Справа № 280/4630/25
Суддя: Берназюк Я.О.
Дата ухвалення: 2026-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2026 року

м. Київ

справа № 280/4630/25

адміністративне провадження № К/990/46000/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Берназюка Я.О., суддів Чиркін С.М. та Кравчук В.М., розглянувши в письмовому провадженні у касаційному порядку адміністративну справу №280/4630/25

за позовом ОСОБА_1

до Державної установи «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України»

про визнання протиправним та скасування рішення,

за касаційною скаргою Державної установи «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України»

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 07 липня 2025 року (ухвалене суддею-доповідачем Садовим І.В.) та

постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 08 жовтня 2025 року (прийняту у складі колегії: головуючого судді Семененка Я.В., суддів Добродняк І.Ю. та Суховарова А.В.),

УСТАНОВИВ:

Короткий виклад обставин та судових рішень у справі

1. У червні 2025 року ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до адміністративного суду з позовом до Державної установи «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» (далі - Установа, відповідач, скаржник), в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування Центру оцінювання функціонального стану особи Державної установи «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» №10990 від 23 квітня 2025 року.

2. Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 07 липня 2025 року, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 08 жовтня 2025 року, позов задоволено.

3. Задовольняючи позовні вимоги, суди першої і апеляційної інстанцій виходили з того, що проведення перевірки обґрунтованості та скасування рішення Медико-соціальної експертної комісії №768 про встановлення ІІІ групи інвалідності від 07 жовтня 2024 року у зв`язку з захворюванням, пов`язаним із захистом Батьківщини відповідно до довідки до акту огляду медико-соціальної експертної комісії серії 12 ААГ №827855 від 07 жовтня 2024 року з терміном переогляду - безстроково, здійснено без наявності належних на те підстав.

Короткий зміст та обґрунтування вимог касаційної скарги

4. Не погодившись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, Установа звернулася з касаційною скаргою до Верховного Суду.

5. На обґрунтування касаційної скарги скаржник зазначає, що суди першої і апеляційної інстанцій неправильно застосували положення підпункту 2 пункту 8 Положення про експертні команди з оцінювання повсякденного функціонування особи (далі - Положення №1338) та пункту 51 Порядку проведення оцінювання повсякденного функціонування особи (далі - Порядок №1338), що затверджені постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання запровадження оцінювання повсякденного функціонування особи» від 15 листопада 2024 року №1338 (далі - постанова КМУ №1338), за відсутності висновку Верховного Суду у подібних правовідносинах.

6. Скаржник вважає, що суди дійшли необґрунтованого висновку про відсутність у відповідача відповідних повноважень на проведення перевірки обґрунтованості та скасування рішення МСЕК щодо позивача.

7. Відповідач зазначає, що з 01 січня 2025 року виконує функції Центру оцінювання функціонального стану особи на підставі наказу Міністерства охорони здоров`я України від 03 грудня 2024 року №2022.

8. Перевірка обґрунтованості рішення МСЕК щодо позивача була здійснена на підставі, передбаченій законодавством, а саме, за запитом відповідної робочої групи із забезпечення здійснення моніторингу у сфері оцінювання, який надійшов у формі листа Територіального управління Державного бюро розслідувань у місті Мелітополі від 08 лютого 2025 року в рамках кримінального провадження №0000618 від 21 серпня 2024 року.

9. Скаржник вважає, що експертна команда Центру оцінювання функціонального стану особи діяла в межах повноважень, визначених Положенням №1338 та Порядком №1338, і мала достатні правові підстави для проведення перевірки.

10. Крім того, відповідач вважає, що суди першої та апеляційної інстанцій зробили необґрунтовані висновки, оскільки позивач не надав доказів наявності у нього захворювань чи станів, зазначених у Переліку анатомічних дефектів, інших необоротних порушень функцій органів і систем організму, станів та захворювань, за яких відповідна група інвалідності встановлюється без зазначення строку повторного огляду, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 січня 2015 року №10 (далі - постанова КМУ №10), які дають право на встановлення III групи інвалідності без зазначення строку повторного огляду. Водночас відповідач виявив незаперечні, достатні законодавчі та медичні підстави для скасування попереднього рішення МСЕК та прийняття нового рішення про встановлення позивачу III групи інвалідності терміном на один рік.

11. Скаржник наголошує, що суди не є спеціалізованими установами в медичній сфері і не мають права здійснювати власну оцінку обґрунтованості висновку МСЕК; суди можуть перевірити законність висновку лише в межах дотримання процедури.

12. Відповідач просить Верховний Суд сформувати висновок щодо правомірності дій Центру оцінювання функціонального стану особи щодо проведення перевірок обґрунтованості рішень МСЕК, прийнятих до 31 грудня 2024 року, зокрема, за запитом робочої групи із забезпечення здійснення моніторингу відповідно до пункту 51 Порядку проведення оцінювання повсякденного функціонування особи, а також надати належну оцінку наявності/відсутності медичних підстав, які дають право на встановлення інвалідності без зазначення строку повторного огляду, відповідно до постанови КМУ №10, що є виключною компетенцією спеціалізованих установ у медичній сфері.

13. У касаційній скарзі Установа просить Верховний Суд скасувати рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 07 липня 2025 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 08 жовтня 2025 року і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Процесуальні дії у справі та клопотання учасників справи

14. Результатами розподілу, оформленими протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10 листопада 2025 року, визначено склад колегії суддів Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав: суддя-доповідач Берназюк Я.О., судді Кравчук В.М. та Чиркін С.М.

15. Ухвалою Верховного Суду від 25 листопада 2025 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Державної установи «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 07 липня 2025 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 08 жовтня 2025 року та витребувано адміністративну справу №280/4630/25 з Запорізького окружного адміністративного суду.

16. Електронна копія ухвали Верховного Суду від 25 листопада 2025 року надійшла в електронний кабінет Державної установи «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» 25 листопада 2025 року о 20:40, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

17. Електронна копія ухвали Верховного Суду від 25 листопада 2025 року надійшла в електронний кабінет ОСОБА_1. 25 листопада 2025 року о 20:42, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

18. Ухвалою Верховного Суду від 19 лютого 2026 року призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження за наявними матеріалами, без повідомлення та виклику учасників справи колегією у складі трьох суддів з 20 лютого 2026 року.

