Справа № 460/954/26
Суддя: Т.О. Комшелюк
Дата ухвалення: 2026-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

23 лютого 2026 року м. Рівне№460/954/26

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Комшелюк Т.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Державної екологічної інспекції Поліського округу до Ярославицької сільської ради Дубенського району Рівненської області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій,

В С Т А Н О В И В:

Державна екологічна інспекція Поліського округу (далі - позивач) звернулася до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Ярославицької сільської ради Дубенського району Рівненської області (далі - відповідач), в якому просить суд: 1) визнати протиправною бездіяльність Ярославицької сільської ради Дубенського району Рівненської області щодо невиконання делегованих повноважень, а саме не забезпечення організації і здійснення землеустрою на території Ярославицької сільської ради, в частині: встановлення в натурі (на місцевості) меж прибережно-захисних смуг на водних об`єктах та внесення відомостей про них до Державного земельного кадастру; встановлення в натурі (на місцевості) меж об`єкту природно-заповідного фонду: гідрологічного заказника місцевого значення Заплава річки Стир та внесення відомостей про нього до Державного земельного кадастру; 2) зобов`язати Ярославицьку сільську раду Дубенського району Рівненської області виконати делеговані повноваження, в частині організації і здійснення землеустрою на території Ярославицької сільської ради, а саме: встановити в натурі (на місцевості) межі прибережно-захисних смуг водних об`єктів та внести відомості про них до Державного земельного кадастру; встановити в натурі (на місцевості) межі об`єкту природно-заповідного фонду: гідрологічного заказника місцевого значення «Заплава річки Стир» та внесення відомостей про них до Державного земельного кадастру. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що незважаючи на те, що за результатами вивчення стану додержання вимог земельного законодавства в діяльності органів влади та місцевого самоврядування встановлено невиконання делегованих повноважень Ярославицькою сільською радою - не забезпечення організації і здійснення землеустрою на території Ярославицької сільської ради. Вказане свідчить про протиправну бездіяльність відповідача, що може призвести до нецільового використання цієї земельної ділянки. Враховуючи викладене, просив суд позов задовольнити повністю.

Відповідач подав відзив на позов в якому заперечує проти вимог та зазначає, що ним вживалися заходи щодо виготовлення землевпорядної документації, зокрема надавалися вихідні дані та інша методична допомога. Проте на даний час землевпорядна документація не розроблена та не затверджена з підстав великого об`єму вихідних даних, які необхідно опрацювати. Також наявні неточні дані в ДЗК про земельні ділянки. Вважає позов безпідставний та необґрунтований і просить у його задоволення відмовити.

Позивач подав відповідь на відзив, в якій на спростування тверджень відзиву, наводить схожі за змістом позову доводи та аргументи.

Ухвалою суду від 21.01.2026 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, встановив наступне.

Державною екологічною інспекцією Поліського округу на підставі статті 202 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», Постанови Кабінету Міністрів України від 09.03.1999 № 339 «Про затвердження Порядку контролю за здійсненням органами місцевого самоврядування делегованих повноважень органів виконавчої влади», Положення про Державну екологічну інспекцію Поліського округу, затвердженого наказом Державної екологічної інспекції України № 32 від 20 лютого 2023 року, наказу Державної екологічної інспекції України від 05.12.2023 № 159 «Про затвердження Переліку центральних органів виконавчої влади та їх територіальних органів, місцевих органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади, які планується перевірити у 2024 році», та наказів Державної екологічної інспекції Поліського округу № 649 - ОД від 19.09.2024 та № 620 - ОД від 11.09.2024 в період з 16 вересня 2024 року по 25 жовтня 2024 року здійснено державний нагляд (контролю) за дотриманням Ярославицькою сільською радою вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища в частині здійснення делегованих повноважень органів виконавчої влади в присутності голови Ярославицької сільської ради Пруднікова Леоніда Анатолійовича.

Під час перевірки встановлено, що загальна площа Ярославицької сільської ради Дубенського району Рівненської області становить - 106,35кв.км.

