Справа № 308/19265/25
Суддя: Чепка В. В.
Дата ухвалення: 2026-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2026 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі головуючого судді Чепки В.В., за участю секретаря судового засідання Авдєєвої К. Т., розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження у залі суду міста Ужгорода адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до капітана поліції Управління патрульної поліції у Закарпатській області Скунць Анатолія Васильовича, Департаменту патрульної поліції України в особі Управління патрульної поліції в Закарпатській області про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із позовною заявою до капітана поліції Управління патрульної поліції у Закарпатській області Скунць Анатолія Васильовича, Департаменту патрульної поліції України в особі Управління патрульної поліції в Закарпатській області, згідно з якою просить: скасувати постанову серії ЕНА № 6368596 від 18 грудня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, закрити справу про адміністративне правопорушення та стягнути із відповідача на користь позивача судові витрати на професійну правничу допомогу та судовий збір.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що з вказаної постанови вбачається, що позивач 18 грудня 2025 року о 14 годині 35 хвилин у місті Ужгороді, на вулиці Антоніна Дворжака (Кліма), керуючи транспортним засобом марки AUDI ETRON SPORTBEK 55, державний номерний знак НОМЕР_1 , перетнув горизонтальну дорожню лінію розмітки 1.1, чим, на переконання посадової особи, порушив пункт 8.5 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 122 КУпАП, у зв`язку з чим на позивача накладено стягнення у вигляді штрафу 340 гривень.

Позивач стверджує, що зазначені висновки суб`єкта владних повноважень не ґрунтуються на правильному застосуванні норм матеріального права та не відповідають фактичним обставинам справи, у зв`язку з чим оскаржувана постанова є незаконною та такою, що підлягає скасуванню з огляду на відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. Вказує, що позивач не порушував вимоги пункту 8.5 Правил дорожнього руху України. Факт перетину суцільної лінії дорожньої розмітки 1.1 ним не заперечувався, однак з моменту зупинки транспортного засобу він послідовно пояснював працівнику поліції, що обгін із перетином зазначеної лінії був здійснений у зв`язку з рухом поодинокого транспортного засобу (учбового автомобіля), який рухався попереду в тому ж напрямку зі швидкістю менше ніж 30 км/ год.

Водночас посадовою особою під час прийняття оскаржуваної постанови не було враховано положення розділу 34 Правил дорожнього руху України, відповідно до яких, як виняток із загального правила, дозволяється перетинати суцільну лінію дорожньої розмітки 1.1 з метою обгону поодиноких транспортних засобів, що рухаються зі швидкістю менше ніж 30 км/год, за умови забезпечення безпеки дорожнього руху. Саме за таких умов і діяв ОСОБА_1 . Транспортний засіб, який він обігнав, рухався зі швидкістю менше ніж 30 км/год, при цьому обгін було здійснено з дотриманням вимог безпеки дорожнього руху, що виключає наявність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 122 КУпАП.

Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02.01.2026 відкрито провадження у справі за даним позовом та постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження.

Представник відповідача Департамент патрульної поліції Національної поліції України подав до суду відзив на позовну заяву, згідно з яким просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Зокрема вказує, що капітан поліції Управління патрульної поліції у Закарпатській області Скунць Анатолій Васильович є посадовою особою та не може бути відповідачем у цій справі.

Вказує, що винесення постанови про накладення адміністративного стягнення відбулося у встановленому порядку, про що свідчить відеозапис з нагрудної камери поліцейського. Всі пояснення позивача були враховані під час винесення постанови.

