Справа № 200/6430/24
Суддя: Аляб'єв І.Г.
Дата ухвалення: 2026-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

23 лютого 2026 року Справа №200/6430/24

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Аляб`єва І.Г., розглянувши в порядку письмового провадження заяву представника позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду в справі №200/6430/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

16.09.2024 до Донецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в якій позивач просить визнати дії та рішення Відповідача, повідомлено в листі №11388-8721/М-02/8-0500/24 від 02.05.2024 року, стосовно відмові у призначенні пенсії Позивачці, та бездіяльність Відповідача, щодо не призначення пенсії Позивачки - протиправними, скасувати їх та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з 07.10.2023 року (з дати досягнення Позивачкою 63 річного віку) та здійснювати виплату пенсії на вказаний нею банківський рахунок - № НОМЕР_1 відкритий в АТ КБ Приватбанк, з урахуванням індексації та з нарахуванням компенсації втрати частини доходів, відповідно до норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 10.04.2025, яке набрало законної сили 30.07.2025, частково задоволено позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 11.04.2024 № 76 про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 .

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (місцезнаходження: 84116, Донецька область, м.Слов`янськ, пл.Соборна, 3, ) призначити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) пенсію за віком з 07.10.2023 відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (місцезнаходження: 84116, Донецька область, м.Слов`янськ, пл.Соборна, 3, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) судовий збір у розмірі 968,96 грн.

22.08.2025 судом оформлено та видано виконавчі листи.

10.02.2026 представник позивача звернувся до суду з заявою про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду у справі №200/6430/24(в порядку ст.382 КАС України).

В обґрунтування заяви зазначає, що рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 10.04.2025 по справі № 200/6430/24, яке було залишене без змін Постановою шановного Першого апеляційного адміністративного суду від 30.07.2025, зокрема, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (місцезнаходження 84116, Донецька область, м.Слов`янськ, пл.Соборна, 3, ) призначити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 ) пенсію за віком з 07.10.2023 відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Як слідує з особистої заяви про призначення пенсії, Позивачка звернулася до Відповідача з проханням призначити їй пенсію та виплатити її на визначений нею банківський рахунок - № НОМЕР_1 відкритий в АТ КБ Приватбанк, реквізити якого були надіслані до УПФУ 31.08.2023 року.

14.08.2025 та 09.09.2025 (повторно) представник Позивачки звертався до Відповідача із заявами про добровільне виконання Рішення від 10.04.2025, в яких було зазначено реквізити банківського рахунку для виплати пенсії ОСОБА_1 .

Відповідь на звернення представника Позивачки про добровільне виконання Рішення від 10.04.2025, Відповідач листом від 09.10.2025 №0500-0202-8/104201 повідомив що:

...на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 14.08.2024 по справі №200/6430/24 (далі - рішення суду), яке набуло законної сили 10.04.2025, пенсію нараховано з 07.10.2023 року відповідно до Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на поштове відділення за місцем прописки. Отже, для виплати пенсії через банківську установу ОСОБА_1 необхідно надати заяву до органів Пенсійного фонду України з банківськими реквізитами.

Надалі Відповідач листом від 18.12.2025 № 0500-0202-8/148949 повідомив що: на виконання Рішення від 10.04.2025 з 07.10.2023 ОСОБА_1 призначено пенсію за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 №1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058) та нараховано заборгованість за період з 07.10.2023 по 30.11.2025, яку обліковано Головним управлінням та включено до переліку, сформованого відповідно до вимог «Порядку здійснення з бюджету Пенсійного фонду України видатків на виплату пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці), призначених (перерахованих) на виконання судових рішень», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 липня 2025 року №821.

Водночас Відповідач в листі від 18.12.2025 заявив що для отримання виплати пенсії ОСОБА_1 необхідно особисто подати заяву про виплату пенсії.

Станом на теперішній час Відповідач не здійснив жодних дій стосовно виплати пенсії на виконання Рішення від 10.04.2025, тому Позивачка змушена звертатись до суду з даним клопотанням про встановлення заходів судового контролю.

Твердження Відповідача про відсутність банківських реквізитів свідчить про навмисне ухилення від виконання судового рішення.

Фактичне «нарахування» пенсії без її реальної виплати у визначений Позивачкою законний спосіб є імітацією виконання судового рішення, що за своєю суттю дорівнює його невиконанню. Окремо слід наголосити, що поведінка Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області у даній справі не є поодиноким випадком, а має всі ознаки системної практики формального та вибіркового виконання судових рішень, коли замість реального відновлення порушеного права Позивачки створюється лише видимість виконання.