До складу громади входить 10 сіл Боремець, Велика Городниця, Зоряне, Надчиці, Новоукраїнка, Підлісці, Свищів, Чекно, Яловичі та Ярославичі із населенням чисельністю близько 2810 осіб.

На території громади протікає річка Стир (права притока р. Прип`ять) протяжністю в межах громади 27,8км; струмок Надчиці (ліва притока р. Зборів) протяжністю в межах громади 5,1км; струмок (права притока р. Стир) протяжністю в межах громади 12,1км.

За даними інвентаризації, проведеної у 2021 році на території Ярославицької сільської ради розташовані наступні водні об`єкти: ставок № 1 в с. Надчиці площею водного дзеркала 4,6973га; ставок № 2 в с. Надчиці площею водного дзеркала 3,8927га; ставок за межами с. Ярославичі площею водного дзеркала 0,5589га; ставок за межами с. Ярославичі площею водного дзеркала 0,08га; ставок за межами с. Ярославичі площею водного дзеркала 0,4928га.

Відповідно до Порядку розроблення паспорту водного об`єкта, затвердженого наказом Міністерства екології та природних ресурсів України від 18.03.2013 № 99, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18.05.2013 775/23307 (зі змінами) замовником робіт із розроблення паспорта водного об`єкта є орган, що здійснює розпорядження земельною ділянкою під водою (водним простором).

Паспорти на водні об`єкти не розроблені. Проєкти землеустрою щодо встановлення та винесення в натуру (на місцевість) прибережних захисних смуг річок та ставків не розроблено.

Отже, як стверджує позивач, Ярославицькою сільською радою не достатньо проводиться робота з інформування населення про стан водних об`єктів та про заходи, що вживаються для поліпшення їх стану, зокрема на сайті сільської ради відсутня інформація про стан водних ресурсів на території громади (пункт 6 статті 10 Водного кодексу України).

Також в ході перевірки встановлено, що прибережні захисні смуги водних об`єктів, які знаходяться на підвідомчій території громади в натурі (на місцевості) не встановлені, відповідно відомості до Державного земельного кадастру не внесені, що є, як стверджує відповідач, невиконанням делегованих повноважень, відповідно до підпункту 9 пункту «б» частини першої статті 33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

На підвідомчій території громади наявний об`єкт природно - заповідного фонду, а саме: гідрологічний заказник місцевого значення «Заплава річки Стир».

Гідрологічний заказник місцевого значення «Заплава річки Стир», площею 200га, створений рішенням Рівненської обласної ради № 584 від 27.05.2005 року «Про розширення та впорядкування мережі природно-заповідного фонду області».

Охоронне зобов`язання та Положення про гідрологічний заказник місцевого значення «Заплава річки Стир» у Ярославицькій сільській раді наявне.

Проект землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду не розроблений, та відомості про них до Державного земельного кадастру не внесені, що теж є невиконанням делегованих повноважень, відповідно до підпункту 9 пункту «б» частини першої статті 33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Таким чином, перевіркою встановлено та в акті № 97 від 25.10.2024 зафіксовано, що Ярославицькою сільською радою не забезпечується виконання покладених на неї делегованих повноважень, в частині забезпечення організації і здійснення землеустрою на території Ярославицької сільської ради, а саме: не встановлено на місцевості межі прибережно-захисних смуг водних об`єктів та не внесені відомості про них до Державного земельного кадастру; не розроблено документації із землеустрою, встановлення меж в натурі (на місцевості) на об`єкт: гідрологічний заказник місцевого значення "Заплава річки Стир" та не внесені відомості про них до Державного земельного кадастру.

З метою усунення порушень вимог природоохоронного законодавства, виявлених під час здійснення державного нагляду (контролю) за дотриманням Ярославицькою сільською радою вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища в частині здійснення делегованих повноважень органів виконавчої влади, позивачем сільській раді видана вимога № 97 від 25.10.2024.

