Справа № 620/12159/25
Суддя: Чуприна Олександр Володимирович
Дата ухвалення: 2026-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2026 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Чуприни О.В., суддів Попової О.Г., Говоруна О.В., розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 11.12.2025 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним рішення та зобов`язання перевести на пенсію державного службовця з врахуванням до стажу періодів роботи та довідок про складові заробітної плати, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (надалі по тексту також - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (надалі по тексту також - відповідач, орган пенсійного забезпечення, Управління, ГУ ПФУ у Вінницькій області), у якому просив:

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 22.10.2025 за №75 щодо відмови йому здійснити переведення на пенсію державного службовця за віком;

зобов`язати ГУ ПФУ у Вінницькій області здійснити переведення його на пенсію державного службовця за віком, відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 за №3723-ХІІ та пунктами 10, 12 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 за №889-VIII з 13.10.2025, з врахуванням до загального стажу державної служби періодів роботи посадових осіб в органах державної служби на посадах, період перебування на яких були присвоєні персональні чи спеціальні звання, а також з врахуванням довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця, виданих Чернігівською митницею від 01.10.2025 №52 та №53.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що ГУ ПФУ у Вінницькій області протиправно відмовило йому у переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 за №3723-ХІІ (надалі по тексту також - Закон №3723-ХІІ), попри те, що на момент його звернення із заявою про перехід на цю пенсію, останній досягнув 67 років, має більше ніж 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби; органом пенсійного забезпечення протиправно не зараховано до стажу державної служби періоди його роботи в митних органах.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 11.12.2025 адміністративний позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 22.10.2025 за №75 щодо відмови ОСОБА_1 здійснити призначення пенсії за віком відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 за №3723-ХІІ "Про державну службу". Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 за №3723-ХІІ "Про державну службу" та пунктами 10, 12 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 10.12.2015 за №889-VIII "Про державну службу" з 13.10.2025, з врахуванням до загального стажу державної служби періодів роботи посадових осіб в органах державної служби на посадах, період перебування на яких були присвоєні персональні чи спеціальні звання, а також з врахуванням довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця, виданих Чернігівською митницею від 01.10.2025 №52 та №53.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, покликаючись на порушенням норм матеріального права, зокрема статтю 3 Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 за №889-VIII (надалі по тексту також - Закон №889-VІІІ) та статтю 573 Митного кодексу України (надалі по тексту також - МК України) зазначив, що періоди роботи в органах митної служби не можуть бути враховані до стажу державної служби, оскільки робота на посадах в органах останньої зараховується до стажу державної служби особам, яким не присвоювалися спеціальні звання. Поруч із наведеним зауважує, що суд не може вирішувати питання, які належать до функцій і виключної компетенції Пенсійного фонду України (дискреційні повноваження), а тому виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити.

ОСОБА_1 не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу, відтак у силу частини 4 статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі по тексту також - КАС України) відсутність останнього не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (надалі по тексту також - ГУ ПФУ в Чернігівській області) та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 за №1058-IV (надалі по тексту також - Закон №1058-IV).

Згідно з записами трудової книжки позивача НОМЕР_1 ОСОБА_1 працював у Чернігівській митниці з 08.12.1994 по 10.04.1997, з 11.04.1997 по 26.12.2016.

