Справа № 160/1307/24
Суддя: Лозицька Ірина Олександрівна
Дата ухвалення: 2026-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

23 лютого 2026 року Справа №160/1307/24

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лозицької І.О., розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпрі заяву Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про виконання ухвали суду у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Дніпропетровського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якій просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Центрального територіального Управління Національної гвардії України щодо ненарахування та не виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 07.09.2016 по 18.02.2019 в повному обсязі;

- зобов`язати Військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 07.09.2016 по 28.02.2018 включно із застосуванням базового місяця для розрахунку індексації грошового забезпечення січень 2008 року;

- зобов`язати Військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 18.02.2019 включно відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078, з урахуванням виплачених сум.

Ухвалою суду було відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.03.2024 у справі №160/1307/24 позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.

Визнано протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 Центрального територіального Управління Національної гвардії України, які виразились у невиплаті ОСОБА_1 за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 та з 01.12.2018 по 18.02.2019 індексації грошового забезпечення.

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 із застосуванням місяця для обрахунку індексації грошового забезпечення січня 2008 року.

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2018 по 18.02.2019 із застосуванням місяця для обрахунку індексації грошового забезпечення березня 2018 року.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із вищезазначеним рішенням суду, представник Військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 подав апеляційну скаргу.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 20.06.2024 у задоволенні клопотання Військової частини НОМЕР_1 про відстрочення сплати судового збору відмовлено. Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.03.2024 у справі №160/1307/24 повернуто.

Відтак, рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.03.2024 у справі №160/1307/24 набрало законної сили 20.06.2024.

17.07.2024 виконавчий лист у даній справі засобами поштового зв`язку направлений на адресу представника позивача.

10.02.2025 представник позивача звернувся до суду із заявою, в якій просив суд: встановити судовий контроль виконання рішення суду шляхом зобов`язання суб`єкта владних повноважень Військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 подати звіт про виконання судового рішення у справі №160/1307/24 від 28.03.2024, встановити відповідний строк для цього (10 робочих днів); постановити відповідну ухвалу про встановлення судового контролю у справі № 160/1307/24 від 28.03.2024, та направити її для виконання суб`єкту владних повноважень Військовій частині НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 ; у випадку ненадання звіту про виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду у справі №160/1307/24 від 28.03.2024 накласти на керівника 3024 Національної гвардії України штраф у розмірі сорока прожиткових мінімумів для працездатних осіб, половину з якого стягнути на користь Державного бюджету України, а другу половину на користь ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 19.02.2025 заяву представника позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду в адміністративній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.

Встановлено судовий контроль за виконанням судового рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.03.2024 у справі №160/1307/24.

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 Центрального територіального Управління Національної гвардії України, відповідно до 382 КАС України подати у двомісячний строк з моменту отримання ухвали суду до Дніпропетровського окружного адміністративного суду звіт про виконання судового рішення по адміністративній справі №160/1307/24 за позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії.

В задоволенні іншої частини вимог відмовлено.

Попереджено командира Військової частини НОМЕР_1 Центрального територіального Управління Національної гвардії України, що відповідно до ч. 10 ст. 382-3 КАС України, у разі неподання звіту у строк, встановлений судом, або у разі подання звіту з порушенням такого строку та за відсутності поважних причин, які унеможливили його вчасне подання, суд встановлює новий строк для подання звіту відповідно до частини третьої статті 382-1 цього Кодексу, а також накладає штраф на керівника такого суб`єкта владних повноважень.

16.04.2025 до суду надійшов звіт про виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.02.2025 по справі № 160/1307/25, в обґрунтування якого зазначено, що на виконання вимог зазначеної ухвали направлено на адресу суду витребувані докази про виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.03.2024 по справі № 160/1307/24.

Ухвалою суду від 17.04.2025 у прийнятті та затвердженні звіту про виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.03.2024 у справі № 160/1307/24 відмовлено; зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 подати звіт до Дніпропетровського окружного адміністративного суду про виконання судового рішення в адміністративній справі №160/1307/25 в частині нарахування та виплати ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2018 по 18.02.2019 із застосуванням місяця для обрахунку індексації грошового забезпечення березня 2018 року, у двомісячний строк з дня отримання даної ухвали.