Пунктом 1 вимоги зобов`язано відповідача забезпечити виконання делегованих повноважень щодо організації і здійснення землеустрою на території Ярославицької сільської ради, в частині: встановлення на місцевості меж прибережних захисних смуг водних об`єктів та внесення відомостей про них до Державного земельного кадастру.

Пунктом 4 вимоги зобов`язано забезпечити виконання делегованих повноважень щодо організації і здійснення землеустрою на території Ярославицької сільської ради, в частині: встановлення в натурі (на місцевості) меж територій природно-заповідного фонду: гідрологічного заказника місцевого значення «Заплава річки Стир» та внесення відомостей про нього до Державного земельного кадастру.

Позивач, 24.10.2024 в межах наданих їй повноважень звернувся з запитом за вих. № 5561/5/2-08, а також 08.07.2025 з листом за вих. № 3984/11-07 до Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області з проханням надати інформацію стосовно об`єктів природно-заповідного фонду, що знаходяться на території Рівненської області.

Згідно відповіді Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області від 08.11.2024 за вих. № 8-17-0.3-6121/2-24 та від 15.07.2025 № 8-17-02.1-3444/2-25 слідує, що відомості до Державного земельного кадастру не внесені, кадастровий номер земельній ділянці на якій розташований об`єкт ПЗФ не присвоєно.

З метою з`ясування стану виконання делегованих повноважень Ярославицькою сільською радою щодо організації і здійснення землеустрою із вказаних вище питань, позивачем на адресу органу місцевого самоврядування було скеровано лист від 01.05.2025 № 2531/4.2-07 про надання інформації, щодо виконання вимог пунктів вимоги.

Ярославицькою сільською радою листом від 08.05.2025 вих. № 536 проінформовано позивача про те, що органом місцевого самоврядування не забезпечено виконання делегованих повноважень, зокрема землеустрій щодо об`єкту ПЗФ не проведений, відомості до Державного земельного кадастру України не внесені.

Надалі в період з 11.03.2025 по 21.04.2025 на підставі наказу Державної екологічної інспекції України від 31.12.2024 № 185 «Про затвердження Плану перевірок органів місцевого самоврядування, в частині здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади, Державної екологічної інспекції України на 2025 рік», та наказів Державної екологічної інспекції Поліського округу № 239-ОД від 07.03.2025 та № 273-ОД від 13.03.2025, здійснено плановий захід державного нагляду (контролю) за дотриманням Ярославицькою сільською радою вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища в частині здійснення делегованих повноважень органів виконавчої влади в присутності голови Ярославицької сільської ради Пруднікова Леоніда Анатолійовича.

Вказаним заходом встановлено, що відповідачем не забезпечується виконання покладених на неї делегованих повноважень, в частині забезпечення організації і здійснення землеустрою на території Ярославицької сільської ради, а саме: прибережні захисні смуги водних об`єктів, які знаходяться на підвідомчій території громади в натурі (на місцевості) не встановлені, відповідно відомості до Державного земельного кадастру не внесені, що є невиконанням делегованих повноважень, відповідно до підпункту 9 пункту «б» частини першої статті 33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»; проект землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно заповідного фонду не розроблений, а також відомості про них до Державного земельного кадастру не внесені, що є невиконанням делегованих повноважень, відповідно до підпункту 9 пункту «б» частини першої статті 33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Враховуючи, що відповідачем протягом тривалого часу не вживались заходи щодо виконання делегованих повноважень щодо організації та здійснення землеустрою на території сільської ради, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд виходить з наступного.

Статтею 13 Конституції України передбачено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Згідно ст.16 Конституції України забезпечення екологічної безпеки і підтримання екологічної рівноваги на території України, подолання наслідків Чорнобильської катастрофи - катастрофи планетарного масштабу, збереження генофонду Українського народу є обов`язком держави.

Згідно припису ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Державна екологічна інспекція України входить до системи органів виконавчої влади та утворюється для забезпечення реалізації державної політики із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.

Відповідно до ст. 35 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» державний контроль у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.

