Справа № 320/37351/25
Суддя: Вісьтак М.Я.
Дата ухвалення: 2026-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2026 року № 320/37351/25

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Вісьтак М.Я., секретаря судового засідання Драголи В.Я., за участю:

представника позивача Мухіної Н.В. (в режимі відеоконференції),

представника відповідача Вовкотруб Д.В.

розглянувши у приміщенні Київського окружного адміністративного суду у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження матеріали адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕХПРОМСТАЛЬ» (адреса: 02094, місто Київ, вул.Черчилля Вінстона, будинок 85, ) до Головного управління Державної податкової служби у місті Києві (місцезнаходження: 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, ) про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень,

встановив:

Уповноважений представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕХПРОМСТАЛЬ» звернувся у Київський окружний адміністративний суд із адміністративним позовом до Головного управління Державної податкової служби у місті Києві про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень, у якому просить суд:

-визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення № 2 від 19.06.2025, яким донараховано податок на додану вартість в сумі 1 177 614,00 грн., та штраф в сумі 294 404,00 грн.;

-визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення № 2 від 19.06.2025, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податку на прибуток підприємств в сумі 1 093 388, 00 грн. та штраф в сумі 262 161,00 грн.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями для розгляду зазначеної справи визначено головуючого суддю Вісьтак М. Я.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 28.07.2025 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено проводити одноособово суддею Вісьтак М. Я., у порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 11.11.2025 ухвалено письмове клопотання представника позивача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами суду задовольнити. Судові засідання по справі № 320/37351/25 постановлено проводити у режимі відеоконференції.

Протокольною ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 16.10.2025 ухвалено закрити підготовче засідання та перейти до розгляду справи по суті.

Протокольною ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 05.02.2026 ухвалено перейти до стадії ухвалення рішення.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між позивачем та ФОП ОСОБА_1 укладено: договір підряду № 1 від 07.03.2019, договір підряду № 2-ТПС від 04.04.2019. На виконання зазначених договорів підрядником виконано роботи з поточного ремонту, що підтверджується належним чином оформленими первинними документами, зокрема актами виконаних робіт за формою КБ-2В та довідками КБ-3. Уповноважений представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕХПРОМСТАЛЬ» вказує, що оплата виконаних робіт здійснена в повному обсязі, що підтверджується банківськими документами. 25.09.2019 позивачем збільшено балансову вартість об`єкта основних засобів на суму 1 529 717,76 грн. Вказані витрати капіталізовано відповідно до вимог бухгалтерського обліку та надалі амортизуються. Таким чином, уповноважений представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕХПРОМСТАЛЬ» зазначив, що факт виконання робіт, їх оплати та відображення в обліку підтверджений документально. Між позивачем та ТОВ «ВЕКТОР ТЕХНО» укладено договір підряду № 0609 від 06.09.2023 на виконання робіт з облаштування технічних систем безпеки та протипожежного захисту. Роботи виконані, що підтверджено актом приймання виконаних будівельних робіт (форма КБ-2В) № 1 за жовтень 2024 року на суму 6 807 373,80 грн. Оплата здійснена позивачем відповідно до умов договору. Податкові накладні, складені підрядником, зареєстровані в ЄРПН у встановленому законом порядку та станом на момент спору не анульовані і не скасовані. Позивач вважає, що він правомірно сформував податковий кредит на підставі належним чином зареєстрованих податкових накладних. повноважений представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕХПРОМСТАЛЬ» зазначає, що Товариство не перебуває у договірних відносинах з контрагентами постачальників своїх контрагентів; можливі порушення по ланцюгу постачання не можуть автоматично свідчити про нереальність господарських операцій між безпосередніми сторонами договору; відповідач не обґрунтував, який саме обсяг матеріальних чи трудових ресурсів є необхідним для виконання відповідних робіт та якими доказами це підтверджується. Факт виконання будівельних робіт також підтверджено актом обстеження об`єкта будівництва № 4676/Ж6/26-15-07-02-02 від 09.05.2025, складеним державними інспекторами, у якому зафіксовано проведення та продовження будівельних робіт на об`єкті. Щодо формування податкового кредиту представник позивача вказав, що такий сформований: на підставі зареєстрованих податкових накладних; за реально виконаними та оплаченими роботами; за операціями, відображеними у бухгалтерському та податковому обліку. Витрати капіталізовані та включені до балансової вартості основних засобів. Отже, представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕХПРОМСТАЛЬ» вважає, що у нього наявні всі передбачені законодавством підстави для формування податкового кредиту та врахування витрат, тому просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