19. Клопотань учасниками справи заявлено не було.

Позиція інших учасників справи

20. 04 грудня 2025 року представник позивача - адвокат Рябчинський Дмитро Андрійович, звернувся до Верховного Суду з відзивом на касаційну скаргу.

21. У відзиві на касаційну скаргу представник позивача вважає касаційну скаргу необґрунтованою та просить залишити її без задоволення, а рішення судів першої і апеляційної інстанцій залишити без змін.

22. Так, представник позивача зазначає, що в порушення положень частини другої статті 77 КАС України відповідач не надав суду листа Територіального управління Державного бюро розслідувань у місті Мелітополі від 08 лютого 2025 року, підготовленого у межах кримінального провадження №0000618 від 21 серпня 2024 року на запит робочої групи із забезпечення моніторингу у сфері оцінювання повсякденного функціонування, на підставі якого проводилась перевірка рішення МСЕК.

23. Отже, оскільки відповідач є суб`єктом владних повноважень, він зобов`язаний доводити правомірність своїх дій. Водночас суди попередніх інстанцій під час розгляду справи встановили, що законність ініціювання перевірки не підтверджена належними і допустимими доказами.

24. Також представник позивача спростовує доводи про те, що відповідач проводив аналіз медико-експертної справи позивача, оскільки в матеріалах справи міститься лист, згідно з яким медико-експертна справа позивача взагалі не надсилалася відповідачу. При цьому прийняття рішення про скасування групи інвалідності без фактичного дослідження медичних документів є грубим порушенням встановленої процедури.

25. Представник позивача зазначає, що відповідач намагається видати відсутність доказів у справі за неправильне застосування норм матеріального права.

26. Суд не може давати власну оцінку медичним показникам (діагнозам), оскільки він не є спеціалізованою установою в медичній сфері. Суд вправі перевіряти лише дотримання процедури прийняття висновку, яку відповідач, на думку представника позивача, порушив.

Обставини справи, встановлені судами попередніх інстанцій

27. Суди попередніх інстанцій на підставі наявних у матеріалах справи доказів встановили, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є громадянином України, що підтверджується паспортом громадянина України № НОМЕР_1 .

28. Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області та отримує пенсію по інвалідності, яка призначена йому відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року №2262-ХІІ (далі - Закон №2262-ХІІ).

29. 07 жовтня 2024 року позивачу встановлено ІІІ групу інвалідності безстроково із зазначенням причини «захворювання, так, пов`язані із захистом Батьківщини», відповідно до довідки до акта огляду МСЕК серії 12 ААГ №827855.

30. У травні 2025 року органами Пенсійного фонду України позивачу було повідомлено про необхідність заміни пенсійного посвідчення на посвідчення з обмеженим строком дії.

31. Причиною цьому слугувало те, що експертною командою з оцінювання повсякденного функціонування особи Центру оцінювання функціонального стану особи Державної установи «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» було переглянуто попереднє рішення МСЕК.

32. 21 травня 2025 року представником позивача до відповідача було направлено адвокатський запит з метою з`ясування обставин перегляду рішення медико-соціальної експертної комісії №768, однак відповіді не отримано.

33. Також, з метою отримання рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування позивача №10990 від 23 квітня 2025 року представник позивача звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

34. 23 травня 2025 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області направлено лист №0800-0201-8/50644 «Про надання інформації» адвокату Рябчинському Д.А., до якого долучено Витяг з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, що надсилається до територіальних органів Пенсійного фонду України, в якому, зокрема зазначено, що відповідач прийняв нове рішення №10990 від 23 квітня 2025 року стосовно ОСОБА_1 , яким встановлено дату повторного оцінювання повсякденного функціонування особи - 01 вересня 2025 року.

35. Вважаючи рішення відповідача протиправним, оскільки воно прийнято без передбачених на те підстав, позивач звернувся до суду з цим позовом.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Оцінка висновків суду апеляційної інстанції і доводів учасників справи

36. Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам касаційної скарги, а також виходячи з меж касаційного перегляду справи, визначених статтею 341 КАС України, колегія суддів зазначає таке.

37. Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

38. Зазначеним вимогам процесуального закону рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 07 липня 2025 року та постанова Третього апеляційного адміністративного суду від 08 жовтня 2025 року не відповідають, а викладені у касаційній скарзі доводи скаржника є частково обґрунтованими з огляду на таке.

39. Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

40. Відповідно до статті 2, частини четвертої статті 9 КАС України однією із засад адміністративного судочинства є офіційне з`ясування всіх обставин у справі; дотримуючись принципів змагальності та диспозитивності, суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів із власної ініціативи.

41. Положення пункту 9 частини першої статті 19 КАС України передбачають, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах щодо оскарження рішень атестаційних, конкурсних, медико-соціальних експертних комісій, експертних команд з оцінювання повсякденного функціонування особи та інших подібних органів, рішення яких є обов`язковими для органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших осіб.

42. Відповідно до висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 17 березня 2020 року у справі №240/7133/19, від 25 вересня 2018 року у справі №804/800/16 та від 26 вересня 2018 року у справі №817/820/16, суд не може здійснювати власну оцінку підставності прийняття певного висновку МСЕК, оскільки суди не є спеціалізованими установами в медичній сфері і тому оцінка підставності висновку МСЕК виходить за межі необхідного дослідження в контексті застосування норм матеріального права. Суд вправі перевірити законність висновку МСЕК лише в межах дотримання процедури прийняття цього висновку на підставі приписів законодавчих актів про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності.

43. Отже предметом судового перегляду є перевірка дотримання відповідачем порядку ухвалення оскаржуваного рішення.

