Справа № 420/6381/23
Суддя: Яковлєв О.В.
Дата ухвалення: 2026-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2026 р.м. ОдесаСправа № 420/6381/23

Перша інстанція суддя Білостоцький О.В.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача Яковлєва О.В.,

суддів Єщенка О.В., Крусяна А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Південного офісу Держаудитслужби на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20 березня 2024 року, у справі за адміністративним позовом Медичного реабілітаційного центру «Одеський» до Південного офісу Держаудитслужби, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , про визнання протиправним та скасування висновку,-

В С Т А Н О В И Л А :

Медичний реабілітаційний центр «Одеський» звернувся до суду з позовом у якому заявлено вимоги Південному офісу Держаудитслужби про визнання протиправним та скасування висновку про результати моніторингу закупівлі від 14 березня 2023 року № 115.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 20 березня 2024 року задоволено позовні вимоги.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням відповідачем подано апеляційну скаргу з якої вбачається про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що у межах спірних правовідносин судом першої інстанції прийнято помилкове рішення про задоволення позовних вимог, так як позивачем під час здійснення публічної закупівлі допущено численні порушення вимог ЗУ «Про публічні закупівлі».

При цьому, апелянт вважає, що судом першої інстанції не надано належної оцінки виявленим порушення ЗУ «Про публічні закупівлі».

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 06 лютого 2023 року Медичний реабілітаційний центр «Одеський» оголосив тендер на закупівлю товару, класифікатор тендеру ДК 021:2015:39310000-8: Обладнання для закладів громадського харчування. Предмет закупівлі: обладнання для їдальні (номер тендеру UA-2023-02-06-010939-а). В оголошенні зазначено, що очікувана вартість закупівлі 250 000,00 грн. Кінцевий строк подання тендерних пропозицій визначено 14 лютого 2023 року. Строк поставки товарів, виконання робіт чи надання послуг визначено 25 лютого 2023 року.

В свою чергу, 14 лютого 2023 року уповноваженою особою позивача винесено протокол розкриття тендерних пропозицій, в якому переможцем визнано ФОП ОСОБА_1 та 15 лютого 2023 року винесено повідомлення про намір укласти договір закупівлі із переможцем на суму 155 925,00 грн.

При цьому, 21 лютого 2023 року між Медичним реабілітаційним центром «Одеський» та ФОП ОСОБА_1 укладено договір на постачання товару № 28-Т (а.с. 169-170).

Наказом Південного офісу Держаудитслужби від 06 березня 2023 року № 58 «Про початок моніторингів процедур закупівель» розпочато моніторинг закупівлі за номером UA-2023-02-06-010939-a від 06 лютого 2023 року.

Фахівцями Південного офісу Держаудитслужби проведено відповідний моніторинг, за результатами якого складено висновок № 115 від 14 березня 2023 року про результати моніторингу процедури закупівлі (а.с. 119-120).

Не погоджуючись з правомірністю отриманого висновку, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

За наслідком з`ясування обставин справи, судом першої інстанції зроблено висновок про задоволення позовних вимог, так як контролюючим органом не доведено правомірності свого висновку, з чим погоджується колегія суддів, з огляду на наступне.

Так, Закон України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» визначає правові та організаційні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні.

Згідно ч. 1 ст. 2 ЗУ «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні», головними завданнями органу державного фінансового контролю є: здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяттям зобов`язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності у міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов`язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і суб`єктах господарювання державного сектору економіки, в тому числі суб`єктах господарювання, у статутному капіталі яких 50 і більше відсотків акцій (часток) належить суб`єктам господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), за дотриманням бюджетного законодавства, дотриманням законодавства про закупівлі, діяльністю суб`єктів господарської діяльності незалежно від форми власності, які не віднесені законодавством до підконтрольних установ, за судовим рішенням, ухваленим у кримінальному провадженні. Частиною 2 вказаної статті встановлено, що Державний фінансовий контроль забезпечується органом державного фінансового контролю через проведення державного фінансового аудиту, інспектування, перевірки закупівель та моніторингу закупівлі.

Згідно ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні», контроль за дотриманням законодавства у сфері закупівель здійснюється шляхом проведення моніторингу закупівлі у порядку, встановленому Законом України «Про публічні закупівлі», проведення перевірки закупівель, а також під час державного фінансового аудиту та інспектування.

При цьому, Закон України «Про публічні закупівлі» визначає правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави, територіальних громад та об`єднаних територіальних громад.

Згідно ч. 1 ст. 8 ЗУ «Про публічні закупівлі», моніторинг процедури закупівлі здійснюють центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю, та його міжрегіональні територіальні органи (далі - органи державного фінансового контролю).