11.08.2025 року від уповноваженого представника Головного управління Державної податкової служби у м. Києві надійшов письмовий відзив на позовну заяву, із змісту якого вбачається, що останній просить суд у задоволенні позову відмовити. Так, контролюючий орган за результатами перевірки дійшов висновку про нереальність господарських операцій між ТОВ «ТЕХПРОМСТАЛЬ» та його контрагентами, що, на думку відповідача, призвело до безпідставного формування витрат і податкового кредиту. Щодо взаємовідносин з ФОП ОСОБА_1 встановлено, що відповідно до інформаційних баз ДПС звітність за формою 1-ДФ за 2019 рік не подана, наймані працівники відсутні, відсутня інформація про складські приміщення та основні засоби, необхідні для виконання будівельних робіт. Таким чином, відповідач дійшов висновку про відсутність у ФОП фактичної можливості виконати задекларований обсяг робіт. На переконання контролюючого органу, первинні документи не підтверджують реального виконання робіт, а лише формально відображають господарські операції. Щодо взаємовідносин з ТОВ «ВЕКТОР ТЕХНО» встановлено, що відповідно до податкової звітності кількість працівників станом на 30.10.2024 становила 18 осіб, за штатним розписом - 19 штатних одиниць, основні фонди станом на 31.12.2024 складали 118,1 тис. грн, підприємством задекларовано наявність офісу, орендованого автомобіля та траншеєкопача. З огляду на фактичну чисельність персоналу відповідач дійшов висновку про відсутність реальної можливості виконати зазначений обсяг робіт власними силами. Крім того, за даними ЄРПН та ІКС «Податковий блок» підприємство не здійснювало придбання аналогічних робіт по ланцюгу постачання, що, на думку відповідача, унеможливлює встановлення джерела походження реалізованих робіт. Також у відзиві зазначено, що позивач не надав журнали доступу на об`єкт будівництва, журнали з охорони праці та інші документи, які б підтверджували фактичне перебування працівників підрядника на об`єкті. У зв`язку з цим контролюючий орган вважає, що відсутність необхідних трудових ресурсів, виробничої бази, підтвердженого джерела походження робіт та документів, які засвідчують їх фактичне виконання, свідчить про нереальність господарських операцій. За результатами перевірки встановлено порушення п. 44.1 ст. 44, п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України, а також положень П(С)БО 16 «Витрати», що, за висновком відповідача, призвело до заниження податку на прибуток на суму 1 093 388 грн. Також встановлено порушення п. 185.1 ст. 185, п. 198.3 та п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, внаслідок чого, на думку контролюючого органу, занижено податок на додану вартість на суму 1 177 614 грн. Крім того, встановлено порушення норм ст. 266 Податкового кодексу України, що спричинило заниження податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно на суму 189 385,32 грн. Таким чином, відповідач виходить з того, що сукупність встановлених обставин, а саме відсутність достатніх трудових та матеріально-технічних ресурсів у контрагентів, відсутність підтвердженого джерела походження робіт по ланцюгу постачання та відсутність документальних доказів фактичного виконання робіт, свідчить про формальний характер оформлення господарських операцій та безпідставне формування витрат і податкового кредиту.

15.08.2025 на адресу Київського окружного адміністративного суду надійшла письмова відповідь на відзив, із змісту якої вбачається, що позивач просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Вказано, що аналіз поданого відзиву на позовну заяву свідчить про його формальний характер, оскільки зміст документа фактично зводиться до відтворення висновків, викладених в акті перевірки. Відзив не містить самостійної правової позиції контролюючого органу, додаткового аналізу обставин справи чи посилань на нові докази, які б обґрунтовували заперечення проти позову. Позивач звертає увагу, що у відзиві відсутні конкретні докази або належне правове обґрунтування, якими Головне управління Державної податкової служби у м. Києві спростовує доводи позовної заяви. Обмежившись повторенням висновків акту перевірки, відповідач без належної аргументації зазначає про відсутність підстав для задоволення позовних вимог. Разом з тим, щодо обставин, повторно наведених відповідачем у відзиві, позивач підтверджує, що його правова позиція, доводи, обґрунтування та заперечення вже викладені у позовній заяві та підтримуються в повному обсязі.

Позиція сторін по справі, висловлена у судових засіданнях.

Представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕХПРОМСТАЛЬ» у судовому засіданні надала усні пояснення по справі, підтримала позовні вимоги, просила суд задовольнити їх у повному обсязі.

Представник відповідача Головного управління Державної податкової служби у місті Києві у судовому засіданні надав усні пояснення та просив суд відмовити в задоволенні позову.

Встановлені судом фактичні обставини.

Відповідно до наказу від 27.03.2025 № 2369-п проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ «ТЕХПРОМСТАЛЬ» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2018 по 31.12.2024, валютного законодавства за той самий період, законодавства щодо єдиного внеску за період з 28.09.2011 по 31.12.2024 та іншого законодавства за відповідний період. За результатами перевірки складено акт від 27.05.2025 № 4466/Ж5/26-15-07-02-02-01/32105593.

Відповідно до пунктів акта перевірки зазначено, що ТОВ «ТЕХПРОМСТАЛЬ» порушено п.п. 44.1 ст. 44, п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України, пункти 6, 7, 11, 20, 25, 26, 29 П(С)БО 16 «Витрати», у зв`язку із заниженням показників у рядку 2 декларацій з податку на прибуток «Фінансовий результат до оподаткування (прибуток), визначений у фінансовій звітності».

06.06.2025 (вих. № ТЕН-060625-01) стороною позивача подано заперечення на акт перевірки від 27.05.2025 № 4466/Ж5/26-15-07-02-02-01/32105593.