Поруч із цим, за даними трудової книжки позивача: 08.12.1994 позивач був прийнятий на роботу до Чернігівської митниці Державного митного комітету України на посаду інспектора (запис №5); 06.06.1995 позивач склав присягу державного службовця; присвоєно звання "Інспектор митної служби ІІІ рангу" (записи №6 та №7); 10.04.1997 звільнений з займаної посади в зв`язку з ліквідацією Чернігівської митниці; 11.04.1997 прийнятий на посаду інспектора Чернігівської митниці державної митної служби України (запис №9); 01.03.1999 призначений на посаду старшого інспектора; 12.06.1999 призначений на посаду головного інспектора; 12.01.2000 призначений на посаду головного інспектора митного поста Славутич; 01.04.2004 присвоєно спеціальне звання інспектора митної служби 1 рангу; 25.06.2005 присвоєно спеціальне звання радник митної служби 3 рангу; 15.09.2005 призначений на посаду головного інспектора митного поста Сеньківка; 12.03.2006 призначений на посаду головного інспектора відділу митного оформлення №1 Славутич-Комарин митного поста "Енергія"; 20.01.2012 призначений на посаду головного інспектора відділу митного оформлення митного поста Енергія; 01.06.2013 переведений на посаду головного інспектора митного поста Енергія Чернігівської митниці Міндоходів; 01.06.2013 присвоєно 12 ранг державного службовця; 06.11.2013 переведений на посаду головного державного інспектора митного поста Енергія; 01.01.2014 присвоєне спеціальне звання "радник податкової та митної служби" 3 рангу; 12.02.2015 переведений на посаду головного державного інспектора митного поста Енергія Чернігівської митниці ДФС; 01.03.2016 переведений на посаду головного державного інспектора відділу митного оформлення №2 митного посту Нові Яриловичі Чернігівської митниці ДФС; 26.12.2016 звільнений з посади головного державного інспектора відділу митного оформлення №2 митного посту Нові Яриловичі Чернігівської митниці ДФС відповідно до пунктів 7 та 9 частини другої статті 65, частини 5 статті 66 Закону №889-VIII (записи №№10-24).

13.10.2025 позивач звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про перехід його з пенсії за віком, призначену відповідно до Закону №1058-IV на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ, додавши до заяви, зокрема, довідки про інші складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, та яка на дату виходу на пенсію не займала посаду в державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, яку було класифіковано, або працювала у державних органах, які не провели класифікацію посад державної служби від 01.10.2025 за №53, та про складові заробітної плати для державного службовця, який до 1 січня 2024 року працював та звільнився з державних органів, що провели класифікацію посад державної служби, або який працював у державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, посаду якого не було класифіковано, або який працював у державних органах, що не провели класифікацію посад державної служби (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) від 01.10.2025 за №52, виданих Чернігівською митницею.

Звернення позивача із заявою про перехід на пенсію за віком відповідно до Закону №3723-ХІІ опрацьовано за принципом екстериторіальності ГУ ПФУ у Вінницькій області, за результатами чого останнім було прийнято рішення від 22.10.2025 за №75 про відмову у перерахунку пенсії, у зв`язку з відсутністю необхідного стажу роботи на посадах державної служби, оскільки за результати розгляду документів, доданих до заяви від 13.10.2025, а саме відповідно до записів у трудовій книжці НОМЕР_2 ОСОБА_1 працював у Чернігівській митниці з 08.12.1994 по 10.04.1997, з 11.04.1997 по 26.12.2016, проте періоди роботи на Чернігівській митниці не можуть бути враховані до стажу державної служби зважаючи на те, що відповідно до частини 2 статті 573 Митного кодексу України присвоювалися спеціальні звання, а в разі присвоєння спеціального звання відповідно до статті 573 надбавка за ранг державного службовця не виплачується і відповідно ці посади не належать до посад, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону №3723-ХІІ.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог.

Оскільки апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні), апеляційний суд відповідно до вимог пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України розглядає справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

У відповідності до вимог пункту 3 частини 1 статті 244 Кодексу адміністративного судочинства України, визначаючи яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин суд зазначає, що при вирішенні даної справи керується нормами Законів та підзаконних нормативно-правових актів в тій редакції, яка чинна на момент виникнення чи дії конкретної події, обставини і врегулювання відповідних відносин.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, який включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців, визначається Законом України "Про державну службу" від 10.12.2015 за №889-VIII.

За змістом пункту 2 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №889-VIII з 1 травня 2016 року втратив чинність Закон №3723-XII, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Зокрема, пунктами 10, 11, 12 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №889-VIII передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону №3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Перелік посад державної служби, які займали особи з числа колишніх державних службовців, що належать до певної категорії посад, передбачених цим Законом, визначається Кабінетом Міністрів України.

Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону №3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Отож, за наявності в особи станом на 1 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 1 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Верховний Суд в постанові від 01.04.2020 у справі №607/9429/17 дійшов висновку, що обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 за №3723-ХІІ після 1 травня 2016 року є дотримання сукупності вимог, визначених частини 1статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 за №3723-ХІІ і Прикінцевих та перехідних положень України "Про державну службу" від 10.12.2015 за №889-VІІІ, а саме: щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби. Після 1 травня 2016 року (дата набрання чинності Законом України "Про державну службу" від 10.12.2015 за №889-VІІІ) зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений пунктами 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 за №889-VІІІ та мають передбачені частиною 1 статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 за №3723-ХІІ вік і страховий стаж.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 5 статті 242 КАС України).

Так, частиною 1 статті 37 Закону №3723-XII встановлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону №1058-IV, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом 1 частини 1 статті 28 згаданого Закону, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

З мотивів оскаржуваного рішення ГУ ПФУ у Вінницькій області від 22.10.2025 за №75 слідує, що останнім відмовлено у зв`язку з відсутністю необхідного стажу роботи на посадах державної служби. Так, за результатами розгляду органом пенсійного забезпечення документів, доданих до заяви від 13.10.2025, виснувано про відсутність підстав для врахування періодів роботи ОСОБА_1 у Чернігівській митниці з 08.12.1994 по 10.04.1997, з 11.04.1997 по 26.12.2016 відповідно до записів у трудовій книжці серії НОМЕР_1 , оскільки позивачу присвоювалися спеціальні звання відповідно до частини 2 статті 573 Митного кодексу України.

Згідно записів трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 , ОСОБА_1 працював у Чернігівській митниці з 08.12.1994 по 10.04.1997, з 11.04.1997 по 26.12.2016, зокрема: 08.12.1994 позивач прийнятий на роботу до Чернігівської митниці Державного митного комітету України на посаду інспектора (запис №5); 06.06.1995 позивач склав присягу державного службовця; присвоєно звання "Інспектор митної служби ІІІ рангу" (записи №6 та №7); 10.04.1997 звільнений з займаної посади в зв`язку з ліквідацією Чернігівської митниці; 11.04.1997 прийнятий на посаду інспектора Чернігівської митниці державної митної служби України (запис №9); 01.03.1999 призначений на посаду старшого інспектора; 12.06.1999 призначений на посаду головного інспектора; 12.01.2000 призначений на посаду головного інспектора митного поста Славутич; 01.04.2004 присвоєно спеціальне звання інспектора митної служби 1 рангу; 25.06.2005 присвоєно спеціальне звання радник митної служби 3 рангу; 15.09.2005 призначений на посаду головного інспектора митного поста Сеньківка; 12.03.2006 призначений на посаду головного інспектора відділу митного оформлення №1 Славутич-Комарин митного поста "Енергія"; 20.01.2012 призначений на посаду головного інспектора відділу митного оформлення митного поста Енергія; 01.06.2013 переведений на посаду головного інспектора митного поста Енергія Чернігівської митниці Міндоходів; 01.06.2013 присвоєно 12 ранг державного службовця; 06.11.2013 переведений на посаду головного державного інспектора митного поста Енергія; 01.01.2014 присвоєне спеціальне звання "радник податкової та митної служби" 3 рангу; 12.02.2015 переведений на посаду головного державного інспектора митного поста Енергія Чернігівської митниці ДФС; 01.03.2016 переведений на посаду головного державного інспектора відділу митного оформлення №2 митного посту Нові Яриловичі Чернігівської митниці ДФС; 26.12.2016 звільнений з посади головного державного інспектора відділу митного оформлення №2 митного посту Нові Яриловичі Чернігівської митниці ДФС відповідно до пунктів 7 та 9 частини другої статті 65, частини 5 статті 66 Закону №889-VIII (записи №№10-24).

