Справа № 160/24614/25
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2026-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

20 лютого 2026 року м. Дніпросправа № 160/24614/25 (суддя Олійник В.М., м. Дніпро)
Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чередниченка В.Є. (доповідач),

суддів: Шальєвої В.А., Іванова С.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2025 року у справі №160/24614/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 27 серпня 2025 року звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (далі - відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі - відповідач-2), згідно з яким, просить:

визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області у призначенні ОСОБА_1 пенсії за вислугу років, що викладена у «Рішенні про відмову у призначенні пенсії» Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області № 76 від 25.08.2025 року.

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового та спеціального стажу, що дає право на призначення пенсії за вислугу років на підставі пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення»: періоди роботи з 24.02.1988 року по 25.08 1988 року (до страхового та спеціального стажу), з 01.04.1991 року по 01.01.1999 року (до страхового та спеціального стажу), з 01.01.1999 року по 02.02.2015 року (до спеціального стажу) та період навчання за фахом з 01.09.1988 року по 01.03.1991 року (до спеціального стажу).

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», як працівнику охорони здоров`я, з урахуванням наявного на день звернення спеціального стажу, що дає право на призначення пенсії за вислугу років більше 25 років з 16.08.2025 року, на підставі заяви при призначення пенсії від 16.08.2025 року.

Позов обґрунтовано тим, що відмова відповідача у призначенні позивачу пенсії за вислугу років на підставі пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», як працівнику охорони здоров`я є протиправною.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2025 року позов задоволено частково.

Суд визнав протиправним та скасував рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області №76 від 25.08.2025 року щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні пенсії за вислугу років на підставі пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області () зарахувати до страхового та спеціального стажу ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), що дає право на призначення пенсії за вислугу років на підставі пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», період роботи з 24.02.1988 року по 25.08.1988 року, період навчання з 01.09.1988 року по 01.03.1991 року, періоди роботи з 01.04.1991 року по 01.01.1999 року, з 01.01.1999 року по 02.02.2015 року.

Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області () повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) про призначенні пенсії за вислугу років на підставі пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», як працівнику охорони здоров`я, з урахуванням зарахованого судом періоду роботи та правової позиції, викладеної у даному рішенні.

У задоволені позову в іншій частині відмовив.

Рішення суду мотивовано тим, що позивач має право на зарахування до страхового та спеціального стажу, що дає право на призначення пенсії за вислугу років на підставі пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» спірних періодів роботи.

Відповідачем не доведено правомірність оскаржуваного рішення.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області оскаржило його в апеляційному порядку з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити повністю.

Апеляційна скарга фактично обґрунтована тим, що оскаржене рішення відповідача є правомірним.

Зазначає про обов`язковість персоніфікованого обліку відомостей у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування; відсутність порушеного права.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції з`ясовано та знайшло підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що відповідно до записів трудової книжки серія НОМЕР_2 від 24.12.1988 року, ОСОБА_1 має наступні записи про трудову діяльність:

запис №1 від 24.02.1988 року фізіотерапевтична поліклініка, прийнята на посаду санітарки озокеритолікування, тимчасово, наказ №26 від 24.02.1988 року;

запис №2 від 18.05.1988 року переведена санітаркою озокеритолікування, постійно, наказ №79 від 18.05.1988 року;

запис №3 від 25.08.1988 року звільнена з займаної посади у зв`язку з вступом в Костянтинівське медучилище, наказ № 174 від 25.08.1988 року;

запис №4 від 01.09.1988 року Костянтинівське медучилище зарахована на другий курс акушерського відділення, наказ № 59-о від 23.08.1988 року;

запис №5 від 01.03.1991 року відрахована у зв`язку з закінченням медучилища, наказ № 19-о від 01.03.1991 року;

запис №6 від 01.04.1991 року ЦМЛ ім. Леніна, прийнята палатною акушеркою акушерського відділення, тимчасово, наказ № 387 від 01.04.1991 року;

запис №7 від 28.07.1992 року переведена палатною акушеркою акушерського відділення, постійно, наказ № 1053 від 28.07.1992 року;

запис №8 від 11.01.1994 року звільнена за переводом в КТМО п.5 ст.36 КЗОТ України, наказ № 13 від 04.01.1994 року;

запис №9 від 11.01.1994 року Кіровське територіальне медичне об`єднання, прийнята на постійну роботу за переводом із МТМО фельдшером поверхневого з/ пункту шахти Північна, наказ № 42 від 11.01.1994 року;

запис №10 від 31.01.1997 року звільнена за переводом на шахту Північна по п.5 ст. 36 КЗОТ України, наказ № 45 від 31.01.1997 року;

запис №11 від 01.02.1997 року Дзержинське виробниче об`єднання по видобутку вугілля «Дзержинськвугілля» шахта «Північна» прийнята у здравпункт фельдшером поверхневим, наказ №18/к від 03.02.1997 року;

запис №12 від 02.02.2015 року звільнена за власним бажанням за статтею 38 КЗОТ України, наказ №22 від 02.02.2015 року.