44. Верховний Суд зауважує, що оцінювання функціонування особи є комплексною процедурою, де суд не може підміняти спеціалізований орган у визначенні медичних діагнозів. Водночас принцип «належного урядування» зобов`язує Центр оцінювання не просто констатувати зміну строку інвалідності, а навести у рішенні чіткі мотиви порівняно з попереднім безстроковим висновком МСЕК. Відсутність таких мотивів може бути ознакою порушення вимог щодо обґрунтованості адміністративного акта (частина друга статті 2 КАС України).

45. Спеціальним законом, який визначає основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні і гарантує рівні з усіма іншими громадянами можливості для участі в економічній, політичній і соціальній сферах життя суспільства, створення необхідних умов, які дають можливість інвалідам вести повноцінний спосіб життя згідно з індивідуальними здібностями і інтересами, є Закон України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» від 21 березня 1991 року №875-ХІІ (далі - Закон №875-ХІІ).

46. Відповідно до частини першої статті 2 Закону №875-ХІІ особою з інвалідністю є особа зі стійким розладом функцій організму, що при взаємодії із зовнішнім середовищем може призводити до обмеження її життєдіяльності, внаслідок чого держава зобов`язана створити умови для реалізації нею прав нарівні з іншими громадянами та забезпечити її соціальний захист.

47. Згідно з частиною першою статті 3 Закону №875-ХІІ інвалідність повнолітній особі встановлюється за результатами оцінювання повсякденного функціонування особи, проведеного експертною командою з оцінювання повсякденного функціонування особи у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

48. На підставі частини другої статті 6 Закону №875-ХІІ особа (її уповноважений представник) має право оскаржити рішення медико-соціальної експертної комісії, експертних команд з оцінювання повсякденного функціонування особи в порядку адміністративного оскарження відповідно до Закону України «Про адміністративну процедуру» з урахуванням особливостей, встановлених Основами законодавства України про охорону здоров`я, та/або в судовому порядку.

49. Основні засади створення правових, соціально-економічних, організаційних умов для усунення або компенсації наслідків, спричинених стійким порушенням здоров`я організму, функціонування системи підтримання особами з інвалідністю фізичного, психічного, соціального благополуччя, сприяння їм у досягненні соціальної та матеріальної незалежності визначає Закон України «Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні» від 06 жовтня 2015 року №2961-IV (далі - Закон №2961-IV).

50. За визначенням, наведеним в абзаці 4 частини першої статті 1 Закону №2961-IV інвалідність - міра втрати здоров`я у зв`язку із захворюванням, травмою (її наслідками) або вродженими вадами, що при взаємодії із зовнішнім середовищем може призводити до обмеження життєдіяльності особи, внаслідок чого держава зобов`язана створити умови для реалізації нею прав нарівні з іншими громадянами та забезпечити її соціальний захист.

51. Передумовою виникнення спірних правовідносин стало введення Указом Президента України від 22 жовтня 2024 року №732/2024 в дію Рішення Ради національної безпеки і оборони України від 22 жовтня 2024 року «Щодо протидії корупційним та іншим правопорушенням під час встановлення інвалідності посадовим особам державних органів» (далі - Рішення РНБО), яким рекомендовано Офісу Генерального прокурора, Службі безпеки України, Державному бюро розслідувань, Національній поліції України, Національному антикорупційному бюро України прозвітувати у місячний строк про вжиті заходи реагування щодо виявлення, розслідування та протидії корупційним й іншим кримінальним правопорушенням під час встановлення інвалідності посадовим особам державних органів. За результатами проведеної роботи запропонувати відповідні кадрові та організаційні рішення.

52. Підпунктом «б» пункту 2 Рішення РНБО делеговано Кабінету Міністрів України забезпечити утворення Міністерством охорони здоров`я України разом з Державним бюро розслідування, Службою безпеки України, Національною поліцією України, обласними, Київською міською військовими адміністраціями у тижневий строк робочі групи із перевірки рішень медико-соціальних експертних комісій щодо встановлення інвалідності посадовим особам відповідних державних органів.

53. Вказане рішення ухвалене в умовах воєнного стану України з метою захисту національної безпеки.

54. На виконання Рішення РНБО Кабінет Міністрів України прийняв постанови «Про внесення зміни до пункту 4 Положення про медико-соціальну експертизу» від 25 жовтня 2024 року №1207 та «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 03 грудня 2009 року №1317» від 08 листопада 2024 року №1276, якими вніс зміни до постанови Кабінету Міністрів України «Питання медико-соціальної експертизи» від 03 грудня 2009 року №1317.

55. Згідно з пунктом 4 Положення про медико-соціальну експертизу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 грудня 2009 року №1317 (далі - Положення №1317) з урахуванням змін, внесених зазначеними вище постановами Уряду України, МОЗ утворює Центральну медико-соціальну експертну комісію МОЗ, визначає її голову та заступника голови. За рішенням МОЗ права та обов`язки Центральної медико-соціальної експертної комісії МОЗ можуть бути покладені на підприємство, установу або організацію, що належить до сфери управління МОЗ та має ліцензію на провадження господарської діяльності з медичної практики. Документи, оформлені Центральною медико-соціальною експертною комісією МОЗ, підписуються її головою або заступником голови (у разі відсутності голови) та засвідчуються штампом Центральної медико-соціальної експертної комісії МОЗ.

56. На виконання Рішення РНБО наказом Міністерства охорони здоров`я України «Про покладання прав та обов`язків Центральної медико-соціальної експертної комісії МОЗ» від 26 жовтня 2024 року №1809:

- права та обов`язки Центральної медико-соціальної експертної комісії МОЗ покладено на відповідача у справі з дати підписання наказу. Затверджено Положення про Центральну медико-соціальну експертну комісію МОЗ (далі - Положення №1809);

- зазначено, що виконуючій обов`язки державного закладу «Центральна медико-соціальна експертна комісія Міністерства охорони здоров`я України» (Валентині Зражевській) протягом двох робочих днів з дати підписання цього наказу забезпечити передачу медико-експертних справ, скарг та документів, які пов`язані з виконанням повноважень Центральної медико-соціальної експертної комісії МОЗ, до державної установи «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» згідно з актом приймання-передачі;

- в процесі передачі медико-експертних справ та скарг відображати їх черговість для подальшого розгляду з урахування реєстрації в державному закладі «Центральна медико-соціальна експертна комісія Міністерства охорони здоров`я України».