Рішенням ГУ ДПС у м. Києві від 10.07.2025 скаргу залишено без розгляду. Актом від 03.07.2025 № 336 зафіксовано порушення вимог до оформлення документів у зв`язку з відсутністю підпису директора ТОВ «ТЕХПРОМСТАЛЬ» на скарзі. Водночас, до матеріалів справи скарги ТОВ «ТЕХПРОМСТАЛЬ» № 1984/С/6 від 03.07.2025 не додано.

19.06.2025 прийнято податкові повідомлення-рішення: № 2, яким визначено грошове зобов`язання з податку на додану вартість у сумі 1 177 614,00 грн та штрафні санкції у сумі 294 404,00 грн; № 2, яким визначено грошове зобов`язання з податку на прибуток у сумі 1 093 388,00 грн та штрафні санкції у сумі 262 161,00 грн.

Між ТОВ «ТЕХПРОМСТАЛЬ» та ФОП ОСОБА_1 укладено договір підряду від 07.03.2019р. № 1 на виконання поточного ремонту. На виконання зазначеного договору ФОП ОСОБА_1 виконано роботи, що підтверджено актами приймання передачі виконаних будівельних робіт (форма КБ -2В) № 1 від 19.03.2019 на суму 181 842,97 грн., № 2 від 27.03.2019р на суму 101 321,47 грн., які містяться у матеріалах справи.

04.04.2019 між ТОВ «ТЕХПРОМСТАЛЬ» та ФОП ОСОБА_1 укладено договір підряду від 04.04.2019 № 2 ТПС на виконання поточного ремонту.

На виконання зазначеного договору ФОП ОСОБА_1 виконано роботи, що підтверджено актами приймання передачі виконаних будівельних робіт (форма КБ -2В) № 1 від 30.05.2029 на суму 99 562,25 грн., № 2 від 30.05.2019р на суму 115 236,58 грн., № 1 від 15.05.2019 на суму 468 699,85 грн., № 1 від 27.06. 2019 на суму 156 992,57 грн., № 2 від 18.06.2019р. на суму 415 062,07 грн.

25.09.2019 збільшено балансову вартість цілісного майнового комплексу на суму 1 529 717,76 грн.

Окрім цього, суд встановив, що між ТОВ «ТЕХПРОМСТАЛЬ» та ТОВ «ВЕКТОР ТЕХНО» укладено договір підряду № 0609 від 06.09.2023.

На виконання зазначеного договору ТОВ «ВЕКТОР ТЕХНО» були виконані роботи, передбачені договором, що відповідно підтверджено актом приймання виконання будівельних робіт (форма КБ-2В) № 1 за жовтень 2024р. на суму 6807373, 80 грн.

ТОВ «ТЕХПРОМСТАЛЬ» виконано зобов`язання за договором та здійснено перерахування коштів, що підтверджується квитанціями, які містяться у матеріалах справи.

ТОВ «ВЕКТОР ТЕХНО» виконано роботи по облаштуванню технічних систем безпеки та протипожежного захисту на об`єкті на підставі договору підряду № 0609 від 06.09.2023.

На виконання господарської операції складено податкові накладні № 51 від 13.0.2023, № 2 від 21.12.2023, № 1 від 04.12.2023, № 58 від 23.07.2024 , № 65 від 23.08.2024, № 38 від 03.09.2024, які зареєстровано в передбаченому законодавством порядку.

Відповідно до акту виїзного проведення обстеження об`єкта будівництва № 4676/Ж6/26-15-07-02-02 від 09.05.2025, встановлено, що в ході обстеження об`єкта будівництва нежитлової споруди (корпус 152 1 черга) в 9 поверховій побудованій нежитловій споруді зроблені наступні роботи: закінчені монолітний каркас, зовнішні та внутрішні стіни, перегородки, штукатурні та малярні роботи, влаштування підлог, покрівля, оздоблені фасадні роботи, встановлені віконні блоки, двері протипожежні, вузол вводу води, водопостачання всі стояки змонтовані, каналізація розведена до точок відведення, опалення, вентиляція, ліфти тощо. Продовжуються роботи по оздобленню та встановлення сантехніки в санвузлах, монтажні роботи по встановленню дверей та благоустрій території, будування очисних споруд тощо. Також в ході перевірки проведено обстеження власного цілісного майнового комплексу, яке розташоване за адресою: м. Київ, вул. Вінстона Черчелля, 85 (попередня назва м. Київ, вул. Червоноткацька, 85), де був проведений капітальний ремонт даного комплексу та з метою ведення господарської діяльності згідно договорам оренди.

В Акті зазначено, що ТОВ «ТЕХПРОМСТАЛЬ» надає в оренду ТОВ «НВП «УКРОРГСИНТЕЗ» () приміщення загальною площею 640,4 кв. м. (кімнати №101-113). Крім того, проведено інвентаризацію товарно-матеріальних цінностей, результатами якої розбіжностей між даними бухгалтерського обліку і фактичною наявністю під час інвентаризації не виявлено.

Релевантні джерела права, оцінка та висновки суду.