ОСОБА_1 16 серпня 2025 року звернулась до територіального органу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою, в якій просила призначити їй пенсії за вислугу років на підставі пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», як працівнику охорони здоров`я, надавши підтверджуючий пакет документів.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області №76 від 25.08.2025 року ОСОБА_1 відмовлено в призначені пенсії за вислугу років на підставі пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», в зв`язку з відсутністю необхідного страхового та спеціального стажу.

Відповідно до статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", право на пенсію за вислугу років мають особи, незалежно від віку, якщо є стаж роботи на посадах не менше як: 26 років 6 місяців на 11.10.2017 року.

Вік позивачки 57 років 4 місяців.

Страховий стаж становить 19 років 9 місяців 04 днів.

Для визначення права на призначення пенсії за вислугу років стаж до 11.10.2017 року становить 0 років 0 місяці 0 днів.

До страхового стажу роботи позивачці не зараховано дані трудової книжки НОМЕР_2 , оскільки зміну прізвища внесено з порушенням інструкції ведення трудових книжок, необхідно надати документ про зміну прізвища.

Заявниця не працює.

Законність та обґрунтованість вищезазначеного рішення відповідача є предметом спору переданого на вирішення суду.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при ухвалені оскарженого рішення, враховуючи положення частини 1 статті 308 КАС України, згідно з якої суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначені Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV.

Громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом (стаття 8 Закону № 1058).

Положеннями статті 52 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що право на пенсію за вислугу років мають, зокрема, працівники освіти, охорони здоров`я, а також соціального забезпечення, які в будинках-інтернатах для престарілих та інвалідів і спеціальних службах безпосередньо зайняті обслуговуванням пенсіонерів та інвалідів, відповідно до пункту «е» статті 55.

Пунктом «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (в редакції, чинній до 01.04.2015) було передбачено, що право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Рішенням Конституційного Суду України від 04.06.2019 № 2-р/2019 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту «а» статті 54, статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII, зі змінами, внесеними законами України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213-VIII, «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 № 911-VIII.

Ці норми втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України вказаного рішення, тобто з 04 червня 2019 року.

Отже, з 04 червня 2019 при вирішенні питання про призначення позивачу пенсії за вислугою років відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» необхідно керуватися вказаною нормою у редакції до внесення змін Законом 213-VIII та Законом №911-VIII, а отже необхідно виходити з наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років.

Законом України «Про освіту», Законом України «Про повну загальну середню освіту», Законом України «Про професійну (професійно-технічну) освіту», Законом України «Про фахову передвищу освіту», Законом України «Про вищу освіту», Законом України від 22.06.2000 №1841 «Про позашкільну освіту» передбачено, що позашкільна освіта, повна загальна середня освіта; спеціалізована освіта; професійна (професійно-технічна) освіта; фахова передвища освіта; вища освіта є структурними ланками освіти та її підсистемою.

Пунктом 25 частини 1 статті 1 Закону України «Про освіту» встановлено, що система освіти - сукупність складників освіти, рівнів і ступенів освіти, кваліфікацій, освітніх програм, стандартів освіти, ліцензійних умов, закладів освіти та інших суб`єктів освітньої діяльності, учасників освітнього процесу, органів управління у сфері освіти, а також нормативно-правових актів, що регулюють відносини між ними.

Так, відповідно до частини 1 статті 10 Закону України «Про освіту» невід`ємними складниками системи освіти є: дошкільна освіта; повна загальна середня освіта; позашкільна освіта; спеціалізована освіта; професійна (професійно-технічна) освіта; фахова передвища освіта; вища освіта; освіта дорослих, у тому числі післядипломна освіта.

Статтею 53 Закону України «Про вищу освіту» визначено, що науково-педагогічні працівники - це особи, які за основним місцем роботи у закладах вищої освіти провадять навчальну, методичну, наукову (науково-технічну, мистецьку) та організаційну діяльність.