57. Відповідно до пунктів 1, 2 Положення №1809 Центральна медико-соціальна експертна комісія МОЗ утворюється Міністерством охорони здоров`я України. За рішенням МОЗ права та обов`язки Центральної медико-соціальної експертної комісії МОЗ можуть бути покладені на підприємство, установу або організацію, що належить до сфери управління МОЗ та має ліцензію на провадження господарської діяльності з медичної практики.

58. 15 листопада 2024 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову №1338 «Деякі питання запровадження оцінювання повсякденного функціонування особи» (далі - постанова КМУ №1338) (положення якої в повному обсязі набули чинності з 01 січня 2025 року), якою затверджені: Положення про експертні команди з оцінювання повсякденного функціонування особи; Порядок проведення оцінювання повсякденного функціонування особи; Критерії направлення на проведення оцінювання повсякденного функціонування особи; Порядок функціонування електронної системи щодо оцінювання повсякденного функціонування особи; Критерії встановлення інвалідності.

59. Абзацами 3 та 7 пункту 3 постанови КМУ №1338 установлено, що повноваження, права і обов`язки медико-соціальних експертних комісій щодо проведення медико-соціальної експертизи, а також повноваження, права і обов`язки Центральної медико-соціальної експертної комісії Міністерства охорони здоров`я припиняються 31 грудня 2024 року. Перевірка обґрунтованості рішень медико-соціальних експертних комісій, прийнятих до моменту припинення їх повноважень, прав і обов`язків, проводиться Центром оцінювання функціонального стану особи в порядку, встановленому для перевірки обґрунтованості рішень експертних команд відповідно до Порядку проведення оцінювання повсякденного функціонування особи, затвердженого цією постановою.

60. Відповідно до пункту 7 Положення №1338, та пункту 8 Положення про Міністерство охорони здоров`я України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 року №267 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 24 січня 2020 року №90), Наказом Міністерства охорони здоров`я України «Про покладання прав та обов`язків Центру оцінювання функціонального стану особи» від 03 грудня 2024 року №2022:

1) Права та обов`язки Центру оцінювання функціонального стану особи покладено на державну установу «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» (ідентифікаційний код згідно з ).

2) Затверджено Положення про Центр оцінювання функціонального стану особи (далі - Положення №2022).

3) Визнано таким, що втратив чинність, Наказ Міністерства охорони здоров`я «Про покладання прав та обов`язків Центральної медико-соціальної експертної комісії МОЗ» України від 26 жовтня 2024 року №1809 (у редакції Наказу Міністерства охорони здоров`я України від 13 листопада 2024 року №1900).

61. Згідно з пунктом 10 Положення №2022 Центр оцінювання:

1) надає організаційно-методичне консультування експертним командам;

2) залучає лікарів закладів охорони здоров`я незалежно від форми власності за їх згодою (за необхідності) до роботи Центру оцінювання;

3) проводить перевірку обґрунтованості рішень, прийнятих експертними командами або медико-соціальними експертними комісіями:

- на виконання постанови слідчого, прокурора, ухвали слідчого судді або рішення, ухвали суду - стосовно особи, зазначеної в постанові слідчого, прокурора, ухвалі слідчого судді або рішенні, ухвалі суду;

- за результатами моніторингу проведення оцінювання повсякденного функціонування особи.

Якщо за результатами перевірки обґрунтованості прийнято рішення про необхідність проведення повторного оцінювання особи, про це повідомляється особі, повторне оцінювання якої повинне бути проведено, на адресу її електронної пошти, а в разі відсутності електронної пошти - шляхом надсилання в паперовій формі протягом п`яти календарних днів засобами поштового зв`язку рекомендованого листа з повідомленням про вручення на адресу задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування), а також відображається в електронній системі щодо оцінювання повсякденного функціонування особи для лікаря, який направив на оцінювання, щодо якого проводиться перевірка обґрунтованості рішення. Оцінювання в такому випадку здійснюється на підставі медичних документів, сформованих за результатами повного медичного обстеження та необхідних досліджень, проведених на базі державної установи «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» або Вінницького національного медичного університету імені М.І. Пирогова;

4) здійснює обмін інформацією з питань, пов`язаних з організацією проведення оцінювання, відповідно до цього Положення;

5) узагальнює, аналізує та інформує МОЗ та правоохоронні органи про випадки необґрунтованого прийняття рішень експертними командами;

6) розглядає скарги на рішення експертних команд щодо результатів оцінювання та рішення медико-соціальних експертних комісій щодо результатів медико-соціальної експертизи;

7) перевіряє під час оскарження рішення експертних команд обґрунтованість рішень, прийнятих під час оцінювання та встановлення інвалідності, розглядає медичні документи та проводить оцінювання, за результатами якого приймає рішення щодо скасування, підтвердження або формування нового рішення.

У такому випадку оцінювання за рішенням Центру оцінювання проводиться на підставі медичних документів, сформованих за результатами повного медичного обстеження та проведених необхідних досліджень на базі одного із закладів охорони здоров`я, куди направлено особу Центром оцінювання, але обов`язково з урахуванням екстериторіального принципу.

У разі відмови особи від повного медичного обстеження, проведення необхідних досліджень та/або неприбуття такої особи, крім випадків наявності виключних підстав, приймається рішення про скасування попереднього рішення експертної команди. Виключними підставами для таких осіб для перенесення строків медичних обстежень є відрядження, тимчасова непрацездатність або мобілізація до Збройних Сил та інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення з правоохоронними функціями;

8) проводить оцінювання повсякденного функціонування особи з числа діючих або колишніх військовослужбовців, СБУ;

9) надсилає, в разі наявності технічної можливості, до Єдиної інформаційної системи соціальної сфери відомості про результати проведеного оцінювання шляхом електронної інформаційної взаємодії державних електронних інформаційних ресурсів «Трембіта»;

10) у триденний строк надсилає витяг з рішення, що формується в електронній системі щодо оцінювання повсякденного функціонування особи у зв`язку з прийнятим рішенням, до територіального органу Пенсійного фонду України або структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у мм. Києві та Севастополі держадміністрацій (військових адміністрацій), виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад (для особи, у яких причиною інвалідності є інвалідність з дитинства).