Згідно з ст. 55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Статтею 92 Конституції України визначено, що виключно законами України встановлюється, зокрема система оподаткування, податки і збори.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає Податковий кодекс України.

Згідно з п. 15.1 ст. 15 Податкового кодексу України (далі ПК України) платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Відповідно до пп. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно з п. 36.1 ст. 36 ПК України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Відповідно до п. 36.5 ст. 36 ПК України відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов`язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи.

Згідно з пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 ПК України визначено, що контролюючими органами є податкові органи (центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, його територіальні органи) - щодо дотримання законодавства з питань оподаткування (крім випадків, визначених підпунктом 41.1.2 цього пункту, що відносяться до повноважень митних органів), законодавства з питань сплати єдиного внеску, а також щодо дотримання іншого законодавства, контроль за виконанням якого покладено на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, чи його територіальні органи.

Згідно з підпунктом 19-1.1.16 пункту 19-1.1 статті 19-1 ПК України контролюючі органи здійснюють заходи щодо запобігання та виявлення порушень законодавства у сфері виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального.

Відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Згідно з пунктом 61.1 статті 61 ПК України податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Способом здійснення такого контролю є, зокрема, інформаційно-аналітичне забезпечення діяльності контролюючих органів відповідно до підпункту 62.1.2 пункту 62.2 статті 62 ПК України.

Податковий контроль відповідно до підпункту 62.1.3 пункту 62.2 статті 62 ПК України здійснюється шляхом перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Умови, порядок допуску посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичних перевірок, строки проведення перевірок та оформлення їх результатів визначені статтями 75, 80, 81 ПК України.

За змістом абзацу 1 пункту 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно з підпунктом 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Щодо підстав проведення документальної планової перевірки.

Стаття 77 ПК України унормовує порядок проведення фактичної перевірки.

Відповідно до пункту 77.1 статті 77 ПК України документальна планова перевірка повинна бути передбачена у плані-графіку проведення планових документальних перевірок.

План-графік документальних планових перевірок на поточний рік оприлюднюється на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, до 25 грудня року, що передує року, в якому будуть проводитися такі документальні планові перевірки.

Згідно з пунктом 77.2 статті 77 ПК України до плану-графіка проведення документальних планових перевірок відбираються платники податків, які мають ризик щодо несплати податків та зборів, невиконання іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи.

Періодичність проведення документальних планових перевірок платників податків визначається залежно від ступеня ризику в діяльності таких платників податків, який поділяється на високий, середній та незначний. Платники податків з незначним ступенем ризику включаються до плану-графіка не частіше, ніж раз на три календарних роки, середнім - не частіше ніж раз на два календарних роки, високим - не частіше одного разу на календарний рік.

Порядок формування, затвердження плану-графіка та внесення змін до нього, а також перелік ризиків та їх поділ за ступенями встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Внесення змін до плану-графіка проведення документальних планових перевірок на поточний рік допускається не частіше одного разу в першому та одного разу в другому кварталі такого року, крім випадків коли зміни пов`язані із змінами найменування платника податків, що вже був включений до плану-графіка, та/або виправлення технічних помилок.

Документальна перевірка платника податків, який був включений до плану-графіка проведення документальних планових перевірок на поточний рік внаслідок внесення змін у такому році (інших ніж зміни найменування платника податків, що вже був включений до плану-графіка, та/або виправлення технічних помилок), може бути розпочата не раніше 1 липня поточного року в разі внесення змін до плану-графіка проведення документальних перевірок на поточний рік у першому кварталі такого року і не раніше 1 жовтня поточного року в разі внесення змін до плану-графіка проведення документальних перевірок на поточний рік у другому кварталі такого року.

Оновлений план-графік оприлюднюється на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, до 30 числа останнього місяця кварталу (у випадках змін найменування платника податків, що вже був включений до плану-графіка, та/або виправлення технічних помилок - до 30 числа місяця, що передує місяцю, в якому будуть проводитися такі документальні планові перевірки).

Платники податків - юридичні особи, що відповідають критеріям, визначеним пунктом 44 підрозділу 4 розділу XX "Перехідні положення" цього Кодексу, та у яких сума сплаченого до бюджету податку на додану вартість становить не менше п`яти відсотків від задекларованого доходу за звітний податковий період, а також самозайняті особи, сума сплачених податків яких становить не менше п`яти відсотків від задекларованого доходу за звітний податковий період, включаються до плану-графіка не частіше, ніж раз на три календарних роки. Зазначена норма не поширюється на таких платників податків у разі порушення ними статей 45, 49, 50, 51, 57 цього Кодексу.

Як зазначено у п. 77.3. статті 77 ПК України, забороняється проведення документальної планової перевірки за окремими видами зобов`язань перед бюджетами, крім правильності обчислення, повноти і своєчасності сплати митних платежів, податків, зборів та єдиного внеску при виплаті (нарахуванні) доходів фізичним особам, податку з доходів фізичних осіб та зобов`язань за бюджетними позиками і кредитами, що гарантовані бюджетними коштами.

Про проведення документальної планової перевірки керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу приймається рішення, яке оформлюється наказом (пункт 77.4 статті 77 ПК України).