12.05.2025 до суду надійшов звіт про виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.02.2025 по справі № 160/1307/25, в обґрунтування якого зазначено, що на виконання вимог зазначеної ухвали направлено на адресу суду витребувані докази про виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.03.2024 по справі № 160/1307/24.

Ухвалою суду від 14.05.2025 у прийнятті та затвердженні звіту про виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.03.2024 у справі № 160/1307/24 відмовлено; зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 подати звіт до Дніпропетровського окружного адміністративного суду про виконання судового рішення в адміністративній справі №160/1307/25 в частині нарахування та виплати ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2018 по 18.02.2019 із застосуванням місяця для обрахунку індексації грошового забезпечення березня 2018 року, у двомісячний строк з дня отримання даної ухвали.

11.07.2025 подано до суду заяву про виконання ухвали суду, в обґрунтування якої зазначено, що Військова частина НОМЕР_1 вважає, що індексація грошового забезпечення за період з 2018 по 2019 роки нарахована та виплачена позивачу в повному обсязі із урахуванням вимог нормативно-правових актів, чинних у зазначений період. При цьому зазначено, що Військова частина НОМЕР_1 не має об`єктивної можливості надати до суду зазначені у звіті про виконання рішення платіжні доручення, оскільки останні були знищені, як такі, що не підлягають перевезенню в безпечне місце, відповідно до акту про знищення документів від 25.02.2022 №10, у зв`язку зі збройною агресією рф проти України. В додатках до означеної заяви подано звіт про виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.03.2024 по справі №160/1307/24 за період з березня 2018 р. по 18.02.2019 на загальну суму виплаченої індексації 187,85 грн. Однак, звіту про виконання рішення суду в частині нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за період з жовтня 2016 року по лютий 2018 року не надано.

Ухвалою суду від 01.08.2025 у прийнятті та затвердженні звіту про виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.03.2024 у справі № 160/1307/24 відмовлено. Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 Центрального територіального Управління Національної гвардії України подати звіт до Дніпропетровського окружного адміністративного суду про виконання судового рішення в адміністративній справі №160/1307/25 в частині нарахування та виплати ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2018 по 18.02.2019 із застосуванням місяця для обрахунку індексації грошового забезпечення березня 2018 року, у двомісячний строк з дня отримання даної ухвали.

01.10.2025 подано до суду заяву про виконання ухвали суду, в обґрунтування якої зазначено, що Військова частина НОМЕР_1 вважає, що індексація грошового забезпечення за період з 2018 по 2019 роки нарахована та виплачена позивачу в повному обсязі із урахуванням вимог нормативно-правових актів, чинних у зазначений період. При цьому зазначено, що Військова частина НОМЕР_1 не має об`єктивної можливості надати до суду зазначені у звіті про виконання рішення платіжні доручення, оскільки останні були знищені, як такі, що не підлягають перевезенню в безпечне місце, відповідно до акту про знищення документів від 25.02.2022 № 10, у зв`язку зі збройною агресією рф проти України. В додатках до означеної заяви подано звіт про виконання рішення суду від 28.03.2024 по справі №160/1307/24 за період з березня 2018 р. по 18.02.2019 на загальну суму виплаченої індексації 187,85 грн. Однак, звіту про виконання рішення суду в частині нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за період з жовтня 2016 року по лютий 2018 року не надано.

Ухвалою суду від 03.10.2025 у прийнятті та затвердженні звіту про виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.03.2024 у справі № 160/1307/24 відмовлено. Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 Центрального територіального Управління Національної гвардії України подати звіт до Дніпропетровського окружного адміністративного суду про виконання судового рішення в адміністративній справі №160/1307/25 в частині нарахування та виплати ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2018 по 18.02.2019 із застосуванням місяця для обрахунку індексації грошового забезпечення березня 2018 року, у двомісячний строк з дня отримання даної ухвали.