За наявності технічної можливості отримання зазначених відомостей здійснюється шляхом доступу суб`єкта надання публічних (електронних публічних) послуг до відповідних інформаційно-комунікаційних систем або в автоматичному режимі шляхом електронної інформаційної взаємодії між інформаційно-комунікаційними системами через систему електронної взаємодії таких систем;

11) у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності повідомляє територіальному центру комплектування та соціальної підтримки про призовників та військовозобов`язаних відповідно до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 року №1487.

За наявності технічної можливості отримання зазначених відомостей здійснюється шляхом доступу суб`єкта надання публічних (електронних публічних) послуг до відповідних інформаційно-комунікаційних систем або в автоматичному режимі шляхом електронної інформаційної взаємодії між інформаційно-комунікаційними системами через систему електронної взаємодії таких систем;

12) забезпечує для громадян України, які знаходяться на території держав, з якими укладено відповідні міждержавні договори (угоди):

- переклад українською мовою медичних формулярів, що передаються з території цих держав, форма яких затверджується міждержавними договорами (угодами);

- проведення оцінювання таких осіб.

Рішення про встановлення інвалідності може прийматися під час заочного розгляду справи за результатами медичного обстеження в країні перебування відповідно до міждержавних договорів (угод);

13) щороку збирає та подає до Міністерства охорони здоров`я України в терміни, визначені законодавством, Звіт про причини інвалідності, показання до медичної, професійної і соціальної реабілітації.

14) здійснює інші функції, визначені законодавством.

Реалізація функцій Центру оцінювання, визначених підпунктами 3, 6, 7, 8 цього пункту, забезпечується експертними командами Центру оцінювання.

62. Абзацом другим пункту 8 Положення №1338 встановлено, що Центр оцінювання функціонального стану особи проводить перевірку обґрунтованості рішень, прийнятих експертними командами або медико-соціальними експертними комісіями: на виконання постанови слідчого, прокурора, ухвали слідчого судді або рішення, ухвали суду - стосовно особи, зазначеної в постанові слідчого, прокурора, ухвалі слідчого судді або рішенні, ухвалі суду; за результатами моніторингу проведення оцінювання повсякденного функціонування особи.

63. Відповідно до пункту 18 Положення №2022 Центр оцінювання має право:

- одержувати від державних органів, закладів охорони здоров`я, підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності і виду їх діяльності відомості, необхідні для роботи експертних команд Центру оцінювання;

- направляти особу, що звертається для встановлення інвалідності, до закладів охорони здоров`я для проведення додаткового медичного обстеження з метою уточнення діагнозу і призначення відповідного лікування;

- залучати до роботи Центру оцінювання лікарів закладів охорони здоров`я державної форми власності, за їх згодою;

- допускати за письмовою заявою особи, що звертається для встановлення інвалідності, уповноваженого представника особи на розгляд експертної команди Центру оцінювання;

- розглядати скарги очно, заочно або з використанням методів і засобів телемедицини відповідно до критеріїв визначення форми проведення оцінювання повсякденного функціонування особи, встановлених у додатку 1 до Порядку проведення оцінювання повсякденного функціонування особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 листопада 2024 року №1338, та відповідних клопотань особи.

64. Верховний Суд бере до уваги положення статті 25 Закону №2073-IX, якою врегульовано питання адміністративного правонаступництва. Передача повноважень від Центральної медико-соціальної експертної комісії до державної установи, визначеної наказом МОЗ №2022 як Центр оцінювання функціонального стану особи, свідчить про повний перехід компетенції у відповідній сфері.

65. Відповідно до частини другої статті 25 зазначеного Закону правонаступник продовжує здійснення функцій і повноважень попереднього органу у межах та спосіб, встановлених законодавством. Такий перехід охоплює не лише реалізацію наданих прав, а й виконання обов`язків щодо забезпечення законності раніше прийнятих індивідуальних актів шляхом застосування передбачених спеціальним нормативним регулюванням механізмів перевірки та контролю.

66. Таким чином, з 26 жовтня 2024 року на відповідача було покладено права та обов`язки Центральної медико-соціальної експертної комісії МОЗ України, а з 03 грудня 2024 року на відповідача покладено права та обов`язки Центру оцінювання функціонального стану особи.

67. Положення пункту 10 Порядку №1338 передбачають, що рішення про встановлення інвалідності, прийняті до набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 15 листопада 2024 року №1338 «Деякі питання запровадження оцінювання повсякденного функціонування особи», переглядаються Центром оцінювання функціонального стану особи з дотриманням вимог, встановлених цим Порядком.

68. Пунктом 51 Порядку проведення оцінювання повсякденного функціонування особи визначено, що Центр оцінювання функціонального стану особи проводить перевірку обґрунтованості рішень, прийнятих під час оцінювання та/або прийнятих медико-соціальними експертними комісіями:

- на виконання постанови слідчого, прокурора, ухвали слідчого судді стосовно особи, зазначеної у постанові слідчого, прокурора або ухвалі слідчого судді;

- за запитом робочої групи із забезпечення здійснення моніторингу у сфері оцінювання повсякденного функціонування особи, утвореної керівником обласної, Київської міської держадміністрації (військової адміністрації) (далі - робоча група з моніторингу);

- за результатами моніторингу оцінювання, здійснення якого забезпечується Центром оцінювання функціонального стану особи.

69. Порядок здійснення моніторингу оцінювання повсякденного функціонування особи затверджується МОЗ.

70. До складу робочих груп з моніторингу за їх згодою можуть входити медичні працівники, представники територіальних органів (підрозділів) Пенсійного фонду України, Національної поліції, Державного бюро розслідувань, СБУ, Національного антикорупційного бюро, громадських об`єднань, які провадять діяльність у сфері запобігання та/або протидії корупції.

