 жовтня 2025 року.

Вважаючи протиправними дії Комісії щодо призначення і проведення у пленарному складі повторного (додаткового) кваліфікаційного оцінювання на відповідність займаній посаді судді Металургійного районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 , позивач звернувся із цим позовом до Верховного Суду.

Надаючи правову оцінку вказаним обставинам, колегія суддів Верховного Суд виходить з такого.

Щодо доводів позивача про безпідставність призначення і проведення у пленарному складі повторного (додаткового) кваліфікаційного оцінювання на відповідність займаній посаді судді Металургійного районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 , то колегія суддів Верховного Суду зазначає таке.

Рішенням Вищої ради правосуддя (далі ВРП) від 01 травня 2025 року №913/0/15-25 відмовлено у задоволенні подання Комісії про звільнення ОСОБА_1 .

Ухвалюючи вказане рішення ВРП дійшла висновку, що рішення ВККС України від 26 лютого 2024 року №61/ко-24 про невідповідність судді ОСОБА_1 критерію доброчесності є немотивованим, необґрунтованим та не підтверджене чіткою, зрозумілою, достатньою та достовірною інформацією.

Відповідно до пункту 201 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402-VIII, якщо ВРП відмовлено в задоволенні подання ВККС України про звільнення судді у зв`язку з його невідповідністю займаній посаді, суддя вважається таким, чию відповідність займаній посаді не оцінено відповідно до підпункту 4 пункту 161 розділу XV «Перехідні положення» Конституції України.

У такому разі оцінювання відповідності такого судді займаній посаді продовжується ВККС України в пленарному складі із стадії, що визначена ВРП у рішенні про відмову в задоволенні подання про звільнення такого судді.

Якщо ВРП не визначено таку стадію, оцінювання продовжується із стадії, визначеної ВККС України, з урахуванням мотивів рішення ВРП про відмову в задоволенні подання про звільнення такого судді, включаючи рішення, прийняті ВРП до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та деяких законодавчих актів України щодо удосконалення процедур суддівської кар`єри».

Отже, положеннями Закону №1402-VIII передбачено, що позивач, після відмови ВРП в задоволенні подання ВККС України вважається таким, чию відповідність займаній посаді не оцінено відповідно до підпункту 4 пункту 161 розділу XV «Перехідні положення» Конституції України.

При цьому, як вбачається з рішення від 01 травня 2025 року №913/0/15-25 (а.с. 98-130), ВРП не визначено стадію, з якої Комісія у пленарному складі має продовжити оцінювання відповідності судді займаній посаді.

За вказаних обставин та на виконання вимог чинного законодавства і наведеного рішення ВРП, Комісія обґрунтовано самостійно, в межах своїх дискреційних повноважень, визначила стадію, з якої продовжиться оцінювання позивача з урахуванням мотивів рішення ВРП від 01 травня 2025 року №913/0/15-25 про відмову в задоволенні подання про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Металургійного районного суду міста Кривого Рогу.

Також колегія суддів Верховного Суду наголошує, що вказана процедура оцінювання відповідності судді займаній посаді після відмови ВРП у задоволенні подання ВККС України передбачена Законом №1402-VIII та зафіксована у рішенні ВРП, яке позивачем у цій частині не оскаржувалось.

Щодо посилань позивача на правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 13 червня 2024 року у справі №9901/198/20 (де зазначено, що якщо ГРД надала ВККС України висновок про невідповідність критеріям професійної етики та доброчесності судді, щодо якого проводиться оцінювання на відповідність займаній посаді, оцінку обставинам, викладеним у такому висновку, надає колегія ВККС України, яка ухвалює остаточне рішення про відповідність чи невідповідність такого судді займаній посаді; розгляд зазначеного питання у пленарному складі ВККС України не передбачений ні положеннями Закону №1402-VIII, ні нормами Регламенту), колегія суддів Верховного Суду зазначає таке.

Правова позиція, викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 червня 2024 року у справі №9901/198/20, не є релевантною до правовідносин, які виникли у цій справі.

Так, у справі №9901/198/20 позивач оскаржував рішення колегії ВККС України про відповідність судді займаній посаді в частині набрання ним чинності в порядку, визначеному підпунктом 4.10.8 пункту 4.10 розділу IV Регламенту, тобто у разі, якщо це рішення буде підтримане не менше ніж одинадцятьма членами Комісії згідно з абзацом другим частини першої статті 88 Закону № 1402-VIII (абзац 3 резолютивної частини оскаржуваного рішення).

Натомість у цій справі предметом оскарження є протиправні, на думку позивача, дії Комісії щодо призначення і проведення у пленарному складі повторного (додаткового) кваліфікаційного оцінювання на відповідність займаній посаді судді після рішення ВРП «Про відмову в задоволенні подання Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 26 лютого 2024 року №61/ко-24 про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області (нині судді Металургійного районного суду міста Кривого Рогу) на підставі підпункту 4 пункту 16-1 розділу XV «Перехідні положення» Конституції України».

Крім того, колегія суддів Верховного Суду звертає увагу, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15 січня 2026 року (справа №990/62/24) відступила від попереднього висновку, викладеного у її постанові від 13 червня 2024 року у справі №9901/198/20, на яку посилається позивач у своїй позовній заяві та додаткових поясненнях, та дійшла висновку, що процедура оцінювання судді, якого призначено на посаду строком на п`ять років або обрано суддею безстроково до набрання чинності Законом України від 02 червня 2016 року №1401-VIII «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)» (далі - Закон №1401-VIII), у разі коли ГРД надала висновок, що суддя не відповідає критеріям професійної етики та/або доброчесності, закінчується не висновком колегії ВККС України про відповідність судді займаній посаді у відповідному суді, а передбачає ухвалення рішення ВККС України у пленарному складі з подоланням негативного висновку ГРД не менше ніж одинадцятьма членами Комісії.

З урахуванням наведеного, колегія суддів Верховного Суду приходить до висновку, що усі доводи, наведені позивачем в обґрунтування позовних вимог вказаних висновків Суду не спростовують.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано.

З огляду на встановлені у справі обставини і наведені вище норми законодавства, правову позицію Великої Палати Верховного Суду у постанові від 15 січня 2026 року (справа №990/62/24), Верховний Суд доходить висновку про безпідставність позовних вимог, а тому вони задоволенню не підлягають у повному обсязі.

За правилами статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України понесені позивачем витрати у виді сплаченого судового збору за звернення з цим позовом до суду відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтями 241-243, 246, 266 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про визнання дій протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій - відмовити.

Рішення Верховного Суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення Верховного Суду у складі суддів Касаційного адміністративного суду може бути подана до Великої Палати Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення в повному обсязі складено 23 лютого 2026 року.

Головуючий суддя О.В.Білоус

Судді Н.Є.Блажівська

І.Л.Желтобрюх

О.О.Шишов

М.М.Яковенко