Виходячи із матеріалів адміністративної справи, при зверненні до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про переведення на пенсію держслужбовця від 13.10.2025 позивачем, з-поміж іншого, подані (1) довідка про інші складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, та яка на дату виходу на пенсію не займала посаду в державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, яку було класифіковано, або працювала у державних органах, які не провели класифікацію посад державної служби від 01.10.2025 за №53, та (2) довідка про складові заробітної плати для державного службовця, який до 1 січня 2024 року працював та звільнився з державних органів, що провели класифікацію посад державної служби, або який працював у державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, посаду якого не було класифіковано, або який працював у державних органах, що не провели класифікацію посад державної служби (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) від 01.10.2025 за №52, виданих Чернігівською митницею.

За відомостями останніх, стаж державної служби ОСОБА_1 становить 22 роки 00 місяців та 19 днів.

Відповідно до частини 1 статті 569 МК України, працівники митних органів, на яких покладено виконання завдань, зазначених у статті 544 цього Кодексу, здійснення організаційного, юридичного, кадрового, фінансового, матеріально-технічного забезпечення діяльності цих органів, є посадовими особами. Посадові особи митних органів є державними службовцями.

Відносини, що виникають у зв`язку з прийняттям на державну службу до митних органів, проходженням та припиненням державної служби в митних органах, визначаються законодавством про державну службу, крім особливостей, передбачених цим Кодексом (частина 3 статті 569 МК України).

За частиною 1 статті 588 Митного кодексу України, пенсійне забезпечення посадових осіб митних органів здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України "Про державну службу". При цьому період роботи (служби) зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні звання) в митних органах зараховується до стажу державної служби та до стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу", незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом.

Аналогічні положення, котрі визначали статус митних органів в Україні, їх функції та правові основи діяльності у період роботи позивача на відповідних посадах були визначені Митним кодексом України від 11.07.2002 за №92-IV та спеціальним Законом України "Про митну справу в Україні" від 25.06.1991 за №1262-XII (надалі по тексту також - Закон №1262-XII).

Приписами статті 4 Закону №1262-XII (в редакції від 21.03.2000) визначено, що Кабінет Міністрів України організовує і забезпечує здійснення митної справи. Безпосереднє керівництво митною справою покладається на Державну митну службу України, яка є центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом. Положення про Державну митну службу України затверджується Президентом України.

Відповідно до статті 7 зазначеного Закону, посадовим особам митних органів України присвоюються спеціальні звання, які встановлюються законами України.

Статтею 5 Закону №1262-XII визначено, що створення, реорганізація та ліквідація митниць, спеціалізованих митних управлінь та організацій, установ і навчальних закладів здійснюється Державною митною службою України за погодженням з Міністерством фінансів України.

Колегія суддів погоджується із висновком першої інстанції, за яким аналіз наведених норм права свідчить про те, що посадові особи митних органів, яким присвоєно спеціальні звання та які обіймають посади в митних органах для виконання завдань і функцій держави (зокрема у сфері митної політики), фінансуються за рахунок державного бюджету, а відповідно одержують заробітну плату - дійсно перебувають на державній службі та є державними службовцями.

Відповідно до пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII, стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Згідно абзацу 2 пункту 2 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 за №283, який діяв до набрання чинності Законом №889-VIII (надалі по тексту також - Порядок №283), до стажу державної служби зараховується робота (служба) на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, розвідувальних органів, інших органів управління військових формувань, Держспецзв`язку, Адміністрації Держспецтрансслужби, державної податкової та контрольно-ревізійної служби, Держфінінспекції, її територіальних органів.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що як Законом №889-VIII, так і нормами діючих до нього профільних Закону №3723-XII, Закону №1262-XII Митного кодексу України та Порядку №283, було передбачено зарахування до стажу державної служби роботу (службу) на посадах керівних працівників і спеціалістів в митних органах, враховуючи те, що позивач з 08.12.1994 працював в митних органах, прийняв присягу державного службовця, обіймав відповідні посади для виконання завдань і функцій держави (у сфері митної політики), те, що йому присвоювались відповідні ранги державних службовців та спеціальні звання у визначеному Законом №1262-XII порядку, а також те, що останній одержував заробітну плату за виконувану роботу за рахунок державного бюджету, і з отримуваної заробітної плати проводились відрахування підвищених розмірів відповідних (страхових, соціальних) внесків до спеціальних фондів державного бюджету, то всі періоди роботи (служби) на зазначених посадах підлягають зарахуванню до стажу державної служби.