В обґрунтування заперечень покликається на те, що з автомобільного реєстратора 70 mai видно, що 18.12.2026 близько 14:21:35 год по 14:21:42 год. транспортний засіб Audi E-Tron Sportback 55 з номерним знаком НОМЕР_1 перетинає вузьку суцільну лінію, здійснюючи обгін навчального транспортного засобу виїжджаючи з одного перехрестя (вул. О. Кобилянської - вул. Дворжака) та завершує обгін в межах іншого перехрестя (вул. Болотинська - вул. Дворжака) в порушення вимог пункту 14.6.а ПДР. Таким чином доведено, що Позивач здійснив обгін транспортного засобу (навчального), перетнувши вузьку суцільну лінію дорожньої розмітки 1.1. та завершив обгін на перехресті вул. Болотинська та вул. Дворжака, чим порушив вимог пункту 8.5.1 та 14.6.а ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 122 та ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Вважає, що матеріалами справи доведено, що позивач здійснив обгін транспортного засобу (навчального), перетнувши вузьку суцільну лінію дорожньої розмітки 1.1. та звершив обгін на перехресті вул. Болотинська та вул. Дворжака, чим порушив вимог пункту 8.5.1 та 14.6.а ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 122 та ч. 2 ст. 122 КУпАП.

У випадку, якщо суд дійде висновку до часткового задоволення позову та скасування постанови про адміністративне правопорушення без стягнення витрат на правничу допомогу, вважає за необхідне направити справу про адміністративне правопорушення на новий розгляд до УПП в Закарпатській області відповідно до вимог пункту 2 частини 1 статті 293 КУпАП.

Позивачем подано відповідь на відзив, у якому вказує, що відповідач у відзиві зазначає, що ОСОБА_1 здійснював обгін навчального транспортного засобу, виїжджаючи з одного перехрестя (вул. О. Кобилянської вул. Дворжака), та завершував обгін у межах іншого перехрестя (вул. Болотинська вул. Дворжака), чим нібито порушив вимоги пункту 14.6(a) Правил дорожнього руху України. Однак таке твердження є помилковим, оскільки в оскаржуваній постанові відсутні будь-які відомості про порушення правил обгону на перехресті, а наведені у відзиві обставини фактично є спробою доповнити зміст постанови новими, раніше не встановленими обставинами.

Позивач у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином. Від представника позивача, адвоката Лешанич Л. В., надійшла заява про розгляд справи без участі сторони позивача. Позовні вимоги підтримує.

Представник відповідача Департаменту патрульної поліції Національної поліції України та капітан поліції Управління патрульної поліції у Закарпатській області Скунць Анатолій Васильович у судове засідання не прибули, про розгляд справи повідомлені належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Судом встановлено, що згідно з постановою про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 6368596 від 18.12.2025 року, винесеної капітаном поліції Управління патрульної поліції у Закарпатській області Скунць Анатолієм Васильовичем, позивача ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн. за те, що 18 грудня 2025 року о 14 годині 35 хвилин у місті Ужгороді, на вулиці Антоніна Дворжака (Кліма), керуючи транспортним засобом марки AUDI ETRON SPORTBEK 55, державний номерний знак НОМЕР_1 , перетнув горизонтальну дорожню лінію розмітки 1.1, чим, на переконання посадової особи, порушив пункт 8.5 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 122 КУпАП.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до ч. 5 ст.14 Закону України Про дорожній рух учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України Про дорожній рух встановлюють Правила дорожнього руху.

Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Пунктом 1 ст. 247 КУпАП визначено, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

З метою встановлення нормативно-правового регулювання здійснення проваджень уповноваженими особами Національної поліції України у справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, наказом МВС України від 07 листопада 2015 року №1395 затверджено Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка визначає процедуру оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція, матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

Пунктом 4 розділу І наведеної Інструкції визначено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених, зокрема, ч. 1 ст.122 КУпАП.

Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (п.10 Розділу ІІІ Інструкції). Аналогічні положення закріплені в ст. 252 КУпАП.

Таким чином, поліцейський, як особа уповноважена на розгляд справи, під час розгляду такої справи, має дотримуватися вищенаведених приписів законодавства, в протилежному випадку вчинені дії є неправомірними, та як наслідок тягнуть незаконність прийнятих рішень і їх скасування.

Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Згідно зі ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото - і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото - і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Правила дорожнього руху відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України (п. 1.1).

Згідно з п. 1.5 ПДР дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Аналогічні положення викладені в пунктах 1.3 та 1.9. ПДР, а саме учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п. 8.5.1 ПДР України, горизонтальна дорожня розмітка встановлює певний режим і порядок руху. Наноситься на проїзній частині або по верху бордюру у вигляді ліній, стрілок, написів, символів тощо фарбою чи іншими матеріалами відповідного кольору згідно з пунктом 1 розділу 34 цих Правил.