71. Робоча група з моніторингу:

- здійснює моніторинг рішень, прийнятих експертними командами та медико-соціальними експертними комісіями, які провадили діяльність у межах відповідного регіону;

- формує запити до Центру оцінювання функціонального стану особи щодо перевірки обґрунтованості рішень, що підлягають моніторингу, у разі виявлення ознак систематичного необґрунтованого прийняття рішень окремими експертними командами та/або медико-соціальними експертними комісіями.

72. Членам робочих груп з моніторингу забезпечується доступ до інформації про рішення, прийняті експертними командами та медико-соціальними експертними комісіями (без зазначення наявних у таких рішеннях персональних даних осіб, яким проведено оцінювання, та осіб, які входять до складу відповідних експертних команд та комісій).

73. Якщо за результатами перевірки прийнято рішення про необхідність проведення повторного оцінювання, про це повідомляється особі, повторне оцінювання якої повинно бути проведено, рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) та на адресу її електронної пошти (за наявності), а також відображається в електронній системі для лікаря, який направив, обґрунтованість рішення за яким перевіряється.

74. Оцінювання в такому разі проводиться на підставі медичних документів, сформованих за результатами повного медичного обстеження та проведених необхідних досліджень на базі державної установи «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» або Науково-дослідного інституту реабілітації осіб з інвалідністю навчально-наукового лікувального комплексу Вінницького національного медичного університету імені М.І. Пирогова.

75. За результатами перевірки обґрунтованості рішень та оцінювання Центр оцінювання функціонального стану особи приймає рішення щодо скасування, підтвердження або формування нового рішення. У разі відмови особи, зазначеної у постанові слідчого, прокурора або ухвалі слідчого судді, від повного медичного обстеження, проведення необхідних досліджень та/або неприбуття такої особи, крім випадків наявності виключних підстав, до державної установи «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» або Науково-дослідного інституту реабілітації осіб з інвалідністю навчально-наукового лікувального комплексу Вінницького національного медичного університету імені М.І. Пирогова приймається рішення про скасування попереднього рішення експертної команди або медико-соціальної експертної комісії. Виключними підставами для таких осіб для перенесення строків медичних обстежень є відрядження, тимчасова непрацездатність або мобілізація до Збройних Сил та інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення з правоохоронними функціями.

76. Здійснивши системний аналіз вищенаведених положень Порядку №1338 у взаємозв`язку з нормами процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що відповідач у цих правовідносинах виступає як суб`єкт владних повноважень, чия діяльність підпадає під дію пункту 9 частини першої статті 19 КАС України. Зазначена норма прямо відносить до юрисдикції адміністративних судів спори щодо оскарження рішень експертних команд з оцінювання повсякденного функціонування особи, оскільки такі рішення є обов`язковими для органів державної влади та інших осіб.

У межах цієї спеціальної компетенції відповідач має право проводити перевірку обґрунтованості рішень МСЕК стосовно відповідної особи не лише за її ініціативою або у разі настання встановленого строку, а й за наявності чітко визначених підстав, що випливають з його контрольно-моніторингових функцій. Такими підставами можуть бути:

- на виконання постанови слідчого, прокурора, ухвали слідчого судді;

- за запитом робочої групи з моніторингу;

- за результатами внутрішнього моніторингу, здійснення якого забезпечується безпосередньо Центром оцінювання функціонального стану особи.

77. Отже визначальним для перевірки дотримання відповідачем порядку здійснення перевірки оскаржуваного рішення є встановлення підставності його перегляду.

78. Відповідач, посилаючись вимоги Порядку №1338, зазначав, що на його адресу надійшов лист Територіального управління Державного бюро розслідувань у місті Мелітополі від 08 лютого 2025 року в рамках кримінального провадження №0000618 від 21 серпня 2024 року, за запитом відповідної робочої групи із забезпечення здійснення моніторингу у сфері оцінювання повсякденного функціонування особи, яким відповідача зобов`язано здійснити перевірку обґрунтованості рішень щодо зазначених у додатку до запиту осіб (зокрема й позивача - ОСОБА_1 ), що й стало підставою для здійснення перегляду його справи.

79. У контексті оцінки підставності ініціювання перевірки колегія суддів враховує правову позицію Судової палати Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, викладену у постанові від 07 серпня 2019 року у справі №826/2212/17, відповідно до якої органи державної влади та їх посадові особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого, прийняті у межах кримінального провадження, до моменту їх скасування у встановленому КПК України порядку.

80. Якщо документ правоохоронного органу, на який посилається відповідач, має характер процесуального акта, прийнятого в межах кримінального провадження, та є обов`язковим до виконання, його отримання створює для відповідача правовий обов`язок реагування у межах компетенції, визначеної пунктом 51 Порядку №1338.

81. Водночас для визнання такого документа належною підставою у розумінні пункту 51 Порядку №1338 судам необхідно встановити його процесуальну природу та відповідність формі, передбаченій законом. Сам по собі лист правоохоронного органу без з`ясування, чи є він процесуальним рішенням у межах кримінального провадження або належним запитом робочої групи з моніторингу, не може автоматично свідчити про виникнення у відповідача обов`язку проведення перевірки.

82. Колегія суддів наголошує, що принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі передбачає активну роль суду в адміністративному процесі, що відрізняє його від суто змагальної моделі судочинства. Коли у змагальному процесі суд обмежується оцінкою доводів і доказів, поданих сторонами, то в адміністративному судочинстві суд зобов`язаний забезпечити повне та всебічне з`ясування всіх обставин, необхідних для ухвалення справедливого та об`єктивного рішення.

83. Суд самостійно визначає коло обставин, які підлягають встановленню для правильного вирішення спору, не лише досліджує надані сторонами докази, а й оцінює їхню достовірність (стаття 75 КАС України) та достатність (стаття 76 КАС України).

84. У разі потреби суд має право витребовувати додаткові докази, звертати увагу учасників процесу на прогалини в доказовій базі та пропонувати їм надати уточнені або нові матеріали.