Відповідно до пункту 1 статті 55 Закону України «Про вищу освіту» перелік посад науково-педагогічних і педагогічних працівників закладів вищої освіти установлюється Кабінетом Міністрів України. Перелік посад наукових працівників закладу вищої освіти визначається відповідно до Закону України "Про наукову і науково-технічну діяльність".

Отже враховуючи вказані положення законодавства та дослідивши записи трудової книжки позивача суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що періоди роботи позивача з 24.02.1988 року по 25.08.1988 року, період навчання з 01.09.1988 року по 01.03.1991 року, періоди роботи з 01.04.1991 року по 01.01.1999 року, з 01.01.1999 року по 02.02.2015 року підлягають зарахуванню до страхового та спеціального стажу, що дає право на призначення пенсії за вислугу років на підставі пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Крім того, суд першої інстанції обґрунтовано зазначив наступне .

Так, статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

У пункті 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637, також закріплено положення, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно з пунктом 3 цього Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

За пунктом 20 вказаного Порядку у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до пункту 4.2 Порядку 22-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Згідно пункту 4.3 цього Порядку рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Пунктом 4.7 Порядку № 22-1 передбачено, що право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Пунктом 4.10 цього ж Порядку визначено, що після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

Записи за спірні періоди в трудовій книжці чіткі, послідовні, завірені підписами та печаткою підприємства. Згідно записів у трудовій на момент звернення чітко видно періоди роботи і можливо ідентифікувати дати праці незалежно від формулювань в трудовій книжці.

Частиною 3 статті 44 Закону №1058-IV передбачено, що органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що наявні у документах на підтвердження трудового стажу формальні неточності, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

Тому, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо протиправності рішення відповідача-1 №76 від 25.08.2025 року та як наслідок необхідності його скасування.

Щодо доводів відповідача, які викладені в апеляційній скарзі та зводяться до незгоди з судовим рішенням слід зазначити, що повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків правосуддя, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду.

Всі інші аргументи апеляційної скарги не є доречними і важливими аргументами, оскільки не спростовують висновок суду про наявність підстав для задоволення позову.

Разом з цим, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зауважити, що висновки суду в резолютивній частині постанови - є приписами, що підлягають безумовному виконанню сторонами та третіми особами, а судове рішення має бути категоричним, тобто повинне давати відповідь на позовні вимоги таким чином, щоб зняти невизначеність у взаємовідносинах між сторонами спору, суд звертає увагу на те, що у резолютивній частині постанови повинен бути наведений ясний і однозначний за своїм формулюванням висновок про протиправність дій або бездіяльності відповідача та про спосіб відновлення порушених прав позивача.

Суд першої інстанції зробивши правильний висновок про протиправність рішення №76 від 25.08.2025 року Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, та, як наслідок необхідності його скасування, помилково зобов`язав іншу особу, а саме Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії та зарахувати до його стажу спірні періоди роботи.

Проте, дії зобов`язального характеру щодо розгляду заяви з перерахунку позивачу пенсії має вчинити територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності, що вирішував питання про перерахунок позивачу пенсії, яким у цьому випадку є Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області.

Наведена правова позиція узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 07.05.2024 у справі №460/38580/22.

На підставі зазначеного, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, рішення суду першої інстанції змінити, шляхом заміни в абзаці третьому та четвертому резолютивної частини рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2024 року у справі №160/24614/24 слів «Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області» на слова «Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області», з одночасною заміною в мотивувальній частини рішення висновку про необхідність зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за вислугу років на необхідність зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за вислугу років.

В іншій частині рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2025 року у справі №160/24614/25 слід залишити без змін.

Керуючись: статтями 241-245, 250, пунктом 1, 2 частини 1 статті 315, статтями 317, 321, 322, 327, 329 КАС України, Третій апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області задовольнити частково.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2025 року у справі №160/24614/25 змінити шляхом заміни слів «Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області» на слова «Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області» в абзацах третьому та четвертому резолютивної частини рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2025 року, з одночасною заміною в мотивувальній частини рішення висновку про необхідність зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за вислугу років на необхідність зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за вислугу років.

В іншій частині рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2025 року у справі №160/24614/25 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено 20 лютого 2026 року.

Головуючий - суддя В.Є. Чередниченко

суддя В.А. Шальєва

суддя С.М. Іванов