Вимога Відповідача щодо «особистого подання заяви» суперечить суті судового рішення, оскільки суд уже встановив факт звернення Позивачки за призначенням пенсії та визначив спосіб її призначення. Повторне вимагання «особистої заяви» фактично нівелює судове рішення та є ухиленням від виконання судового рішення, особливо з урахуванням того, що Позивачка проживає за межами України, а всі необхідні реквізити для виплати пенсії були надані Відповідачу ще у 2023 році та повторно у 2025 році.

Просить встановити судовий контроль за виконанням Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 10.04.2025 в адміністративній справі № 200/6430/24; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області подати у десятиденний строк до Донецького окружного адміністративного суду звіт про виконання Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 10.04.2025 в адміністративній справі № 200/6430/24.

Ухвалою суду від 10.02.2026 прийнято до розгляду заяву представника позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення Донецького окружного адміністративного суду від 10.04.2025 у справі №200/6430/24 в порядку (382-1 КАС України).

Призначено судове засідання, яке відбудеться 23 лютого 2026 року року о 08 год 20 хв в приміщенні Донецького окружного адміністративного суду за адресою: Донецька область, м.Слов`янськ, вул.Незалежності, 1.

Зобов`язано Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області надати суду у строк до 21.02.2026 року докази виконання рішення суду, а саме протокол про призначення пенсії ОСОБА_1 , докази нарахування та виплати пенсії з 07.10.2023.

17.02.2026 представник позивача надіслав до суду клопотання в якому зазначає, що позивач та його представник проживають в Державі Ізраїль та у зв`язку з введенням воєнного стану та проведенням бойових дій як в Україні, так і в Ізраїлі, наразі не в змозі прибути на судове засідання по справі № 200/6430/24. Через те, що участь представника дуже важлива в даній справі прошу надати мені можливість участі у судовому засіданні по справі № 200/6430/24 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів

Ухвалою суду від 19.02.2026 у задоволені клопотання представника позивача адвоката Меламеда Вадима про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції відмовлено.

Відповідачем не надано до суду заперечень на заяву про встановлення судового контролю.

Суд зазначає, що серед основних засад (принципів) судочинства нормами статті 129 Конституції України визначено обов`язковість судового рішення.

Частиною другою статті 14 КАС України встановлено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Нормами частини третьої зазначеної статті передбачено, що невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Вказаною нормою законодавець встановив обов`язок учасників справи щодо обов`язкового виконання рішень суду та їх відповідальність за невиконання таких рішень. Зазначена норма не передбачає будь-яких припущень або виключень щодо виконання частини судового рішення, не визначає яку частину рішення сторона повинна виконати обов`язково, а яку може не виконувати за наявності будь-яких причин.

Конституційний Суд України, розглядаючи справу №1-7/2013 у Рішенні від 26 червня 2013 року, звернув увагу, що вже неодноразово вказував на те, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року №18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року №11-рп/2012).

Європейський Суд з прав людини звертає увагу на те, що судове та виконавче провадження є першою та другою стадіями у загальному провадженні (рішення у справі «Скордіно проти Італії». Таким чином, виконання рішення не відокремлюється від судового розгляду і провадження повинно розглядатися загалом (рішення у справі «Сіка проти Словаччини»).

Обов`язковість судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених статтями 129, 129-1 Конституції України, статтями 2, 14, 370 КАС України та статтею 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів». Обов`язковість судового рішення означає, що таке рішення буде виконано своєчасно (у розумні строки), належним чином (у спосіб, визначений судом) та у повному обсязі (у точній відповідності до приписів мотивувальної та резолютивної частин рішення).

В адміністративному судочинстві обов`язковість виконання судового рішення має особливо важливе значення, оскільки, виходячи із завдань адміністративного судочинства щодо ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, судовий захист може вважатися ефективним лише за умови своєчасного та належного виконання судового рішення, зазвичай, боржником в яких є держава в особі її компетентних органів, а тому, адміністративні суди, які, здійснюючи судовий контроль та застосовуючи інші пов`язані процесуальні засоби, повинні максимально сприяти реалізації конституційної засади обов`язковості судового рішення.

Суд зазначає, що з метою забезпечення права особи на ефективний судовий захист в адміністративному судочинстві існує інститут судового контролю за виконанням судового рішення.

Судовий контроль це спеціальний вид провадження в адміністративному судочинстві, відмінний від позовного, що має спеціальну мету та полягає не у вирішенні нового публічно-правового спору, а у перевірці всіх обставин, що перешкоджають виконанню такої постанови суду та відновленню порушених прав особи-позивача.