05.12.2025 представником Військової частини НОМЕР_1 через систему «Електронний Суд» подано до суду заяву про виконання ухвали суду, яка фактично зареєстрована за вих. №65606/25 та передана до розгляду 08.12.2025, в обґрунтування якої зазначено, що індексація грошового забезпечення за період з 2018 по 2019 роки нарахована та виплачена позивачу в повному обсязі із урахуванням вимог нормативно-правових актів, чинних у зазначений період. При цьому зазначено, що Військова частина НОМЕР_1 не має об`єктивної можливості надати до суду зазначені у звіті про виконання рішення платіжні доручення (платіжні інструкції), оскільки останні були знищені, у порядку, визначеному законодавством, оскільки вони не підлягають перевезенню в безпечне місце. Знищення зазначеної документації супроводжувалось складанням акту про знищення документів від 25.02.2022 №10, у зв`язку зі збройною агресією російської федерації проти України. Наголошено на тому, що у випадку витребування судом копії вказаного акту знищення, або витягу із останнього, Військова частина надасть такі матеріали у найкоротший термін.

Ухвалою суду від 11.12.2025 у прийнятті та затвердженні заяви про виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.03.2024 у справі №160/1307/24 відмовлено.

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 Центрального територіального Управління Національної гвардії України подати звіт до Дніпропетровського окружного адміністративного суду про виконання судового рішення в адміністративній справі №160/1307/25 в частині нарахування та виплати ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2018 по 18.02.2019 із застосуванням місяця для обрахунку індексації грошового забезпечення березня 2018 року, у двомісячний строк з дня отримання даної ухвали.

Витребувано від Військової частини НОМЕР_1 Центрального територіального Управління Національної гвардії України належним чином засвідчені копії:

- акта про знищення документів від 25.02.2022 №10;

- доказів на підтвердження виконання рішення суду у цій справі, окрім платіжних документів, у тому числі але не виключно, бухгалтерської документації та/або документації фінансово-економічної служби відповідача, витягів з відповідних бухгалтерських програм, на підтвердження зарахування індексації грошового забезпечення позивача з 01.12.2018 по 18.02.2019 із застосуванням місяця для обрахунку індексації грошового забезпечення березня 2018 року на його рахунок.

11.02.2025 до суду через систему «Електронний суд» від представника відповідача надійшла заява про виконання ухвали суду.

В обґрунтування заяви зазначено, що з урахуванням того, що 01.03.2018 набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 №704, якою були встановлені нові розміри окладів військовослужбовців, та з огляду на правила пунктів 5, 10-2 Порядку №1078, березень 2018 року став місяцем підвищення доходу позивача, за яким слід здійснювати обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації грошового забезпечення. З огляду на абзац 4 пункту 5 Порядку №1078 позивач (військовослужбовець) має право на отримання суми індексації-різниці за умови, якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року. Якщо ця умова наявна, то розмір належної індексації-різниці визначається як різниця між сумою можливої індексації і розміром підвищення доходу. Однак, оскільки із прийняттям постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 були встановлені нові розміри окладів військовослужбовців, розмір грошового забезпечення позивача перевищив розмір можливої індексації його грошового забезпечення. Цілком аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 08.11.2024 в адміністративній справі № 420/16207/23. Відтак, індексація грошового забезпечення за період з 2018 по 2019 роки нарахована та виплачена Військовою частиною НОМЕР_1 позивачеві в повному обсязі із урахуванням вимог нормативно-правових актів, чинних у зазначений період.

Разом із тим, суд зазначає, що звіту про виконання рішення суду в частині нарахування та виплати позивачу індексації грошового забезпечення відповідачем не надано.

Розглянувши подану позивачем заяву у письмовому провадженні, суд дійшов висновку, що рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.03.2024 у справі №160/1307/24 в частині виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2018 по 18.02.2019 із застосуванням місяця для обрахунку індексації грошового забезпечення березня 2018 року залишається невиконаним.

Стаття 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частин 5 статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема, гарантує право особи на виконання судового рішення, винесеного на її користь, протягом розумного строку.

Частиною 2 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 №1402-VIII визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Статтею 14 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) установлено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Статтею 370 КАС України передбачено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що рішення суду, яке набрало законної сили є обов`язковим для учасників справи.

Так, Конституційний Суд України, розглядаючи справу №1-7/2013 у рішенні від 26.06.2013 року, звернув увагу, що вже неодноразово вказував на те, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 року № 11-рп/2012).