Слід також зауважити, що відповідно до статті 588 Митного кодексу України, пенсійне забезпечення посадових осіб органів доходів і зборів здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України "Про державну службу".

При цьому період роботи (служби) зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні званим) в органах доходів і зборів зараховується до стажу державної служби та до стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу", незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом митної служби на посадах, на яких відповідно до закону присвоювалися спеціальні та/або персональні звання, зараховується до стажу державної служби, незалежно від місця роботи та час досягнення зазначеного віку.

Положення про спеціальні звання та порядок їх присвоєння, співвідношення з рангами державних службовців, розмір надбавок за спеціальне звання затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Процедуру присвоєння спеціальних звань посадовим особам органів доходів і зборів та осіб, уповноважених їх присвоювати, визначено "Порядком присвоєння спеціальних звань посадовим особам органів доходів і зборів", затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23.10.2013 за №839, який був чинним до 16.10.2020 (надалі по тексту також - Порядок №839).

Згідно з пунктом 9 Порядку №839, посадовій особі, яка перебувала на державній службі та вперше призначена на посаду в органах доходів і зборів, присвоюється спеціальне звання за посадою, на яку призначено особу, з урахуванням встановленого співвідношення рангів державних службовців.

Особам, які приймаються на роботу до органів доходів і зборів та яким раніше присвоєно спеціальні звання державної податкової або митної служби, спеціальні звання присвоюються з урахуванням співвідношення, визначеного законом.

За приписами пункту 4 Порядку №839, до строку перебування у спеціальному званні зараховується період роботи в органах доходів і зборів у спеціальному званні (ранзі державного службовця), а також строк перебування у спеціальному званні (ранзі державного службовця) посадових осіб державної податкової та державної митної служби, крім посадових осіб, яким у період роботи в органах доходів і зборів спеціальне звання було присвоєно достроково.

Згідно з пунктами 343.1, 343.2 та 343.3 статті 343 Податкового кодексу України посадовим особам контролюючих органів присвоюються такі спеціальні звання: головний державний радник податкової та митної справи; державний радник податкової та митної справи I рангу; державний радник податкової та митної справи II рангу; державний радник податкової та митної справи III рангу; радник податкової та митної справи I рангу; радник податкової та митної справи II рангу; радник податкової та митної справи III рангу; інспектор податкової та митної справи I рангу; інспектор податкової та митної справи II рангу; інспектор податкової та митної справи III рангу; інспектор податкової та митної справи IV рангу; молодший інспектор податкової та митної справи.

Положення про спеціальні звання та порядок їх присвоєння, співвідношення з рангами державних службовців, розмір надбавок за спеціальне звання затверджуються Кабінетом Міністрів України. У разі присвоєння посадовій особі спеціального звання відповідно до пункту 343.1 цієї статті надбавка за ранг державного службовця не виплачується.

Пунктом 344.1 статті 344 Податкового кодексу України визначено, що пенсійне забезпечення посадових осіб контролюючих органів, крім діючих у них підрозділів податкової міліції, здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України "Про державну службу".

Постановою Кабінету Міністрів України від 20.04.2016 за №306 "Питання присвоєння рангів державних службовців та співвідношення між рангами державних службовців і рангами посадових осіб місцевого самоврядування, військовими званнями, дипломатичними рангами та іншими спеціальними званнями" затверджено Порядок присвоєння рангів державних службовців, співвідношення рангів державних службовців і військовими званнями, дипломатичними рангами та іншими спеціальними званнями згідно з додатками 1-10 (надалі по тексту також - Порядок №306).