Згідно ч. 2 ст. 8 ЗУ «Про публічні закупівлі», що рішення про початок моніторингу процедури закупівлі приймає керівник органу державного фінансового контролю або його заступник (або уповноважена керівником особа) за наявності однієї або декількох із таких підстав: 1) дані автоматичних індикаторів ризиків; 2) інформація, отримана від органів державної влади, народних депутатів України, органів місцевого самоврядування, про наявність ознак порушення (порушень) законодавства у сфері публічних закупівель; 3) повідомлення в засобах масової інформації, що містять відомості про наявність ознаки порушення (порушень) законодавства у сфері публічних закупівель; 4) виявлені органом державного фінансового контролю ознаки порушення (порушень) законодавства у сфері публічних закупівель в інформації, оприлюдненій в електронній системі закупівель; 5) інформація, отримана від громадських об`єднань, про наявність ознак порушення (порушень) законодавства у сфері публічних закупівель, виявлених за результатами громадського контролю у сфері публічних закупівель відповідно до статті 7 цього Закону.

Для аналізу даних, що свідчать про ознаки порушення (порушень) законодавства у сфері публічних закупівель, може використовуватися: інформація, оприлюднена в електронній системі закупівель; інформація, що міститься в єдиних державних реєстрах; інформація в базах даних, відкритих для доступу центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю.

Згідно ч. 6 ст. 8 ЗУ «Про публічні закупівлі», за результатами моніторингу процедури закупівлі посадова особа органу державного фінансового контролю складає та підписує висновок про результати моніторингу процедури закупівлі (далі - висновок), що затверджується керівником органу державного фінансового контролю або його заступником. Такий висновок підлягає оприлюдненню в електронній системі закупівель протягом трьох робочих днів з дня його складання.

Між тим, згідно п. 3-7 розділу X ЗУ «Про публічні закупівлі» установлено, що на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування особливості здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених цим Законом, визначаються Кабінетом Міністрів України із забезпеченням захищеності таких замовників від воєнних загроз.

Особливості здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України «Про публічні закупівлі», на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 2022 року № 1178 (далі Особливості № 1178).

Згідно п. 1 Особливостей № 1178, ці особливості встановлюють порядок та умови здійснення публічних закупівель (далі - закупівлі) товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України «Про публічні закупівлі» (далі - замовники), із забезпеченням захищеності таких замовників від воєнних загроз на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування.

При цьому, згідно ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегією суддів встановлено, що предметом спору у даній справі є перевірка висновку Південного офісу Держаудитслужби від 14 березня 2023 року про результати моніторингу закупівлі № 115.

При цьому, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що за своїм змістом спірний висновок органу державного фінансового контролю є індивідуально-правовим актом, який повинен відповідати вимогам, установленим статтею 2 КАС України.

В свою чергу, можливість оскарження такого висновку в судовому порядку прямо передбачена ЗУ «Про публічні закупівлі».

Між тим, перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції про задоволення позову, у межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідача, а також надаючи правову оцінку оскаржуваному висновку, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, згідно тексту оскаржуваного висновку вбачається, що в проведеній позивачем закупівлі допущено наступні порушення:

1) п. 19 ч. 2 ст. 22 ЗУ «Про публічні закупівлі», а саме вказано в тендерній документації перелік формальних помилок, який не відповідає вимогам, що встановлені наказом Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України № 710 від 15 квітня 2020 року;

2) абз. 5 п. 44 Особливостей № 1178, а саме замовник безпідставно вимагав надання учасником у складі тендерної пропозиції, яку надавати не обов`язково;

3) пп. 1.3 п. 1 розділу ІІІ «Інструкції з підготовки тендерної пропозиції», а саме подана третьою особою тендерна пропозиція з накладенням електронного цифрового підпису, який не є кваліфікованим (КЕП).

В свою чергу, щодо першого порушення, колегія суддів зазначає наступне.

Так, згідно п. 19 ч. 2 ст. 22 ЗУ «Про публічні закупівлі», у тендерній документації зазначаються опис та приклади формальних (несуттєвих) помилок, допущення яких учасниками не призведе до відхилення їх тендерних пропозицій. Формальними (несуттєвими) вважаються помилки, що пов`язані з оформленням тендерної пропозиції та не впливають на зміст тендерної пропозиції, а саме - технічні помилки та описки.

В даному випадку, контролюючий орган вважає, що в тендерній документації позивача визначено перелік формальних помилок, який не відповідає вимогам, що встановлені наказом Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України № 710 від 15 квітня 2020 року.

В свою чергу, як вбачається з розділу V тендерної документації, позивачем вказано опис формальних (несуттєвих) помилок, що пов`язані з оформленням тендерної пропозиції та які не впливають на зміст тендерної пропозиції.

Між тим, колегія суддів зазначає, що наказом Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України від 15 квітня 2020 року № 710 затверджено Перелік формальних помилок.

В свою чергу, як вірно зазначено судом першої інстанції, положення ст. 22 ЗУ «Про публічні закупівлі» не передбачають обов`язку для замовників щодо визначення у їхніх тендерній документації лише опису та прикладів формальних помилок, затверджених Міністерством.

Крім того, затверджений Перелік формальних помилок також не передбачає безумовного обов`язку щодо його копіювання до тендерної документації.

Між тим, з аналізу зазначеного позивачем опису формальних порушень та їх прикладів, колегія суддів не вбачає, що вони суперечать затвердженому Переліку формальних помилок, а як наслідок колегія суддів погоджується з висновком суду про відсутність порушень ЗУ «Про публічні закупівлі» у цій частині.