Право на проведення документальної планової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому (його представнику) не пізніше ніж за 10 календарних днів до дня проведення зазначеної перевірки надіслано (вручено) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної планової перевірки та письмове повідомлення із зазначенням дати початку проведення такої перевірки.

Згідно з пунктом 77.5 77 ПК України у разі планування перевірок одного й того самого платника податків контролюючими органами та органами державного фінансового контролю у звітному періоді такі перевірки проводяться зазначеними органами одночасно. Порядок координації проведення таких перевірок та залучення до перевірок інших органів, передбачених законом, визначається Кабінетом Міністрів України.

Допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення документальної планової виїзної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу. Документальна планова невиїзна перевірка здійснюється у порядку, передбаченому статтею 79 цього Кодексу (пункт 77.6 статті 77 ПК України).

Строки проведення документальної планової перевірки встановлені статтею 82 цього Кодексу (пункт 77.7 статті 77 ПК України).

Відповідно до п. 77.8 статті 77 ПК України перелік матеріалів, які можуть бути підставою для висновків під час проведення документальної планової перевірки, та порядок надання платниками податків документів для такої перевірки встановлено статтями 83, 85 цього Кодексу.

Порядок оформлення результатів документальної планової перевірки встановлено статтею 86 цього Кодексу (пункт 77.9 статті 77 ПК України).

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Аналіз наведених норм ПК України свідчить, що у податковому обліку господарські операції та витрати за ними мають бути підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, які містять відомості про господарську операцію, підтверджують її фактичне здійснення та понесення витрат. Податковий кредит має бути обов`язково підтверджений податковою накладною.

Відповідно до частин 1, 2 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати обов`язкові реквізити, перелік яких визначено у цій нормі.

Аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції.

Щодо наявності господарських відносин позивача з ФОП ОСОБА_1 та ТОВ «Вектор Техно» на підставі договорів підряду.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач мав господарські відносини з ФОП ОСОБА_1 та ТОВ «Вектор Техно» на підставі договорів підряду, за якими виконувалися будівельні та ремонтні роботи, що підтверджено відповідними актами приймання виконаних робіт, довідками (форма КБ-3), банківськими виписками та платіжними дорученнями, а також актом виїзного обстеження об`єкта будівництва.

На підтвердження господарських операцій між Позивачем та ФОП ОСОБА_1 надано:

-Договори підряду на виконання поточного ремонту (№ 1 від 07.03.2019 та № 2 від 04.04.2019);

-Акти приймання виконаних будівельних робіт (форма КБ-2В): № 1 від 19.03.2019; № 2 від 27.03.2019; № 1 від 15.05.2019 (також акт приймання передачі матеріалів); № 1 від 30.05.2019; № 1 від 30.05.2019 (акт приймання передачі матеріалів); № 2 від 18.06.2019 (акт приймання передачі матеріалів); № 1 від 27.06.2019 (акт приймання передачі матеріалів);

-Довідки (форма КБ-3), що супроводжують відповідні акти КБ-2В;

-Банківська виписка та платіжні доручення по ФОП ОСОБА_1 .

На підтвердження господарських операцій між Позивачем та ТОВ «Вектор Техно» надано:

-Договір підряду № 0609 від 06.09.2023 на виконання робіт по облаштуванню технічних систем безпеки та протипожежного захисту;

-Акт приймання виконаних будівельних робіт (форма КБ-2В) за 30.10.2024, підсумкова відомість ресурсів за жовтень 2024 року;

-Довідки (форма КБ-3), що супроводжують акт КБ-2В;

-Банківська виписка та платіжні доручення по ТОВ «Вектор Техно».

Для підтвердження фактичного виконання робіт на об`єкті надано Акт виїзного обстеження об`єкта будівництва № 4676/Ж6/26-15-07-02-02 від 09.05.2025.

На переконання суду, надані позивачем документи на підтвердження реальності господарських операцій з вказаними контрагентами, відповідають вимогам, передбаченим ст. 73 - 76 Кодексу адміністративного судочинства України, та у встановленому порядку підтверджують факт здійснення таких операцій.

Водночас, правова позиція контролюючого органу обґрунтована наявністю підстав вважати, що у контрагентів позивача наявні ознаки відсутності факту реального здійснення господарської діяльності, з огляду на:

відсутність найманих працівників у ФОП ОСОБА_1 , що робить неможливим виконання обсягів будівельних робіт, зазначених в актах КБ-2В;

відсутність у ФОП ОСОБА_1 інформації про наявні складські приміщення та устаткування, необхідне для виконання капітального ремонту;

розбіжності між фактичними люд.-годинами, зазначеними в актах приймання робіт, та нормами робочого часу за законодавством;

чисельність працівників ТОВ «Вектор Техно» та обсяги робіт, які перевищують можливості підприємства;

відсутність даних про джерела походження робіт та постачальників у ланцюгу постачання ТОВ «Вектор Техно», що унеможливлює встановлення фактичного виконавця робіт;

інформацію з податкових баз («Єдиний реєстр податкових накладних» та «Податковий блок»), що не підтверджує здійснення придбання робіт контрагентами позивача;

відсутність первинних документів та журналів доступу/охорони праці, що могли б підтвердити фактичне виконання робіт.