85. При цьому саме на суб`єкта владних повноважень покладається розширений обов`язок доказування, зокрема він зобов`язаний подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, що можуть слугувати доказами у справі (абзац другий частини другої статті 77 КАС України).

86. Принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі кореспондується з принципом офіційності адміністративної процедури, закріпленим у пункті 11 статті 4 Закону №2073-IX.

87. Колегія суддів враховує, що відповідно до статті 16 Закону №2073-IX адміністративний орган зобов`язаний з власної ініціативи з`ясувати всі обставини, які мають значення для прийняття рішення, а у разі потреби - витребувати необхідні документи та відомості. Згідно з частиною другою статті 52 цього Закону адміністративний орган самостійно отримує документи та інформацію, якими володіють інші органи державної влади, якщо такі дані є необхідними для здійснення провадження.

88. Тобто, обов`язок всебічного з`ясування обставин лежить як на суді, так і на суб`єкті владних повноважень, оскільки його дії також є частиною адміністративної процедури.

89. Суди першої та апеляційної інстанцій мали врахувати цей принцип і не обмежуватися лише формальним оцінюванням наданих сторонами доказів, а активно сприяти з`ясуванню всіх обставин у справі.

90. Принцип офіційності сприяє реалізації основних засад адміністративного судочинства - законності, об`єктивності та справедливості, забезпечує баланс між активною участю сторін у процесі та відповідальністю суду за всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин справи.

91. Зазначене узгоджується з висновками щодо застосування норм процесуального права, викладених у постановах Верховного Суду від 29 листопада 2019 року у справі №818/154/16 та від 20 квітня 2021 року у справі №817/1269/17.

92. Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (частина перша статті 72 КАС України).

93. Такі дані встановлюються, зокрема, письмовими, речовими і електронними доказами (частина друга статті 72 КАС України).

94. З огляду на частини першу та четверту статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні; надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

95. На переконання колегії суддів, суди першої та апеляційної інстанцій помилково застосували до доказування в адміністративній справі підхід, характерний для цивільного процесу, в якому тягар доказування лежить виключно на учасниках без активного втручання суду в збір доказів.

96. На відміну від цивільного процесу, де сторони самостійно доводять обставини на рівних умовах, в адміністративному процесі змагальність поєднується з принципом офіційності (частина четверта статті 9 КАС України), що передбачає активну роль суду в з`ясуванні всіх обставин справи, витребуванні додаткових доказів.

97. Суд першої інстанції в ухвалі від 06 червня 2025 року прямо зобов`язував відповідача надати копію оскаржуваного рішення та докази, які б підтверджували, що перевірка рішення МСЕК щодо позивача, здійснена відповідачем на підставі запиту робочої групи із забезпечення моніторингу в сфері оцінювання, як це передбачено підпунктом 2 пункту 8 Порядку №1338.

98. Суди, всупереч законодавчій вимозі щодо необхідності офіційного з`ясування всіх обставин у справі, лише констатували, що відповідач таких доказів не надав.

99. Колегія суддів зазначає, що судами попередніх інстанцій не було дотримано принципу офіційного з`ясування всіх обставин справи, передбаченого статтею 9 КАС України. Суди обмежилися лише констатацією відсутності у матеріалах справи листа ДБР, хоча саме цей документ був покладений відповідачем в основу обґрунтування його компетенції. Не вживши заходів щодо витребування цього доказу, суди позбавили себе можливості надати йому належну правову оцінку в порядку статті 90 КАС України, що призвело до передчасного висновку про непідтвердженість підстав для проведення перевірки. Таким чином, судами надано оцінку фактичним обставинам справи на підставі неповного обсягу доказів, що є порушенням норм процесуального права.

100. Зважаючи на те, що підставою перегляду статусу позивача стали матеріали кримінального провадження, доступ до яких для учасників справи може бути обмеженим, суд - в силу принципу офіційного з`ясування обставин - зобов`язаний самостійно витребувати відповідні запити правоохоронних органів. Лише після дослідження змісту цих документів суд може встановити, чи була перевірка Центру законним реагуванням у межах компетенції, чи вона відбулася за відсутності належних правових підстав.

101. Колегія суддів зазначає, що документ правоохоронного органу, підготовлений у межах кримінального провадження, за умови його належного дослідження судами попередніх інстанцій, може свідчити про наявність передбаченої пунктом 51 Порядку №1338 підстави для ініціювання перевірки рішення МСЕК.

102. Отже, ініціювання перевірки та витребування інформації у правоохоронних органів відповідає загальним засадам адміністративної процедури, що передбачають активну роль органу у встановленні фактичних обставин.

103. Щодо доводів представника позивача про те, що Установа, здійснюючи перегляд рішення МСЕК, не витребувала медико-експертну справу з Комунального некомерційного підприємства «Міська лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги» Запорізької міської ради, що, на думку представника позивача, вказує на порушення процедури ухвалення рішення, колегія суддів зазначає таке.

104. Відповідно до пункту 14 Порядку №1338 Оцінювання проводиться з використанням електронної системи після початку її функціонування та електронної системи охорони здоров`я.

105. У разі відсутності технічної можливості використовувати електронну систему, інформація про яку оприлюднюється на офіційному веб-сайті МОЗ, розгляд справ здійснюється із застосуванням паперового документообігу з урахуванням таких особливостей:

- направлення на оцінювання, протоколи розгляду експертною командою та рішення експертної команди оформлюються в паперовій формі. Форми зазначених документів затверджуються МОЗ;

- направлення на оцінювання власноручно підписується лікарем, який направив на оцінювання, та скріплюється печаткою закладу охорони здоров`я (за наявності), в якому працює такий лікар;

- протоколи розгляду експертною командою та рішення експертної команди власноручно підписуються усіма членами експертної команди та скріплюються печаткою закладу охорони здоров`я (за наявності), на базі якого функціонує відповідна експертна команда;

- рішення експертної команди та зазначені документи підлягають внесенню до електронної системи не пізніше ніж протягом наступного робочого дня після появи технічної можливості.