Статтею 20-2 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» визначена компетенція центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, у сфері охорони навколишнього природного середовища, зокрема, щодо повноважень з організація і здійснення у межах компетенції державного нагляду (контролю) за додержанням центральними органами виконавчої влади та їх територіальними органами, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності та господарювання, громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, а також юридичними особами - нерезидентами вимог законодавства про охорону навколишнього природного середовища.

Згідно Положення про Державну екологічну інспекцію України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 квітня 2017 року № 275, Держекоінспекція України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра екології та природних ресурсів України і який реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.

Державна екологічна інспекція Поліського округу діє на підставі Положення, затвердженого Наказом Державної екологічної інспекції України від 20.02.2023 року №32 (далі - Положення), згідно якого Держекоінспекція є міжрегіональним територіальним органом Державної екологічної інспекції України та їй підпорядковується. Повноваження Інспекції поширюються на територію Житомирської та Рівненської областей.

Державна екологічна інспекція Поліського округу у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України, постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, дорученнями Прем`єр-міністра України, наказами Міндовкілля, дорученнями Міністра захисту довкілля та природних ресурсів, його заступників, наказами Держекоінспекції України, дорученнями Голови Держекоінспекції України, актами Житомирської та Рівненської обласних державних адміністрацій, обласних рад, іншими актами законодавства України, а також Положенням про Інспекцію.

Пунктом 2, розділу 2 Положення встановлено, що Держекоінспекція здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням територіальними органами центральних органів виконавчої влади, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності і господарювання, громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, а також юридичними особами нерезидентами вимог екологічного законодавства, вживає в установленому порядку заходів досудового врегулювання спорів, виступає позивачем та відповідачем у судах.

Також згідно даного Положення, Інспекція є міжрегіональним територіальним органом Держекоінспекції (центральний орган виконавчої влади, який реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів) до повноважень якого, зокрема віднесено здійснення державного нагляду (контролю) за додержанням режиму використання земель природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; за установленням та використанням водоохоронних зон і прибережних захисних смуг, а також додержанням режиму використання їх територій, а також за додержанням органами місцевого самоврядування вимог законодавства про охорону земель в частині виконання екологічних вимог під час надання у власність і користування, в тому числі на умовах оренди, земельних ділянок.

Одночасно, ст. 7 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» визначено, що до повноважень Держекоінспекції та її міжрегіональних територіальних органів віднесено здійснення державного контролю за дотриманням вимог законодавства України про охорону земель у частині додержання встановленого законодавством України режиму використання земель природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення, а також територій, що підлягають особливій охороні; виконання екологічних вимог при наданні у власність і користування, в тому числі в оренду, земельних ділянок.

В свою чергу делеговані повноваження органів місцевого самоврядування в сфері охорони навколишнього природного середовища чітко визначені пунктом б) статті 33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Одним із повноважень у даній сфері, які делеговані органам місцевого самоврядування, є організація та здійснення землеустрою.

Крім того, організація землеустрою віднесено до повноважень органів місцевого самоврядування статтею 12 Земельного кодексу України та статтями 19, 21 Закону України «Про землеустрій».

При цьому, статтею 26 вказаного Закону України «Про землеустрій» передбачено, що органи місцевого самоврядування можуть виступати замовниками документації із землеустрою Землеустрій це сукупність соціально-економічних та екологічних заходів, спрямованих на регулювання земельних відносин та раціональну організацію території адміністративно-територіальних одиниць, суб`єктів господарювання, що здійснюються під впливом суспільно-виробничих відносин і розвитку продуктивних сил (ст. 181 Земельного кодексу України та ст. 1 Закону України «Про землеустрій»).

Статтею 182 Земельного кодексу України метою землеустрою визначено, зокрема, створення сприятливого екологічного середовища та поліпшенні природних ландшафтів.

Пунктом в) статті 183 цього ж Кодексу встановлено, що до основних завдань землеустрою віднесено, в тому числі, встановлення на місцевості меж територій з особливим природоохоронним і заповідним режимами.