Згідно з п. 1 розділу 34 ПДР України горизонтальна розмітка поділяє транспортні потоки протилежних напрямків на дорогах, які мають чотири і більше смуг руху або на ділянках доріг з трьома (2 + 1) смугами. Лінії 1.1 і 1.3 перетинати забороняється.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Із змісту оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 6368596 від 18 грудня 2025 року вбачається, що водія ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, а саме за те, що позивач керуючи транспортним засобом, перетнув суцільну горизонтальну лінію.

З дослідженого в судовому засіданні відеозапису, наданого представником відповідача до відзиву, вбачається, що під час зупинки працівником поліції водій ОСОБА_1 повідомив, що перетнув суцільну горизонтальну лінію дорожньої розмітки з тих підстав, що автомобіль попереду рухався зі швидкістю меншою ніж 30 км/год, що на думку ОСОБА_1 давало підстави для здійснення обгону транспортного засобу з перетином суцільної горизонтальної лінії розмітки.

З вказаного відеозапису також вбачається, що вказані пояснення працівником поліції до уваги взяті не були. Працівник поліції зазначив, що ОСОБА_1 не підтвердив обставини, на які посилається, а саме те, що транспортний засіб, який рухався попереду його транспортного засобу, рухався з такою швидкістю, яка надавала право здійснити обгін з перетинанням суцільної горизонтальної лінії розмітки.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

У справах про адміністративні правопорушення, що розглядаються органами, зазначеними в статтях 218 - 221 цього Кодексу, протоколи про правопорушення мають право складати, зокрема, уповноважені на те посадові особи органів Національної поліції (п.1 ч. 1 ст. 255 КУпАП).

Частиною 1 ст.122 КУпАП передбачено, що порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Пунктом 8.5.1 Правил дорожнього руху передбачено, що горизонтальна дорожня розмітка встановлює певний режим і порядок руху. Наноситься на проїзній частині або по верху бордюру у вигляді ліній, стрілок, написів, символів тощо фарбою чи іншими матеріалами відповідного кольору, згідно з пунктом 1 розділу 34 цих Правил.

Відповідно до розділу 34 ПДР, горизонтальна розмітка 1.1 має таке значення: (вузька суцільна лінія) - поділяє транспортні потоки протилежних напрямків. і позначає межі смуг руху на дорогах; позначає межі проїзної частини, на які в`їзд заборонено; позначає межі місць стоянки транспортних засобів, майданчиків для паркування і край проїзної частини доріг, не віднесених за умовами руху до автомагістралей. Лінію 1.1 перетинати забороняється. Як виняток, за умови забезпечення безпеки дорожнього руху, дозволяється перетинати лінію 1.1 для об`їзду нерухомої перешкоди, розміри якої не дають змоги здійснити її безпечний об`їзд, не перетинаючи цю лінію, а також обгону поодиноких транспортних засобів, що рухаються із швидкістю менше 30 км/год. (ч.5 п.1 розділу 34 Правил дорожнього руху).

Згідно із вимогами ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У позовній заяві та відповіді на відзив, позивач наголошує, що перетнув лінію 1.1 для обгону поодинокого транспортного засобу, що рухався попереду із швидкістю, яка як виняток дозволяє обгін. З аналізу відеозапису з нагрудної камери поліцейського також вбачається, що про виняткову ситуацію, позивач пояснював інспектору поліції під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, однак така обставина врахована не була.

Позивач заперечує свою причетність до вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП та наголошує, що позивачем не враховано всі обставини, зокрема, що перетин суцільної лінії дорожньої розмітки був зумовлений об`єктивними чинниками, оскільки він рухався за транспортним засобом, швидкість якого не перевищувала 30 км/год, що, як виняток, за умови забезпечення дорожнього руху, дозволяється для обгону поодиноких транспортних засобів. Такі твердження позивача, всупереч вимогам ч.2 ст.77 КАС України, не спростовані відповідачем.

Обов`язок органу (особи), яка склала протокол про адміністративне правопорушення, нести тягар доказування, що є складовою презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини в сенсі ст.62 Конституції України,ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, та звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до вчинення порушення.