Додатком 6 Порядку №306 передбачено, що спеціальне звання "Радник податкової та митної справи III рангу" - прирівнюється до 6 рангу державного службовця; "Інспектор податкової та митної справи I рангу" - 7 ранг державного службовця; "Інспектор податкової та митної справи II рангу" - 8 ранг державного службовця; "Інспектор податкової та митної справи III рангу" - 9 ранг державного службовця; "Інспектор податкової та митної справи IV рангу" - 9 ранг державного службовця; "Молодший інспектор податкової та митної справи" - 9 ранг державного службовця; "Радник податкової та митної справи ІІІ рангу" - 9 ранг державного службовця.

Зазначені вище нормативні положення свідчать про те, що посадові особи контролюючих органів, зокрема митних, належать до категорії державних службовців зі специфічним статусом, тобто з присвоєнням спеціальних звань, які відповідають певним категоріям та рангам державних службовців.

За наведеного правового регулювання суд першої інстанції дійшов обґрунтованих висновків про те, що посадові особи митних органів, яким присвоєно спеціальні звання є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження служби в митних органах повинен зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу".

Постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 за №622 "Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб" затверджено Порядок призначення пенсій деяким категоріям осіб (надалі по тексту також - Порядок №622).

Пунктом 4 Порядку №622 установлено, що пенсія державним службовцям призначається з дати звернення, але не раніше дати виникнення права, в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та відповідного рангу за останнім місцем роботи на державній службі, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. При цьому:

- посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років враховуються в розмірах, установлених на день звернення за призначенням пенсії за останньою займаною посадою державної служби (або прирівняною до неї у разі відсутності у державному органі відповідних посад державної служби);

- розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за будь-які 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв починаючи з 1 травня 2016 року. Середньомісячна сума зазначених виплат за 60 календарних місяців визначається шляхом ділення загальної суми цих виплат на 60. За бажанням особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні;

- у разі коли в осіб, зазначених в пункті 2 цього Порядку, станом на дату звернення немає 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією починаючи з 1 травня 2016 року, середньомісячна сума виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років) визначається шляхом ділення загальної суми таких виплат за наявні місяці роботи починаючи з 1 травня 2016 року на кількість таких місяців. За бажанням особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні. При цьому для державних службовців, які звернулися за призначенням пенсії у травні 2016 р., а також для осіб, які не працювали починаючи з 1 травня 2016 року на посадах державної служби, сума виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років) визначається з розрахунку таких виплат за травень 2016 року як за повний місяць;

- матеріальна допомога та виплати, які нараховуються за період, що перевищує календарний місяць, враховуються в частині, що відповідає кількості місяців у розрахунковому періоді.

За бажанням осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, і які на дату виходу на пенсію не перебувають на державній службі, розмір зазначених в абзацах третьому - п`ятому цього пункту виплат визначається в середніх розмірах, визначених законодавством, таких виплат за місяць, що передує місяцю звернення за призначенням пенсії за відповідною (прирівняною) посадою (посадами) за останнім місцем роботи на державній службі. Середньомісячна сума зазначених виплат за місяць визначається шляхом ділення загальної суми таких виплат за місяць на фактичну чисельність державних службовців за відповідною (прирівняною) посадою (посадами) за останнім місцем роботи на державній службі.

Відповідно до пункту 42 Порядку №622 для державних службовців, які працювали в державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, та яких не було переведено на посади, передбачені штатним розписом, форму якого затверджено наказом Мінфіну від 28 січня 2002 року за № 57 (з урахуванням змін, внесених наказом Мінфіну від 27 листопада 2023 року за №661), або які звільнилися до 1 січня 2024 року з таких органів, визначення заробітної плати для призначення пенсії державним службовцям здійснюється з урахуванням пункту 4 цього Порядку. При цьому посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років враховуються в розмірах, установлених на 31 грудня 2023 року а розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за будь-які 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв, але не пізніше 31 грудня 2023 року.

Для призначення пенсії державного службовця таким особам та особам, які працювали у державних органах, що не провели класифікацію посад державної служби, подаються довідки про:

посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років за останнім місцем роботи на державній службі за формою згідно з додатком 4;

розміри виплат, зазначених в абзацах третьому - п`ятому пункту 4 цього Порядку, за останнім місцем роботи на державній службі за формою згідно з додатком 5;

розміри виплат, зазначених в абзаці шостому пункту 4 цього Порядку, за формою згідно з додатком 6.