Також, з метою інформаційного забезпечення органів державної влади та органів місцевого самоврядування, фізичних та юридичних осіб при регулюванні земельних відносин, управлінні земельними ресурсами, організації раціонального використання та охорони земель, здійсненні землеустрою ведеться Державний земельний кадастр (ст. 2 Закону України «Про Державний земельний кадастр»).

Згідно статті 5 Закону України «Про Державний земельний кадастр» ведення Державного земельного кадастру здійснюється зокрема шляхом внесення відомостей про об`єкти Державного земельного кадастру за результатами здійсненого землеустрою (ст. 21 Закону України «Про Державний земельний кадастр»).

В даному випадку варто зауважити, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин» від 28.04.2021 № 1423-ІХ фактично здійснено розмежування земель державної і комунальної власності, а також встановлено, що землями комунальної власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад, а також те, що органи місцевого самоврядування передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Так, відповідно до частини першої статті 58 Земельного кодексу України та статті 4 Водного кодексу України до земель водного фонду належать землі, зайняті, зокрема, прибережними захисними смугами вздовж морів, річок та навколо водойм. Таким чином, до земель водного фонду України відносяться землі, на яких хоча і не розташовані об`єкти водного фонду, але за своїм призначенням вони сприяють функціонуванню і належній експлуатації водного фонду, виконують певні захисні функції.

Згідно вимог статті 60 Земельного кодексу України та статті 88 Водного кодексу України передбачено, що прибережні захисні смуги встановлюються за окремими проектами землеустрою.

В свою чергу, статтею 61 Земельного кодексу України та статтею 89 Водного кодексу України встановлено, що прибережні захисні смуги є природоохоронною територією з режимом обмеженої господарської діяльності та встановлено відповідні обмеження у використанні земельних ділянок прибережних захисних смуг, а саме:

а) розорювання земель (крім підготовки ґрунту для залуження і залісення), а також садівництво та городництво;

б) зберігання та застосування пестицидів і добрив;

в) влаштування літніх таборів для худоби;

г) будівництво будь-яких споруд (крім гідротехнічних, навігаційного призначення, гідрометричних та лінійних, а також інженерно-технічних і фортифікаційних споруд, огорож, прикордонних знаків, прикордонних просік, комунікацій), у тому числі баз відпочинку, дач, гаражів та стоянок автомобілів;

г) влаштування звалищ сміття, гноєсховищ, накопичувачів рідких і твердих відходів виробництва, кладовищ, скотомогильників, полів фільтрації тощо; д) миття та обслуговування транспортних засобів і техніки;

е) випалювання сухої рослинності або її залишків з порушенням порядку, встановленого центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища.

Статтею 113 Земельного кодексу України чітко передбачено, що навколо об`єктів, де є підземні та відкриті джерела водопостачання, водозабірні та водоочисні споруди, водоводи, об`єкти оздоровчого призначення та інші, для їх санітарно-епідеміологічної захищеності.

Частиною 2 даної норми визначено, що у межах зон санітарної охорони забороняється діяльність, яка може призвести до завдання шкоди підземним та відкритим джерелам водопостачання, водозабірним і водоочисним спорудам, водоводам, об`єктам оздоровчого призначення, навколо яких вони створені.

За змістом статті 1 Водного кодексу України зона санітарної охорони це територія і акваторія, де запроваджується особливий санітарно-епідеміологічний режим, з метою запобігання погіршення якості води джерел централізованого господарсько-питного водопостачання, а також з метою забезпечення охорони водопровідних споруд.

Окрім зазначеного, статтею 93 Водного кодексу України передбачено, що метою охорони водних об`єктів у районах забору води для централізованого водопостачання населення, лікувальних і оздоровчих потреб встановлюються зони санітарної охорони, які поділяються на пояси особливого режиму.

Частиною 2 даної статті визначено, що межі зон санітарної охорони водних об`єктів встановлюються місцевими радами на їх території за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері розвитку водного господарства, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр, обласними, Київською, Севастопольською міськими державними адміністраціями, органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища.