Відповідно до ст. 71 Податкового кодексу України інформаційно-аналітичне забезпечення діяльності контролюючих органів - це комплекс заходів щодо збору, опрацювання та використання інформації, необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій.

Згідно з приписами пп. 72.1.1 п. 72.1 ст. 72 ПК України для інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючого органу використовується інформація, що надійшла, зокрема: від платників податків та податкових агентів, що міститься в податкових деклараціях, розрахунках, інших звітних документах; що міститься у наданих великими платниками податків в електронній формі копіях документів з обліку доходів, витрат та інших показників, пов`язаних із визначенням об`єктів оподаткування (податкових зобов`язань), первинних документах, які ведуться в електронній формі, регістрах бухгалтерського обліку, фінансовій звітності, інших документах, пов`язаних з обчисленням та сплатою податків і зборів; про фінансово-господарські операції платників податків.

Відповідно до ст. 74 ПК України податкова інформація, зібрана відповідно до цього Кодексу, зберігається в базах даних Інформаційних, телекомунікаційних та інформаційно-телекомунікаційних систем (далі - Інформаційні системи) центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику. Зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на контролюючі органи функцій та завдань, а також центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, для формування та реалізації єдиної державної податкової політики (пункт 74.3).

З метою зберігання, опрацювання отриманої інформації в ході діяльності податкових органів 01.01.2013 року на підставі наказу Державної податкової служби України «Про введення в експлуатацію інформаційної системи «Податковий Блок» від 24.12.2012 року №1197 введено в дію ІС «Податковий блок».

Єдина система «Податковий блок» та її підсистеми є програмними продуктами, створеними для використання органами Державної податкової служби для обробки зібраної інформації в автоматичному режимі.

Інформація, що збирається, використовується та формується органами державної податкової служби у зв`язку з обліком платників податків, вноситься до відповідних інформаційних баз даних.

Джерелами формування автоматизованих систем є, зокрема, відомості стосовно реєстраційних та облікових даних платника податків, його банківських рахунків, інформація, що надходить від інших органів виконавчої влади, у тому числі Пенсійного фонду України, Державної казначейської служби України, Державного комітету статистки України, митних органів та органів внутрішніх справ, податкових органів центрального та обласного рівнів.

Крім того, в окремих інформаційних системах обліковуються дані, що створені або отримані податковим органом у процесі поточної діяльності, у тому числі інформація про наявність/відсутність підприємства за його місцезнаходженням, видачу або анулювання свідоцтва про реєстрацію платником податку на додану вартість, направлення на адресу платника відповідних запитів, надходження відповідей на них, облік результатів контрольно-перевірочної роботи за окремими податками і зборами тощо.

Аналіз, вказаних вище норм права, дає можливість вважати, що висновки, викладені в податковій інформації, є відображенням дій працівників податкових органів і самі по собі не породжують правових наслідків для платника податків.

Такого висновку дійшов Шостий апеляційний адміністративний суд у постанові від 20 березня 2020 року у справі № 320/3669/19.

Правомірність нарахування сум грошового зобов`язання не може мотивуватися виключно даними податкової інформації. Податкова інформація повинна була бути оцінена судом першої інстанції з урахуванням інших доказів у справі. Однак відповідач до суду не надав будь-яких інших доказів щодо обґрунтування винесеного ним рішення.

Щодо посилань відповідача в акті перевірки в обґрунтування висновків про порушення позивачем податкового законодавства, на інформацію щодо неподання фінансової звітності, відсутності трудових ресурсів, відсутності постачальників реалізованих робіт в ланцюгах постачання, такі висновки є необґрунтованими, оскільки ці обставини стосуються контрагентів позивача, про що обґрунтовано вказано у позовній заяві.

При цьому, нереальність господарських операцій з придбання платником податку товарів/послуг має підтверджуватися належними, допустимими та достатніми доказами і не може ґрунтуватися на припущеннях, обумовлених лише посиланням на недостатність у контрагента покупця послуг трудових ресурсів.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 13 листопада 2018 року у справі №805/528/17-а, в якій зазначено, що відсутність у спірних контрагентів матеріальних та трудових ресурсів також не виключає можливості реального виконання ним господарської операції та не свідчить про одержання необґрунтованої податкової вигоди покупцем, оскільки залучення працівників є можливим за договорами цивільно-правового характеру, аутсорсингу та аутстафінгу (оренда персоналу). Основні та транспортні засоби можуть перебувати в постачальника на праві оренди або лізингу.

Верховний суд зазначив, що посилання контролюючого органу на податкову інформацію щодо контрагентів позивача як на підставу для відмови в задоволенні позову, правомірно не взято до уваги судами попередніх інстанцій, оскільки податкове законодавство не ставить у залежність податковий облік (стан) певного платника податку від дотримання його контрагентами податкової дисципліни та правильності ведення ними податкового або бухгалтерського обліку, зокрема, від фактичної сплати контрагентами податків до бюджету, від перебування постачальників за юридичною адресою, а також від їх господарських та виробничих можливостей.