У пункті 5 Порядку №622 встановлено, що довідки про заробітну плату державних службовців, визначені за формами згідно з додатками 1-6, видаються виключно для призначення згідно з пунктами 10 і 12 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 10 грудня 2015 року за №889-VIII "Про державну службу" пенсії відповідно до статті 37 Закону України від 16 грудня 1993 року за №3723-XII "Про державну службу" та не є підставою для перегляду раніше призначеної пенсії державного службовця.

Як засвідчується матеріалами справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 разом із заявою від 13.10.2025 надано органу пенсійного забезпечення довідки, видані Чернігівською митницею від 01.10.2025 за №53 та від 01.10.2025 за №52. Вказана обставина відповідачем не заперечувалась.

Так, Чернігівською митницею видано позивачу довідку про складові заробітної плати для державного службовця, який до 1 січня 2024 року працював та звільнився з державних органів, що провели класифікацію посад державної служби, або який працював у державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, посаду якого не було класифіковано, або який працював у державних органах, що не провели класифікацію посад державної служби (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) станом на грудень 2023 року від 01.10.2025 за №52.

Також Чернігівською митницею видано ОСОБА_1 довідку про інші складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, та яка на дату виходу на пенсію не займала посаду в державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, яку було класифіковано, або працювала у державних органах, які не провели класифікацію посад державної служби станом на грудень 2023 року від 01.10.2025 за №53.

Коментовані довідки відповідають формам довідок, згідно з додатками 4, 6, затвердженими Порядком №622.

Слід звернути увагу на те, що всі відображені в довідках від 01.10.2025 за №52 та від 01.10.2025 за №53 види оплати праці, - є складовими частинами заробітної плати позивача, з якої сплачені внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а тому такі довідки мають бути враховані при розрахунку розміру пенсії позивача як державного службовця.

З огляду на вказане та беручи до уваги те, що на момент такого звернення 13.10.2025 позивач мав більше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до посад державних службовців, останній мав право відповідно до Порядку №622 на призначення пенсії з заробітної плати, зазначеної у довідках від 01.10.2025 за №52 та від 01.10.2025 за №53, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Такий висновок суду узгоджується з положеннями пункту 1 частини першої статті 41 Закону №1058-ІV, відповідно до якої до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються: суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески в межах встановленої законодавством максимальної величини заробітної плати (доходу), з якої сплачуються страхові внески, а після набрання чинності Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" - максимальної величини бази нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначеної відповідно до закону.

З огляду на встановлені обставини, наявність у позивача (станом на 01.05.2016) страхового стажу більше 20 років на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, а також досягнення 67 років, суд апеляційної інстанції погоджується із висновком суду першої інстанції, що довідки від 01.10.2025 за №52 та від 01.10.2025 за №53, видані ОСОБА_1 . Чернігівською митницею слід вважати такими, що відповідають встановленій формі і в силу вимог пункту 4 Порядку №622, у спірному випадку, повинні бути взяті органом пенсійного забезпечення до уваги при розгляді заяви позивача від 13.10.2025.

Відтак, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок про наявність підстав для визнання протиправним та скасування рішення ГУ ПФУ у Вінницькій області від 22.10.2025 за №75 про відмову у переведенні позивача на пенсію відповідно до статті 37 Закону України" Про державну службу", оскільки на час звернення із заявою від 13.10.2025 у ОСОБА_1 були наявні всі умови для зміни виду пенсійного забезпечення із пенсії за віком на пенсію державного службовця, встановлені законодавцем.

Окрім того, аналізуючи вищенаведене, колегія суддів зазначає, що спірні правовідносини стосуються зміни пенсійного забезпечення позивача з одного виду пенсії - за віком відповідно до Закону №1058-IV на інший вид - пенсію за віком відповідно до Закону №3723-XII. Вказані види пенсії відрізняються підставами їх призначення та механізмами визначення їх розміру, з чого слідує, що спірні правовідносини не стосуються перерахунку одного і того ж виду пенсії.