За приписами статті 7 Закону України «Про природно-заповідний фонд України», землі природно-заповідного фонду - це ділянки суші і водного простору з природними комплексами та об`єктами, що мають особливу природоохоронну, екологічну, наукову, естетичну, рекреаційну та іншу цінність, яким відповідно до закону надано статус територій та об`єктів природно-заповідного фонду, аналогічною є норма ст. 43 Земельного кодексу України.

Землі природно-заповідного фонду України, а також землі територій та об`єктів, що мають особливу екологічну, наукову, естетичну, господарську цінність і є відповідно до ст. 6 Закону України Про природно-заповідний фонд України об`єктами комплексної охорони, належать до земель природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного або історико-культурного призначення.

Статтею 8 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» серед основних засобів збереження територій та об`єктів природно- заповідного фонду встановлено:

- додержання вимог щодо охорони територій та об`єктів природно-заповідного фонду під час здійснення господарської, управлінської та іншої діяльності, розробки проектної і проектно-планувальної документації, землевпорядкування, лісовпорядкування, здійснення оцінки впливу на довкілля;

- проведення інших заходів з метою збереження територій та об`єктів природно-заповідного фонду.

Крім того, статтею 60 цього ж Закону на органи місцевого самоврядування покладено обов`язок сприяти охороні й збереженню територій та об`єктів природно-заповідного фонду, виконанню покладених на них завдань.

Як вже було встановлено судом та наведено вище по тексту, в ході перевірки позивачем встановлено невиконання відповідачем делегованих повноважень, відповідно до підпункту 9 пункту «б» частини першої статті 33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», про що складений акт № 97 від 25.10.2024.

Також була виставлена вимога про усунення порушень вимог чинного законодавства № 97 від 25.10.2024.

В подальшому, 13.03.2025 позивачем здійснено плановий захід державного нагляду (контролю) за дотриманням Ярославицькою сільською радою вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища в частині здійснення делегованих повноважень органів виконавчої влади в присутності голови Ярославицької сільської ради Пруднікова Леоніда Анатолійовича. Про що складений акт № 22 від 21.04.2025.

Вказаним заходом встановлено, що Ярославицькою сільською радою не забезпечується виконання покладених на неї делегованих повноважень, в частині забезпечення організації і здійснення землеустрою на території Ярославицької сільської ради, а саме: прибережні захисні смуги водних об`єктів, які знаходяться на підвідомчій території громади в натурі (на місцевості) не встановлені, відповідно відомості до Державного земельного кадастру не внесені, що є невиконанням делегованих повноважень, відповідно до підпункту 9 пункту «б» частини першої статті 33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»; проект землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно заповідного фонду не розроблений, а також відомості про них до Державного земельного кадастру не внесені, що є невиконанням делегованих повноважень, відповідно до підпункту 9 пункту «б» частини першої статті 33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Суд зауважує, що невжиття заходів щодо виконання вимог закону щодо винесення меж заказника в натурі (на місцевості) унеможливлює якісне забезпечення режиму заповідного об`єкту, його належну охорону та збереження, оскільки земельна ділянка до Державного земельного кадастру не внесена та межі пам`ятки природи чітко не визначені.

Станом на дату ухвалення рішення судом, вимога екологічної інспекцій відповідачем не виконана, доказів протилежного суду не надано, що свідчить, що сільською радою допущено протиправну бездіяльність.

Посилання відповідача на значний обсяг вихідних даних, неточності у Державному земельному кадастрі та необхідність отримання згоди власників земельних ділянок, не можуть розглядатися як об`єктивні та непереборні обставини, позаяк сме для врегулювання таких питань законодавством і передбачено процедури землеустрою, інвентаризації земель та внесення змін до ДЗК.

Статті 2, 19, 20, 22, 25, 26 та 47 Закону України «Про землеустрій» прямо покладають на органи місцевого самоврядування повноваження та обов`язок щодо організації і здійснення землеустрою, зокрема встановлення в натурі меж територій природно-заповідного фонду. Відсутність же завершеного проекту протягом понад п`ятнадцяти років не може бути виправдана складністю процедур.