Згідно з приписами ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини в пункті 40 рішення у справі «Горнсбі проти Греції» вказав, що право на суд було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави допускала невиконання остаточного та обов`язкового судового рішення на шкоду одній зі сторін.

Якщо адміністративний (виконавчий) орган відмовляється виконувати, не виконує чи затягує виконання судового рішення, то передбачені статтею 6 гарантії, які забезпечуються стороні на етапі судового розгляду справи, фактично втрачають свій сенс (рішення у справі «Піалопулос та інші проти Греції», пункт 68).

В рішенні у справі «Шмалько проти України» від 20.07.2004 року Європейський Суд з прав людини вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (п. 43).

У справі Сорінг проти Об`єднаного Королівства від 07.07.1989 року Європейський суд визначив, що на державі лежить прямий обов`язок дотримуватися громадянських прав осіб і забезпечувати належне та своєчасне виконання рішення суду, що набрало законної сили. Виконання будь-якого судового рішення є невід`ємною стадією процесу правосуддя, а отже, має відповідати вимогам ст. 6 Конвенції. Поза сумнівом, вирішення справи в суді без невиправданого і необґрунтованого зволікання є запорукою ефективного захисту особою своїх прав. Водночас судовий захист, як і діяльність суду, не може вважатися дієвим, якщо судові рішення не виконуються або виконуються неналежним чином і без контролю суду за їх виконанням, зазначено в Концепції Пункт 1 ст. 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру.

Право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень складовою права на справедливий судовий захист.

Підстави та порядок встановлення судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах визначений статтями 382, 382-1, 382-2, 382-3 КАС України.

Частиною 1 статті 382 КАС України встановлено, що суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Зокрема, відповідно до ч.3 ст.382-3, суд може встановити новий строк подання звіту, відповідно до частини третьої статті 382-1 цього Кодексу.

Дослідивши заяву Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду у справі № 160/1307/24, суд зазначає, що звіт про виконання рішення суду у даній справі відповідачем не подано, рішення суду залишається невиконаним.

Суд звертає увагу на наступні висновки суду, викладені у рішенні суду від 28.03.2024 у справі №160/1307/24:

«Щодо вимог про нарахування та виплати індексації грошового забезпечення у період з 01.03.2018р. по 18.02.2019 р., слід зазначити наступне.

Як було раніше зазначено, згідно постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб, яка набрала чинності 01.03.2018р., затверджено нові збільшені схеми тарифних розрядів та ставок за посадами та тарифні сітки розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців.

З огляду на зазначене, суд вважає, що березень 2018 року, в якому відбулось підвищення посадового окладу позивача, та відповідно і інших складових грошового забезпечення, є базовим для обчислення індексу споживчих цін, а обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з наступного місяця, тобто з квітня 2018 року.

Відповідно до абзацу першого пункту 5 Порядку № 1078 у разі підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у пункті 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.

Отже, враховуючи норми пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення у зв`язку з підвищенням посадового окладу позивача відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб індекс споживчих цін у березні 2018 року рівний 1 та індексація грошового забезпечення йому не нараховується.

Разом з тим, згідно із абзацом другим пункту 5 Порядку № 1078 обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

Відповідно до офіційних даних, що містяться на веб-сайті Державної служби статистики України, індекс споживчих цін (індекс інфляції) в березні 2018 року становив 101,1%, в квітні 2018 року становив 100,8%, в травні 2018 року 100,0%, в червні 100,0%, в липні 99,3%, в серпні 100,0%, в вересні 101,9%, в жовтні 101,7%.

Оскільки березень 2018 року є базовим місяцем (значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків та індексація грошового забезпечення відповідно не нараховується), індекс споживчих цін у листопаді 2018 року склав 103,7 (1,008*1,00*1,00*0,993*1,00*1,019*1,017*100).

Отже, лише у жовтні 2018 року перевищено поріг індексації у 103%.

Вказані відсоткові показники індексу інфляції за жовтень 2018 року опубліковані у листопаді 2018 року.

Враховуючи положення пункту 1-1 Порядку № 1078, індексацію грошового забезпечення слід проводити з 01 грудня 2018 року, як першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.

Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність підстав для нарахування та виплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018р. по 30.11.2018р.