Зазначене узгоджується і з практикою Європейського суду з прав людини, що сформульована у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), згідно яких «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».

Посилання працівника поліції під час складання постанови про адміністративне стягнення, на ті обставини, що позивачем не доведено наявності виключної обставини, яка дозволяє перетин суцільної горизонтальної лінії, не відповідає вимогам ч.2 ст.77 КАС України та ч. 2 ст. 251 КУпАП.

Судом встановлено, що на відеофайлах з нагрудної камери поліцейського, які додані на цифровому носії до відзиву, зафіксовано процедуру притягнення позивача до адміністративної відповідальності, а не обставини порушення ним ПДР України, викладені у оскаржуваній постанові. Відповідач Департамент патрульної поліції суду не надав жодних доказів вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП. Позивач стверджує, що перетин суцільної лінії дорожньої розмітки був зумовлений об`єктивними чинниками, оскільки він рухався за транспортним, швидкість якого не перевищувала 30 км/год, що, як виняток, за умови забезпечення дорожнього руху, дозволяється для обгону поодиноких транспортних засобів. Такі твердження позивача, всупереч вимогам ч.2 ст.77 КАС України, не спростовані відповідачем Департаментом патрульної поліції України.

Отже, з врахуванням наданих та проаналізованих судом доказів і застосовуючи норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд доходить висновку, що наявність складу правопорушення в діях позивача, належними та допустимими доказами, не доведена.

Щодо посилання відповідача Департаменту патрульної поліції на ті обставини, що позивач здійснив обгін транспортного засобу на перехресті, за що передбачена відповідальність ч. 2 ст. 122 КУпАП, та необхідність, у зв`язку з цим направити справу на новий розгляд до УПП в Закарпатській області, суд звертає увагу на таке.

Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Враховуючи те, що суд розглядає адміністративні справи в межах позовних вимог, а також те, що постанова про накладення адміністративного стягнення, винесена за ч.1 ст. 122 КУпАП, задоволення такого клопотання відповідача Департаменту патрульної поліції не підлягає задоволенню.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Поряд з цим, положеннями частини третьої статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З огляду на викладене винесена відносно ОСОБА_1 постанова про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу за частиною першою статті 122 КУпАП, підлягає скасуванню, а провадження у справі - закриттю.

Разом з тим, суд вважає, що не підлягають задоволенню позовні вимоги до капітана поліції Управління патрульної поліції в Закарпатській області Скунць А. В. про скасування постанови в справі про притягнення до адміністративної відповідальності, як неналежного відповідача у цій справі, оскільки належним відповідачем як суб`єктом владних повноважень в адміністративній справі щодо оскарження рішень (дій чи бездіяльності) у справі про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, повинен бути відповідний орган Національної поліції. При цьому, суд зазначає, що належним відповідачем у цій категорії справ є саме Департамент патрульної поліції.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Тому, враховуючи результат розгляду справи, судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 605 грн. 60 коп. за задоволеними позовними вимогами підлягають стягненню на користь позивача.

На підставі ст. 122, 245, 251, 252, 256, 280 КУпАП та керуючись п.1 ч.1 ст. 20, ст.44, 77, 242, 246, 257-262, 286 КАС України, суд

ухвалив:

позовну заяву задовольнити частково.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від серії ЕНА № 6368596 від 18 грудня 2025 року, згідно з якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340.00 грн., а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Стягнути з Департаменту патрульної поліції (ідентифікаційний код 40108646, місцезнаходження: м. Київ, вул. Ф. Ернста, 3), на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань цього суб`єкта владних повноважень, витрати із сплати судового збору у розмірі 605,00 грн. (шістсот п`ять гривень 00 копійок).

У задоволенні позовних вимог до капітана поліції Управління патрульної поліції в Закарпатській області Скунць А. В. відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених ч. 2 ст. 299 КАС України.

Судові рішення за наслідками розгляду судами першої інстанції справ, визначених ст. 286 КАС України, набирають законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Суддя Ужгородського міськрайонного суду

Закарпатської області В. В. Чепка