Суд звертає увагу на те, що за наявності у особи права на пенсію за різними законами або на різні види пенсії в межах одного закону законодавець не забороняє такій особі після призначення пенсії перейти з одного виду пенсії на інший або звернутись до органу пенсійного фонду з заявою про призначення пенсії за іншим законом.

Таким чином, в даному випадку має місце призначення іншого виду пенсії, а саме пенсії згідно з Законом №3723-ХІІ.

Поруч із наведеним, колегія суддів відхиляє доводи відповідача, викладені у апеляційній скарзі, про втручання суду у його дискреційні повноваження та зазначає, що Верховним Судом у постанові від 11.02.2020 у справі №940/2394/18 сформульовано наступний висновок: у разі, якщо суб`єкт владних повноважень використав надане йому законом право на прийняття певного рішення за наслідками звернення особи, але останнє визнане судом протиправним з огляду на його невідповідність чинному законодавству, при цьому суб`єкт звернення дотримав усіх визначених законом умов, то суд вправі зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти певне рішення.

Якщо ж таким суб`єктом на момент прийняття рішення не перевірено дотримання відповідним заявником усіх визначених законом умов або при прийнятті такого рішення суб`єкт дійсно має дискреційні повноваження, то суд повинен зобов`язати суб`єкта владних повноважень до прийняття рішення з урахуванням оцінки суду.

Отже, критеріями, які впливають на обрання судом способу захисту прав особи в межах вимог про зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії, є встановлення судом додержання суб`єктом звернення усіх передбачених законом умов для отримання позитивного результату та наявність у суб`єкта владних повноважень права діяти під час прийняття рішення на власний розсуд.

Суд зазначив, що такий підхід, встановлений процесуальним законодавством, є прийнятним не тільки під час розгляду вимог про протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень, але й у випадку розгляду вимог про зобов`язання відповідного суб`єкта вчинити певні дії після скасування його адміністративного акта.

Аналогічний підхід до вирішення питання про дискреційні повноваження суб`єкта владних повноважень застосовано Верховним Судом у постанові від 22.09.2022 у №380/12913/21.

У справі, яка переглядається суд першої інстанції встановив, що для прийняття рішення за результатами поданої позивачем заяви за принципом екстериторіальності структурним підрозділом визначено ГУ ПФУ у Вінницькій області, рішенням якого позивачу відмовлено в переведенні на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ.

Тож, дії зобов`язального характеру щодо призначення пенсії державного службовця має вчинити територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності, що вирішував таке питання, яким у цьому випадку є ГУ ПФУ у Вінницькій області.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (частини 1, 2 статті 77 КАС України).

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд за правилами статті 90 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Наведені в апеляційній скарзі мотиви та доводи не спростовують висновків суду першої інстанції і не дають підстав уважати, що ним неправильно застосовано норми матеріального права або порушено норми процесуального права при постановленні оскаржуваного судового рішення.

Суд першої інстанції в повній мірі встановив фактичні обставини справи та надав об`єктивний та обґрунтований їх аналіз з урахуванням доводів, наведених учасниками справи, у зв`язку з чим відсутні підстави вважати, що обставини справи встановлено неповно чи неправильно, а, отже, і наведені скаржником доводи в апеляційній скарзі не спростовують правильних по суті висновків суду першої інстанції.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За приписами частини 1 статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням встановлених в цій справі обставин та правового регулювання спірних правовідносин суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, рішення суду першої інстанції ухвалене з правильним застосуванням норм матеріального права і дотриманням норм процесуального права, що є підставою для залишення його без змін.

Відповідно до статті 139 КАС України новий розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статтями 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 370 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 11.12.2025 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним рішення та зобов`язання перевести на пенсію державного службовця з врахуванням до стажу періодів роботи та довідок про складові заробітної плати, - залишити без задоволення.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 11.12.2025 у справі №620/12159/25, - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених частиною 5 статті 291, пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя Чуприна О.В.

Суддя Попова О.Г.

Суддя Говорун О.В.