Враховуючи викладене, за період з грудня 2018 року по день звільнення позивача зі служби відповідач був зобов`язаний нарахувати і виплатити на користь позивача індексацію грошового забезпечення із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення - березень 2018 року. Однак доказів такому відповідач до суду не надав, що свідчить про наявність протиправної бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 31.05.2022р. по справі №400/4491/20, від 15.06.2022 у справі № 520/4061/21».

Разом з тим, суд зазначає, що з огляду на те, що 01.03.2018 набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 №704, якою були встановлені нові розміри окладів військовослужбовців, та з огляду на правила пунктів 5, 10-2 Порядку № 1078, березень 2018 року став місяцем підвищення доходу, за яким слід здійснювати обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації грошового забезпечення.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 23.03.2023 у справі №400/3826/21, від 29.03.2023 у справі №380/5493/21, від 06.04.2023 у справі №420/11424/21.

З огляду на абзац 4 пункту 5 Порядку № 1078 військовослужбовець має право на отримання суми індексації-різниці за умови, якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року. Якщо ця умова наявна, то розмір належної індексації-різниці визначається як різниця між сумою можливої індексації і розміром підвищення доходу.

Суд наголошує на тому, що порядок визначення індексації та момент виникнення права на неї визначаються Порядком №1078 та показниками березня 2018 року, а не подальшими змінами посадових окладів або розміру прожиткового мінімуму, згідно постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 №704.

З матеріалів доданих до заяви судом встановлено відсутність відповідних документів на підтвердження факту нарахування та виплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2018 по 18.02.2019 із застосуванням місяця для обрахунку індексації грошового забезпечення березня 2018 року.

Суд звертає увагу, що рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду № 160/1307/24 від 28.03.2024, станом на 11.12.2025, є невиконаним в повному обсязі, що є неприпустимим в правовій державі, гарантією прав та свобод яких є Конституція України, яка є Основним Законом України, та у відповідності до ч. 5 ст. 124 Конституції України, передбачає, що судові рішення ухвалюються іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України, та, зокрема, статтями 14, 370 КАС України і означених вище по тексту рішень Європейського суду, якими визначено, що рішення суду, яке набрало законної сили є обов`язковим до виконання. Також нормами матеріального права не передбачено, що виконання будь-якого рішення судового частково, можна вважати як виконання рішення суду в повному обсязі.

Суд також вважає необґрунтованими посилання відповідача на розрахунок нарахування та виплату індексації грошового забезпечення з 01.12.2018 по 18.02.2019, оскільки означений доказ не містить в собі доказу нарахування означеної суми, безпосередньо, на банківську картку (банківський рахунок) ОСОБА_1 .

Невиконання рішення суду від 28.03.2024 у справі №160/1307/24 в частині нарахування та виплати ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2018 по 18.02.2019 із застосуванням місяця для обрахунку індексації грошового забезпечення березня 2018 року порушує гарантоване статтею 1 Першого протоколу Конвенції право мирно володіти своїм майном. Оскільки чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є чинними. Тобто органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань (рішення ЄСПЛ у справі «Кечко проти України» від 08.11.2005).

Зазначена позиція також підтримана Конституційним Судом України у Рішеннях від 20.03.2002 №5-рп/2002, від 17.03.2004 №7-рп/2004, від 01.12.2004 №20-рп/2004, від 09.07.2007 № 6-рп/2007.

Разом з тим, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини право на суд, захищене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національні правові системи Договірних держав допускали, щоб остаточні та обов`язкові судові рішення залишалися без виконання на шкоду одній зі сторін (рішення від 19.03.1997 року у справі Горнсбі проти Греції , п. 40). Ефективний доступ до суду включає в себе право на виконання судового рішення без зайвих затримок (рішення у справі Immobiliare Saffi проти Італії , заява № 22774/93, п. 66, ECHR 1999-V).

Неможливість для заявника домогтися виконання судового рішення, винесеного на його чи її користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, що викладене у першому реченні пункту першого ст. 1 Протоколу № 1 (п. 53 рішення ЄСПЛ у справі Войтенко проти України від 29 червня 2004 року № 18966/02).

