Справа № 461/1200/26
Суддя: Зубачик Н. Б.
Дата ухвалення: 2026-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 461/1200/26
Провадження № 2-а/461/57/26
УХВАЛА

Іменем України

23.02.2026 суддя Галицького районного суду м. Львова Зубачик Н.Б., розглянувши позовну заяву Дишка Петра Петровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити дії

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, в якому просить:

- визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, викладену в листі від 25.08.2025 №1300-5504-8/110420, у поверненні ОСОБА_1 суми збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, сплаченої при укладенні договору купівлі-продажу квартири від 08.03.2024 №1103;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області оформити та подати до відповідного органу Державної казначейської служби України висновок (подання) про повернення з державного бюджету України на користь ОСОБА_1 помилково сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування у розмірі 7500 грн.;

- стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати, а також кошти за отримання довідки про невикористання житлових чеків при купівлі квартири у розмірі 400 грн.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовну заяву необхідно передати на розгляд до Львівського окружного адміністративного суду за предметною юрисдикцією, з наступних підстав.

При визначенні судової юрисдикції щодо вирішення справи, суд виходить з характеру спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, суб`єктного складу сторін, предмета спірних правовідносин.

Адміністративна юрисдикція визначається Кодексом адміністративного судочинства України за допомогою трьох критеріїв, а саме: предметної (родової), інстанційної (функціональної) та територіальної (просторової) (підсудності).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 4 КАС України адміністративний суд - суд, до компетенції якого цим Кодексом віднесено розгляд і вирішення адміністративних справ.

Водночас, ст. 20 КАС України розмежовано предметну юрисдикцію між місцевими загальними як адміністративними судами та окружними адміністративними судами.

Так, відповідно до частини першої статті 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні:

адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності;

адміністративні справи, пов`язані з виборчим процесом чи процесом референдуму, щодо: оскарження рішень, дій чи бездіяльності дільничних виборчих комісій, дільничних комісій з референдуму, членів цих комісій; уточнення списку виборців; оскарження дій чи бездіяльності суб`єктів у сфері медіа, підприємств, установ, організацій, їх посадових та службових осіб, творчих працівників суб`єктів у сфері медіа, що порушують законодавство про вибори та референдум; оскарження дій чи бездіяльності кандидата у депутати сільської, селищної ради, кандидатів на посаду сільського, селищного голови, їх довірених осіб;

адміністративні справи, пов`язані з перебуванням іноземців та осіб без громадянства на території України, щодо: примусового повернення в країну походження або третю країну іноземців та осіб без громадянства; примусового видворення іноземців та осіб без громадянства за межі України; затримання іноземців або осіб без громадянства з метою їх ідентифікації та (або) забезпечення примусового видворення за межі території України; продовження строку затримання іноземців або осіб без громадянства з метою їх ідентифікації та (або) забезпечення примусового видворення за межі території України; затримання іноземців або осіб без громадянства до вирішення питання про визнання їх біженцями або особами, які потребують додаткового захисту в Україні, або особами без громадянства; затримання іноземців або осіб без громадянства з метою забезпечення їх передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію;

адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень судів у справах, визначених пунктами 1-3 частини першої цієї статті;

адміністративні справи щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України «Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років»;

адміністративні справи за позовними заявами територіального центру комплектування та соціальної підтримки з приводу тимчасового обмеження громадян України у праві керування транспортним засобом під час мобілізації.

Зазначений перелік справ, які підсудні місцевим загальним судам як адміністративним, є вичерпним і не підлягає розширеному тлумаченню.

Частиною 2 ст. 20 КАС України визначено, що окружним адміністративним судам підсудні всі адміністративні справи, крім визначених частинами першою та третьою цієї статті.

З огляду на наведене, спірні правовідносини з приводу оскарження відмови Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області у поверненні ОСОБА_1 суми збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, сплаченої при укладенні договору купівлі-продажу квартири, а також повернення з державного бюджету України на користь ОСОБА_1 помилково сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування у розмірі 7500 грн., за предметною підсудністю належать до юрисдикції окружних адміністративних судів, відповідно до ч. 2 ст. 20 КАС України.

Суд зазначає, що норма стосовно предметної підсудності має імперативний характер, порушення правил якої відповідно до статті 318 Кодексу адміністративного судочинства України є безумовною підставою для скасування судового рішення з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю.

Частиною 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Інтерпретація суті конструкції «суд, встановлений законом» викладена Європейським судом з прав людини (далі - ЄСПЛ, Суд) у рішенні у справі «Сокуренко і Стригун проти України». Так, ЄСПЛ наголосив, що фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Правова позиція ЄСПЛ у вказаній справі дозволяє виокремити дві умови відповідності критерію «суд, встановлений законом»: організаційну (організація судової системи повинна регулюватися законами у їх буквальному значенні) та юрисдикційну (суд повинен діяти у спосіб та відповідно до повноважень, передбачених законом, у межах своєї компетенції).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 29 КАС України суд передає адміністративну справу на розгляд іншого адміністративного суду, якщо при відкритті провадження у справі суд встановить, що справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Оскільки позовні вимоги, заявлені позивачем, підсудні окружному адміністративному суду, суд вважає за необхідне передати справу для розгляду до Львівського окружного адміністративного суду.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 20, 21, 29, 30, 241-243, 248, 293-295 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

адміністративну справу №461/1200/26 за позовом Дишка Петра Петровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити дії- передати за підсудністю до Львівського окружного адміністративного суду.

Ухвалу може бути оскаржено безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Зубачик Н.Б.