Тобто, у разі підтвердження реального характеру здійснених поставок, як у даній ситуації, платник не може відповідати за порушення, допущені іншими особами, якщо не буде доведено його безпосередню участь у зловживанні цих осіб.

Колегія суддів у постанові від 20 березня 2020 року у справі № 320/3669/19 також звертає увагу на те, що чинним законодавством не передбачено обов`язку платника податків контролювати сплату своїм контрагентом до бюджету податків та ведення ними бухгалтерського та податкового обліку.

Верховний Суд у постанові від 23 жовтня 2018 року по справі №815/2946/13-а (№К/9901/4496/18) зазначив, що чинне законодавство не ставить умовою дійсності правочинів, а також виникнення податкових, зобов`язань платника у залежність від стану податкового обліку його контрагентів, фактичного знаходження їх за місцем реєстрації та наявності чи відсутності основних фондів у останніх. Позивач не може нести відповідальність за невиконання його контрагентами своїх податкових зобов`язань, адже поняття «добросовісний платник», яке вживається у сфері податкових; правовідносин, не передбачає виникнення у платника додаткового обов`язку з контролю за дотриманням його постачальниками правил оподаткування, а сам платник не наділений повноваженнями податкового контролю для виконання функцій, покладених на податкові органи, а тому не може володіти інформацією відносно виконання контрагентом податкових зобов`язань.

Суд зауважує на тому, що у справах, предмет спору в яких стосується правомірності відображення платником податків у бухгалтерському та податковому обліках фінансових показників господарських операцій, які за висновком контролюючого органу є нереальними, практика правозастосування Верховного Суду є сталою, яка, якщо її узагальнити, полягає в тому, що правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування податкового кредиту та витрат наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання у своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податків господарських договорах, що має підтверджуватись первинними документами відповідно до вимог, встановлених правовими нормами, зокрема й щодо змісту (обов`язкових реквізитів).

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 16.05.2024 (справа № 420/4433/23; адміністративне провадження № К/990/14773/24) зазначив, що наявність або відсутність окремих документів, а також недоліки у їх оформленні не можуть бути підставою для висновку про відсутність господарських операцій, якщо з інших даних вбачаються зміни в структурі активів та зобов`язань, у власному капіталі підприємства у зв`язку з його господарською діяльністю.

Усталеною є й позиція Верховного Суду про те, що норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про отримання необґрунтованої податкової вигоди добросовісним платником.

Тож визначальним для вирішення спорів про наявність податкових наслідків за результатами вчинення господарських операцій є дослідження сукупності обставин та первинних документів, які можуть як підтверджувати, так і спростовувати реальність господарських операцій.

Такі ж підходи застосовано Верховним Судом у постановах від 17 липня 2019 року у справі № 826/18656/14, від 18 липня 2019 року у справі № 805/4535/16-а, від 10 квітня 2020 року у справі № 815/4453/14, від 26 травня 2021 року у справі № 380/2404/20, від 15 лютого 2023 року у справі № 803/1810/16.

Як встановлено судом, між позивачем та ФОП ОСОБА_1 укладено: договір підряду № 1 від 07.03.2019, договір підряду № 2-ТПС від 04.04.2019.

На виконання зазначених договорів підрядником виконано роботи з поточного ремонту, що підтверджується належним чином оформленими первинними документами, зокрема актами виконаних робіт за формою КБ-2В та довідками КБ-3

Оплата виконаних робіт здійснена в повному обсязі, що підтверджується банківськими документами.

25.09.2019 позивачем збільшено балансову вартість об`єкта основних засобів на суму 1 529 717,76 грн. Вказані витрати капіталізовано відповідно до вимог бухгалтерського обліку та надалі амортизуються.

Таким чином, факт виконання робіт, їх оплати та відображення в обліку підтверджений документально.

Щодо господарських операцій з ТОВ «ВЕКТОР ТЕХНО», суд встановив, що між позивачем та ТОВ «ВЕКТОР ТЕХНО» укладено договір підряду № 0609 від 06.09.2023 на виконання робіт з облаштування технічних систем безпеки та протипожежного захисту.

Роботи виконані, що підтверджено актом приймання виконаних будівельних робіт (форма КБ-2В) № 1 за жовтень 2024 року на суму 6 807 373,80 грн. Оплата здійснена позивачем відповідно до умов договору. Податкові накладні, складені підрядником, зареєстровані в ЄРПН у встановленому законом порядку та станом на момент спору не скасовані.

Щодо доводів податкового органу про нереальність операцій, суд констатує наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю «ТЕХПРОМСТАЛЬ» не перебуває у договірних відносинах з контрагентами постачальників своїх контрагентів; можливі порушення по ланцюгу постачання не можуть автоматично свідчити про нереальність господарських операцій між безпосередніми сторонами договору.

Окрім цього, суд вказує, що відповідач не обґрунтував, який саме обсяг матеріальних чи трудових ресурсів є необхідним для виконання відповідних робіт та якими доказами це підтверджується.