Відповідно до рекомендацій, викладених у Висновку Консультативної ради Європейських суддів №13 (2010) Щодо ролі суддів у виконанні судових рішень КРЄС вважає, що в державі, яка керується верховенством права, державні органи, насамперед, зобов`язані поважати судові рішення і якнайшвидше реалізувати їх «ex-officio». Сама думка, що державний орган може відмовитися від виконання рішення суду, підриває концепцію примата права. Виконання рішення повинно бути справедливим, швидким, ефективним і пропорційним. Тому для цього мають бути забезпечені необхідні кошти. Чіткі правові норми повинні визначати доступні ресурси, відповідальні органи та відповідну процедуру їх розподілу.

Так, у справі Юрій Миколайович Іванов проти України (заява № 40450/04, п. п. 56 - 58 та 66 - 70) ЄСПЛ неодноразово постановляв, що у зв`язку з тривалим невиконанням рішень, винесених на користь заявників, мало місце також порушення ст. 13 Конвенції, оскільки заявники не мали ефективного національного засобу юридичного захисту, за допомогою якого вони могли б отримати відшкодування шкоди, завданої таким невиконанням.

У пункті 1 статті 1 Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» від 17.07.1997 р. №475/97-ВР зазначено, що «Україна повністю визнає на своїй території дію статті 46 Конвенції щодо визнання обов`язковою, і без укладання спеціальної угоди, юрисдикцію Суду в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції», а ст. ст. 13 і 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» від 23.02.2006 р. №3477-IV передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права» та змінюють практику застосування національного закону відповідно до Рішення цього Суду.

Відмова відповідача у проведенні позивачу нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2018 по 18.02.2019 із застосуванням місяця для обрахунку індексації грошового забезпечення березня 2018 року порушує гарантоване статтею 1 Першого протоколу Конвенції право мирно володіти своїм майном. Оскільки чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними. Тобто органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань (рішення Європейського суду у справі «Кечко проти України» від 08.11.2005).

На підставі вищевикладеного, оскільки рішення суду залишається не виконаним відповідачем в повному обсязі, а частково його виконання не вважається, відповідно до норм матеріального права, належним виконанням рішення суду у даній справі, суд вважає вірним, у прийнятті та затвердженні заяви щодо виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.03.2024 у справі №160/1307/24 відмовити, оскільки означена заява за своєю суттю не є звітом про виконання рішення суду, про що неодноразово було повідомлено відповідача, а також не містить доказів виконання означеного рішення суду в повному обсязі.

Відповідно до норм ст. 382 КАС України підставою для подання звіту про виконання рішення суду по даній справі, є мотивація тієї частини рішення, яка залишається невиконаною відповідачем.

Окрім того, суд наголошує, що відповідачем вимоги ухвали суду від 11.12.2025 в частині надання витребуваних документів у повному обсязі не виконано. Відтак, суд дійшов висновку про повторне витребування від відповідача відповідних доказів на виконання рішення суду у цій справі.

Керуючись статтями 241, 243, 248, 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У прийнятті та затвердженні заяви про виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.03.2024 року у справі № 160/1307/24 відмовити.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 подати звіт до Дніпропетровського окружного адміністративного суду про виконання судового рішення в адміністративній справі №160/1307/25 в частині нарахування та виплати ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2018 по 18.02.2019 із застосуванням місяця для обрахунку індексації грошового забезпечення березня 2018 року, у двомісячний строк з дня отримання даної ухвали.

Витребувати вдруге від Військової частини НОМЕР_1 Центрального територіального Управління Національної гвардії України належним чином засвідчені копії:

- доказів на підтвердження виконання рішення суду у цій справі, окрім платіжних документів, у тому числі але не виключно, бухгалтерської документації та/або документації фінансово-економічної служби відповідача, витягів з відповідних бухгалтерських програм, на підтвердження зарахування індексації грошового забезпечення позивача з 01.12.2018 по 18.02.2019 із застосуванням місяця для обрахунку індексації грошового забезпечення березня 2018 року на його рахунок.

Копію ухвали надіслати учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили відповідно до вимог ст. 256 КАС України та може бути оскаржена у порядку та у строки визначені ст. 295 КАС України.

Суддя І.О. Лозицька