Суд зазначає, що судовий контроль за виконанням судового рішення полягає у перевірці судом належного, точного та своєчасного виконання судового рішення у спосіб отримання звіту про таке виконання або спонукання до виконання судового рішення через визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення у справі; наявність судового контролю за виконанням судового рішення передбачає безпосереднє виконання останнього та виключає можливості подання окремого позову, предметом якого є протиправні дії або бездіяльність суб`єкта, який має виконати таке рішення.

Питання, пов`язані зі здійсненням судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах врегульовані статтями 382-382-3 КАС України.

Відповідно до абзацу першого частини першої статті 382 КАС України суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Частиною третьою статті 382 КАС України передбачено, що якщо судове рішення набрало законної сили, то відсутність матеріалів судової справи у зв`язку з їх витребуванням судом апеляційної або касаційної інстанції не перешкоджає розгляду заяви, крім випадку зупинення виконання судового рішення судом касаційної інстанції або зупинення виконавчого провадження.

В рішення Донецького окружного адміністративного суду від 10.04.2025 у справі №200/6430/24, яке набрало законної сили 30.07.2025, зокрема, зазначено:

«Втім, суд вказує, що не підлягають задоволенню позовні вимоги позивачів в частині зобов`язання відповідача виплачувати пенсію позивачу на вказаний нею банківський рахунок - № НОМЕР_1 відкритий в АТ КБ Приватбанк, з урахуванням індексації та з нарахуванням компенсації втрати частини доходів, відповідно до норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»., оскільки такі вимоги направлені на захист прав позивачів на майбутнє, що не відповідає вимогам ст.5 Кодексу адміністративного судочинства України, так як суд захищає порушені права, а не ті, які можуть бути порушені у майбутньому.»

Отже, судом відмовлено в задоволенні позовних вимог про виплату пенсії на банківський рахунок позивача.

Листом ГУ ПФУ в Донецькій області від 09.10.2025 повідомлено представника позивача, що за даними електронної пенсійної справи на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 14.08.2024 по справі №200/6430/24, яке набуло законної сили 10.04.2025, пенсію нараховано з 07.10.2023 року відповідно до Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на поштове відділення за місцем прописки.

Крім того, листом ГУ ПФУ в Донецькій області від 18.12.2025 повідомлено представника позивача, що рішення Донецького окружного адміністративного суду від 10.04.2025 по справі №200/6430/24, яке набрало законної сили 30.07.2025 Головним управлінням виконано в межах своєї компетенції та покладених судом зобов`язань, а саме: з 07.10.2023 ОСОБА_1 призначено пенсію за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 №1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058) та нараховано заборгованість за період з 07.10.2023 по 30.11.2025, яку обліковано Головним управлінням та включено до переліку, сформованого відповідно до вимог «Порядку здійснення з бюджету Пенсійного фонду України видатків на виплату пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці), призначених (перерахованих) на виконання судових рішень», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 липня 2025 року №821.

Таким чином, відповідачем виконано рішення суду від 10.04.2025 у справі №200/6430/24, оскільки рішенням суду було зобов`язано відповідача «призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з 07.10.2023 відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

На відповідача не покладалися зобов`язання щодо виплати пенсії на банківський рахунок позивача.

Разом з тим, заявник просить фактично змінити спосіб та порядок виконання судового рішення з зобов`язання призначити пенсію позивачці, на зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області виплачувати пенсію позивача на визначений пенсіонером банківський рахунок за заявою, що не відповідає предмету розгляду справи та не узгоджується зі змістом ст. 382 КАС України.

Суд звертає увагу на те, що зміна способу або порядку виконання судового рішення шляхом покладення на відповідача обов`язку здійснювати виплату пенсії фактично означало б зміну резолютивної частини рішення суду першої інстанції та задоволення вимоги, яка була предметом розгляду і в задоволенні якої судом було відмовлено. Такий підхід суперечив би принципу правової визначеності, виходив би за межі повноважень суду та не відповідав положенням процесуального законодавства.

Виходячи з наведеного, заява представника позивача про встановлення судового контролю не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 243, 248, 256, 297, 370, 382, 382-1- 382-3 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В:

Відмовити в задоволенні заяви представника позивача - адвоката Меламеда Вадима Борисовича про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду в справі №200/6430/24

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня його проголошення, відповідно до статті 295 КАС України.

Згідно приписів статті 297 КАС України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Текст ухвали розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Ухвала складена та підписана 23.02.2026 року.

Суддя І.Г. Аляб`єв