Доводи відповідача про призупинення доступу до ДЗК у зв`язку із запровадженням воєнного стану також не спростовують факту тривалої бездіяльності, оскільки значний період невиконання обов`язку мав місце задовго до 2022 року.

Крім того, навіть в умовах воєнного стану діяльність органів місцевого самоврядування у сфері земельних відносин не припинялася повністю, а обмеження доступу до кадастрових даних мали тимчасовий характер.

Отжевоєнний стан не є підставою для звільнення від виконання імперативних норм природоохоронного законодавства.

Посилання на необхідність актуалізації завдання у зв`язку зі змінами законодавства лише підтверджує, що відповідач протягом тривалого часу не забезпечив належного виконання робіт.

Зміни в законодавстві не скасовують обов`язку встановити межі території природно-заповідного фонду, а навпаки вимагають приведення документації у відповідність до чинних норм.

Твердження відповідача щодо виділення коштів у межах Програми розвитку земельних відносин на 2025-2027 роки свідчить про намір виконати обов`язок у майбутньому, однак не спростовує факту його невиконання у попередні роки.

Суд зазначає, що триваюче правопорушення у вигляді бездіяльності суб`єкта владних повноважень існує доти, доки обов`язок не буде виконано, а фінансові чи організаційні труднощі не є підставою для звільнення від відповідальності. Поки цих відомостей немає, права територіальної громади на збереження заказника перебувають під загрозою, а правовий режим цих земель залишається декларативним.

З огляду на вказане, суд стверджує, що у відповідача існує обов`язок із організації проведення робіт із винесення меж на визначення в натурі (на місцевості) території: гідрологічний заказник місцевого значення «Заплава річки Стир» та внесення відомостей про них до Державного земельного кадастру, а також встановлення на місцевості меж прибережних захисних смуг водних об`єктів, які знаходяться на підвідомчій території громади та внесення відомостей про них до Державного земельного кадастру.

Частиною 1 статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи встановленні під час розгляду даної справи обставини, суд дійшов висновку, що вимоги позивача правомірні, обґрунтовані і підлягають до задоволення у повному обсязі.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні, оскільки позивач, як суб`єкт владних повноважень, доказів понесення витрат пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертиз, відповідно до положень ч. 2 ст. 139 КАС надано не було.

Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Ярославицької сільської ради Дубенського району Рівненської області, яка полягає у невиконанні делегованих повноважень, а саме: не забезпечення організації і здійснення землеустрою на території Ярославицької сільської ради, в частині: встановлення в натурі (на місцевості) меж прибережно-захисних смуг на водних об`єктах та внесення відомостей про них до Державного земельного кадастру; встановлення в натурі (на місцевості) меж об`єкту природно-заповідного фонду: гідрологічного заказника місцевого значення «Заплава річки Стир» та внесення відомостей про нього до Державного земельного кадастру.

Зобов`язати Ярославицьку сільську раду Дубенського району Рівненської області виконати делеговані повноваження в частині організації і здійснення землеустрою на території Ярославицької сільської ради, а саме: встановити в натурі (на місцевості) межі прибережно-захисних смуг водних об`єктів та внести відомості про них до Державного земельного кадастру; встановити в натурі (на місцевості) межі об`єкту природно-заповідного фонду: гідрологічного заказника місцевого значення «Заплава річки Стир» та внесення відомостей про них до Державного земельного кадастру.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 23 лютого 2026 року

Учасники справи:

Позивач - Державна екологічна інспекція Поліського округу (вул. Леха Качинського, буд.12А, м. Житомир, Житомирська обл., 10014, ЄДРПОУ/РНОКПП 42163803)

Відповідач - Ярославицька сільська рада Дубенського району Рівненської області (вул. Садова, 7а, с. Ярославичі, Дубенський р-н, Рівненська обл., 35112, ЄДРПОУ/РНОКПП 04386901)

Суддя Т.О. Комшелюк