Щодо другого порушення, колегія суддів зазначає наступне.

Так, згідно ч. 3 ст. 17 ЗУ «Про публічні закупівлі», учасник процедури закупівлі в електронній системі закупівель під час подання тендерної пропозиції підтверджує відсутність підстав, передбачених пунктами 5, 6, 12 і 13 частини першої та частиною другою цієї статті. Спосіб документального підтвердження згідно із законодавством щодо відсутності підстав, передбачених пунктами 5, 6, 12 і 13 частини першої та частиною другою цієї статті, визначається замовником для надання таких документів лише переможцем процедури закупівлі через електронну систему закупівель.

При цьому, згідно п. 44 Особливостей № 1178, замовник не вимагає від учасника процедури закупівлі під час подання тендерної пропозиції в електронній системі закупівель будь-яких документів, що підтверджують відсутність підстав, визначених у цьому пункті (крім абзацу чотирнадцятого цього пункту), крім самостійного декларування відсутності таких підстав учасником процедури закупівлі відповідно до абзацу шістнадцятого цього пункту.

В даному випадку, судом першої інстанції зроблено висновок, що позивач не мав вимагати подання у складі тендерної пропозиції інформації у вигляді довідки (довідок) у довільній формі або відповідно до наведеного у тендерній документації листа-гарантії щодо відсутності підстав, передбачених пунктами 3, 5, 6, 12 ч. 1 та ч. 2 ст. 17 ЗУ «Про публічні закупівлі».

В свою чергу, судом першої інстанції вірно зазначено, що у випадку невідповідності тендерної документації вимогам законодавства, учасник закупівлі, згідно приписів самої тендерної документації, мав керуватися безпосередньо вимогами законодавства.

З іншого боку, за наслідком добровільного надання учасником закупівлі необов`язкової, з точки зору законодавця, інформації, вимога суб`єкта владних повноважень щодо зобов`язання позивача розірвати вже укладений договір закупівлі з цих підстав є непропорційною та неспівмірною у співвідношенні з виявленим недоліком.

Аналогічним чином, колегія суддів зазначає про третє виявлене суб`єктом владних повноважень порушення.

Так, у спірному висновку вказано, що учасник процедури (третя особа) подав свою тендерну пропозицію з накладенням електронного цифрового підпису. При цьому, під час перевірки зазначених електронних цифрових підписів на сайті Центрального засвідчувального органу (https://czo.gov.ua/verify) установлено, що тип носія особистих ключів «незахищений/удосконалений», що свідчить про накладення на тендерну пропозицію учасника електронного підпису, який не може вважатися кваліфікованим, що не відповідає вимогам пункту 1 розділу III «Інструкція з підготовки тендерних пропозицій» тендерної документації.

В даному випадку, у тендерній документації замовник передбачив для учасників тендеру вимогу під час використання електронної системи закупівель з метою подання тендерних пропозицій та їх оцінки всі документи та дані тендерної пропозиції створюються та подаються з урахуванням вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронні довірчі послуги» з накладенням КЕП. Натомість третьою особою подано свою тендерну пропозицію з накладенням електронного цифрового підпису.

Між тим, колегія суддів зазначає, що електронний підпис - це унікальний набір криптографічно зашифрованих електронних даних, які ідентифікують особу. Він може бути удосконаленим (УЕП) та кваліфікованим (КЕП). Відрізняються ці види підпису рівнем захисту.

При цьому, використання удосконалених електронних підписів передбачено Законом України «Про електронні довірчі послуги», а також постановою Кабінету Міністрів України від 03 березня 2020 року №193 «Про реалізацію експериментального проекту щодо забезпечення можливості використання удосконалених електронних підписів і печаток, які базуються на кваліфікованих сертифікатах відкритих ключів».

З іншого боку, факт накладення електронного цифрового підпису, а не кваліфікованого електронного цифрового, третьою особою на його тендерну пропозицію, не завадив третій особі подати останню, а згодом - укласти договір закупівлі учасником процедури закупівлі.

В свою чергу, як вже зазначалось колегією суддів вище, вимога суб`єкта владних повноважень щодо зобов`язання позивача розірвати вже укладений договір закупівлі з цих підстав є непропорційною та неспівмірною у співвідношенні з виявленим недоліком.

Відповідний висновок відповідає висновкам Верховного Суду щодо застосування норм права, викладеним в постанові від 23 лютого 2024 року (справа № 200/14064/21), від 03 червня 2025 року (справа № 160/8924/21).

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність задоволення позовних вимог.

При цьому, колегія суддів вважає, що доводами апеляційної скарги суб`єкта владних повноважень не спростовано вищевказаних висновків суду, а як наслідок колегія суддів не вбачає правових підстав для задоволення апеляційної скарги.

В свою чергу, судом першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допущено.

Тому, керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Південного офісу Держаудитслужби залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20 березня 2024 року - без змін.

Судові витрати, а саме сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги покласти на Південний офіс Держаудитслужби.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач О.В. Яковлєв
Судді О.В. Єщенко А.В. Крусян