106. Таким чином, наявність паперової справи не може бути єдиним або виключним джерелом інформації для прийняття рішення Центром оцінювання функціонального стану особи.

107. Згідно з абзацом другим пункту 29 Порядку №1338 у разі проведення повторного оцінювання експертна команда може зробити запит на отримання справи медико-соціальної експертизи або отримати доступ до результатів попередніх оцінювань, що містяться в електронній системі. Розгляд справи зупиняється на строк, необхідний для отримання доступу до справи.

108. Використання сполучника «або» у вищенаведеному положенні Порядку вказує на альтернативність джерел інформації. Водночас застосування слова «може» означає, що витребування паперової справи є правом Центру, яке він реалізує лише за умови недостатності даних у електронних реєстрах.

109. Отже Порядок №1338 не містить імперативної вимоги щодо обов`язкового витребування паперової медико-експертної справи, водночас положення цього порядку сформовані таким чином, щоб надати перевагу саме електронним примірникам таких справ.

110. Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що відсутність у відповідача паперової медико-експертної справи не свідчить про відсутність підстав для перегляду, оскільки Порядок №1338 надає право відповідачу здійснювати перегляд рішень МСЕК на основі електронних записів у електронній системі охорони здоров`я та скан-копій документів, що містяться в системі. Витребування паперової справи є лише одним із способів отримання інформації, а не обов`язковою передумовою чинності рішення.

111. У контексті поточної реформи системи МСЕК, перехід до цифрового алгоритму оцінювання функціонального стану особи має на меті мінімізацію корупційних ризиків, пов`язаних саме з паперовим документообігом. Відтак, пріоритет відомостей з Електронної системи охорони здоров`я над паперовою медико-експертною справою є не лише технологічною зміною, а й правовою гарантією прозорості процедури. Відсутність примірника справи у Центрі оцінювання не може бути безумовною підставою для скасування рішення, якщо медичні дані були доступні в електронному вигляді.

112. Оцінюючи доводи про встановлення інвалідності строком на 1 рік, Суд враховує вимоги статті 6 Закону №2073-IX щодо здійснення дискреційних повноважень. Адміністративний орган повинен обирати рішення, виходячи з мети, з якою йому надано такі повноваження. У даному випадку метою діяльності Центру є забезпечення об`єктивності та законності встановлення статусів. Відповідно до статті 86 Закону №2073-IX, орган має право відкликати або змінити адміністративний акт у разі виявлення його невідповідності закону або новим фактичним обставинам. Встановлення строку для переогляду є заходом, що забезпечує баланс між приватним інтересом особи та публічним інтересом щодо верифікації соціальних виплат, і не є автоматичним позбавленням статусу в розумінні Закону №2073-IX, а є формою реалізації контрольної функції держави, спрямованої на перевірку відповідності раніше прийнятого рішення вимогам законодавства, з урахуванням критеріїв, визначених постановою КМУ №10.

113. Впровадження механізмів екстериторіального моніторингу рішень МСЕК в умовах воєнного стану переслідує легітимну мету - захист національної безпеки та забезпечення справедливості у розподілі соціальних ресурсів держави. Встановлення інвалідності «безстроково» не створює «абсолютного імунітету» від перевірки обґрунтованості такого статусу, якщо існують об`єктивні сумніви у законності його отримання. Перегляд таких рішень є формою реалізації принципу належного урядування, де держава на підставі закону виправляє можливі системні помилки задля захисту суспільного інтересу.

114. Разом з тим реалізація контрольних повноважень Центру оцінювання не може здійснюватися поза межами чітко визначених процедурних гарантій. Під час нового розгляду суду належить перевірити не лише наявність формальної підстави для ініціювання перевірки, а й дотримання вимог щодо мотивованості прийнятого рішення та належного інформування особи про його ухвалення.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

115. З огляду на частину другу статті 353 КАС України порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, є підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий розгляд.

116. Частина четверта статті 353 КАС України передбачає, що справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення допущені тільки цим судом. В усіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

117. Суди першої та апеляційної інстанцій не дослідили зібрані у справі докази та не встановили обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.

118. Зокрема, потребують додаткового з`ясування такі обставини: витребувати та дослідити лист Територіального управління Державного бюро розслідувань від 08 лютого 2025 року, що був підготовлений у межах кримінального провадження №0000618 від 21 серпня 2024 року на запит робочої групи, уповноваженої на здійснення моніторингу у сфері оцінювання повсякденного функціонування, та з`ясування, у зв`язку з цим, законності ініціювання перевірки рішення МСЕК №768 від 07 жовтня 2024 року.

119. Порушення норм процесуального права, що унеможливили встановлення фактичних обставин, допущені судом першої інстанції та які не були усунуті судом апеляційної інстанції, зумовлює необхідність направлення справи до суду першої інстанції для нового розгляду відповідно до частини четвертої статті 353 КАС України.

120. Суд також зауважує, що у випадку повторного виявлення під час нового розгляду справи фактів неналежного виконання учасниками справи їхніх процесуальних обов`язків (зокрема, щодо надання витребуваних судом доказів) або встановлення порушень закону з боку суб`єктів владних повноважень, суд першої інстанції не обмежений у праві скористатися механізмом, передбаченим статтею 249 КАС України, щодо постановлення окремої ухвали з метою усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону чи процесуальних норм.

121. Враховуючи зазначене, Верховний Суд вважає, що касаційну скаргу Державної установи «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» слід задовольнити частково, рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 07 липня 2025 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 08 жовтня 2025 року скасувати, а справу №280/4630/25 - направити до суду першої інстанції на новий розгляд.

Щодо розподілу судових витрат

122. Відповідно до частини шостої статті 139 КАС України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

123. Оскільки Верховний Суд не змінює судових рішень та не ухвалює нове, розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статтями 345, 353, 355, 356 КАС України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Державної установи «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» задовольнити частково.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 07 липня 2025 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 08 жовтня 2025 року у справі №280/4630/25 скасувати.

Справу №280/4630/25 направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Я.О. Берназюк

Судді В.М. Кравчук

С.М. Чиркін