Факт виконання будівельних робіт підтверджено актом обстеження об`єкта будівництва № 4676/Ж6/26-15-07-02-02 від 09.05.2025, складеним державними інспекторами, яким зафіксовано проведення та продовження будівельних робіт на об`єкті.

В акті також зазначено, що ТОВ «ТЕХПРОМСТАЛЬ» надає в оренду ТОВ «НВП «УКРОРГСИНТЕЗ» приміщення загальною площею 640,4 кв. м (кімнати № 101- 113), а за результатами проведеної інвентаризації товарно-матеріальних цінностей розбіжностей між даними бухгалтерського обліку та фактичною наявністю під час інвентаризації не встановлено.

З огляду на зазначене суд дійшов висновку, що сам акт контролюючого органу підтверджує відповідність даних бухгалтерського обліку фактичному стану активів підприємства, відсутність невідповідностей за результатами інвентаризації та наявність об`єкта, на якому виконуються будівельні роботи. Таким чином, висновки акта обстеження не містять відомостей, які б спростовували реальність господарських операцій, натомість фіксують фактичну наявність результатів виконаних робіт та їх відображення в обліку.

Щодо посилань податкового органу на ненадання журналів доступу та документів з охорони праці.

Відповідач зазначає, що під час проведення перевірки ТОВ «ТЕХПРОМСТАЛЬ» було вручено запит від 15.05.2025 № 2 про надання журналів доступу до будівництва, журналів з охорони праці та інших документів на підтвердження здійснення робіт працівниками субпідрядних організацій, зокрема ТОВ «ВЕКТОР ТЕХНО».

Листом від 19.05.2025 № ТЕН-190525-01 позивач повідомив, що відсутність таких журналів не впливає на правомірність відображення витрат у бухгалтерському та податковому обліку, у зв`язку з чим, на думку відповідача, встановити фактичного виконавця робіт не є можливим.

Водночас суд вважає зазначені доводи безпідставними, оскільки журнали доступу, журнали з охорони праці та журнали інструктажів фіксують лише факт перебування осіб на об`єкті або проведення відповідних заходів, але не відображають господарську операцію у розумінні бухгалтерського обліку, зазвичай не містять її вартісного виміру та не розкривають змісту як об`єкта бухгалтерського обліку.

Такі документи можуть оцінюватися як додаткові докази у процесуальному значенні, однак не є первинними документами бухгалтерського обліку у розумінні статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» № 996-XIV та не можуть бути визначальними для підтвердження чи спростування реальності господарських операцій.

Щодо формування податкового кредиту.

Відповідно до пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V Кодексу.

Пунктом 198.1 ст. 198 ПК України передбачено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності).

Відповідно до п. 198.2 ст. 198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: - дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/ послуг; - дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

За приписами п.198.3 ст.198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 ПК, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 ПК, протягом такого звітного періоду у зв`язку з:

- придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно до п. 201.1 ст. 201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений Податковим Кодексом термін. Пунктом 201.10. ст.201 ПК України встановлено, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Суд встановив, що податковий кредит сформований на підставі зареєстрованих податкових накладних, за реально виконаними та оплаченими роботами, за операціями, відображеними у бухгалтерському та податковому обліку. Витрати капіталізовані та включені до балансової вартості основних засобів.

Отже, у позивача наявні всі передбачені законодавством підстави для формування податкового кредиту та врахування витрат.

Згідно з частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною першою статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (частини перша та друга статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Відповідно до положень статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Дослідивши наявні письмові докази у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Судові витрати по справі.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Під час звернення до суду позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 30 280,00 грн. підтверджується квитанцією № 48 від 17.07.2025 року, копія якої долучена до матеріалів справи.

Враховуючи задоволення позову, вказана сума судового збору підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління Державної податкової служби у місті Києві.

На підставі наведеного та керуючись статтями 9, 14, 72-77, 78, 90, 139, 143, 205, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

1. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕХПРОМСТАЛЬ» (адреса: 02094, місто Київ, вул. Черчилля Вінстона, будинок 85, ) до Головного управління Державної податкової служби у місті Києві (місцезнаходження: 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, ) про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити.

2. Визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення № 2 від 19.06.2025, яким донараховано податок на додану вартість в сумі 1 177 614 (один мільйон сто сімдесят сім тисяч шістсот чотирнадцять ) грн. 00 коп., та штраф в сумі 294 404 (двісті дев`яносто чотири тисячі чотириста чотири) грн. 00 коп.

3. Визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення № 2 від 19.06.2025, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податку на прибуток підприємств в сумі 1 093 388 (один мільйон дев`яносто три тисячі триста вісімдесят вісім) грн. 00 коп. та штраф в сумі 262 161 (двісті шістдесят дві тисячі сто шістдесят одна) грн. 00 коп.

4. Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕХПРОМСТАЛЬ» витрати по сплаті судового збору у розмірі 30 280 (тридцять тисяч двісті вісімдесят) грн. 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у місті Києві (місцезнаходження: 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, ).

5. Рішення направити учасникам справи (їх представникам).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення .

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Вісьтак М.Я.

Дата виготовлення і підписання повного тексту рішення - 23 лютого 2026 р.