Справа № 620/1929/26
Суддя: Марія ДУБІНА
Дата ухвалення: 2026-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

23 лютого 2026 року Чернігів Справа № 620/1929/26

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі судді Дубіної М.М., розглянувши в порядку письмового провадження заяву представника позивача про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними та скасування пунктів наказу, зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

20.02.2026 ОСОБА_1 звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом (зареєстрований у суді 23.02.2026), у якому просить:

визнати протиправним та скасувати пункт 2 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) «Про результати службового розслідування» від 21.01.2026 №407/нод, в частині притягнення до підвищеної матеріальної відповідальності на суму 187 065, 80 грн командира розвідувальної роти військової частини НОМЕР_1 молодшого лейтенанта ОСОБА_1 за неналежне виконання ним своїх службових обов`язків, передбачених статтею 111 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №XIV, абзацом 3 пунктом 4 Інструкції про організацію обліку, зберігання і видачі стрілецької зброї та боєприпасів у Збройних силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 29.06.2005 №359, що спричинило неправомірну нестачу стрілецької зброї служби засобів ближнього бою та розвідки озброєння логістики військової частини НОМЕР_1 , а саме: 9 мм. пістолет ФОРТ-14ТП №150864, 2019 року виготовлення - 1 комплект; 9 мм. пістолет ПМ № XT1451, 1979 року виготовлення -1 комплект, у відповідності до пункту 3 статті 6 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі»;

визнати протиправним та скасувати пункт 3 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) «Про результати службового розслідування» від 21.01.2026 №407/нод, в частині накладення дисциплінарного стягнення «зауваження», на командира розвідувальної роти військової частини НОМЕР_1 молодшого лейтенанта ОСОБА_1 за неналежне виконання ним своїх службових обов`язків, передбачених статтею 111 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України затвердженого Законом України від 24.03.1999 № XIV, абзацом 3 пунктом 4 Інструкції про організацію обліку, зберігання і видачі стрілецької зброї та боєприпасів у Збройних силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 29.06.2005 №359, що спричинило неправомірну нестачу стрілецької зброї служби засобів ближнього бою та розвідки озброєння логістики військової частини НОМЕР_1 , а саме: 9 мм. пістолет ФОРТ- 14ТП №150864, 2019 року виготовлення -1 комплект; 9 мм. пістолет ПМ № ХТ1451, 1979 року виготовлення - 1 комплект у відповідності до статті 48 Дисциплінарного статуту Збройних сил України;

визнати протиправним та скасувати пункт 6.1 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) «Про результати службового розслідування» від 21.01.2026 №407/нод, в частині утримання коштів в розмірі 20 відсотків із щомісячного грошового забезпечення командира розвідувальної роти військової частини НОМЕР_1 молодшого лейтенанта ОСОБА_1 до повного стягнення суми в розмірі 187 065,80 грн (сто вісімдесят сім тисяч шістдесят п`ять гривень вісімдесят копійок) у відповідності до частини першої статті 13 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі»;

визнати протиправним та скасувати пункт 7 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) «Про результати службового розслідування» від 21.01.2026 №407/нод, в частині начальнику штабу - заступнику командира військової частини НОМЕР_1 , відповідно до розділу 16 пункту 5 Положення про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260 (зі змінами), в рапорті на виплату щомісячної премії командиру розвідувальної роти військової частини НОМЕР_1 молодшому лейтенанту ОСОБА_1 вказати нуль відсотків встановленого розміру за січень місяць 2026 року.

Разом з позовною заявою подано заяву про забезпечення позову, у якій просить: забезпечити позов, шляхом зупинення дії пункту 6.1. наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) «Про результати службового розслідування» від 21.01.2026 №407/нод, щодо утримання коштів в розмірі 20 відсотків із щомісячного грошового забезпечення ОСОБА_1 до повного стягнення суми в розмірі 187 065,80 грн (сто вісімдесят сім тисяч шістдесят п`ять гривень вісімдесят копійок).

В обґрунтування заяви зазначає, що вжиття заходів забезпечення позову сприятиме запобіганню порушення його прав на отримання заробітної плати на час вирішення спору в суді, а в разі задоволення позову забезпечить можливість виконання рішення суду. Невжиття зазначених заходів забезпечення позову утруднить виконання рішення суду, оскільки у разі задоволення позовних вимог позивачу доведеться звертатися до суду з позовом про стягнення безпідставно набутих коштів, оскільки заявником вказується на фактичне порушення його прав та охоронюваних законом інтересів, наявна можливість існування небезпеки в заподіянні шкоди правам, свободам та інтересам до вирішення спору по суті та набрання рішенням законної сили.

Дослідивши заяву про забезпечення позову та наведені в ній обґрунтування для вжиття відповідних заходів підстави в їх сукупності, провівши аналіз положень чинного законодавства України, що регулює порядок забезпечення позову, суд зазначає таке.

Відповідно до частини першої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Згідно з частини першої статті 154 КАС України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

З наведених норм Кодексу адміністративного судочинства України вбачається, що загальною вимогою для розгляду і вирішення питання про забезпечення позову за ініціативою позивача є наявність відповідних підстав.

Тобто забезпечення адміністративного позову це вжиття судом, в провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи визначених законом заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача. Поряд з цим, обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

Відповідно до пункту 17 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06.03.2008 №2 «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства», під час розгляду адміністративних справ, за змістом яких при розгляді заяв про забезпечення позову суд має навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Інститут забезпечення позову є елементом права на судовий захист і спрямований на те, щоб не допустити незворотності певних наслідків відповідних дій щодо відновлення порушеного права. Вжиття заходів забезпечення позову належить до механізму захисту прав і свобод людини, зокрема в судовому порядку, і є гарантією їх захисту та відновлення, а отже, елементом правосуддя.

Забезпечення позову стосується всіх стадій судового провадження (підготовка, призначення, розгляд справи, виконання рішення) і є складовою комплексу заходів, спрямованих на охорону публічно-правового та матеріально-правового інтересу в адміністративному судочинстві, а також однією з гарантій реального виконання можливого позитивного для людини рішення, оскільки надає можливість суду до ухвалення постанови в адміністративній справі вжити заходів до забезпечення реалізації позовних вимог.

Отже застосування інституту забезпечення позову є дискреційним правом суду, а не його обов`язком, яке він реалізує залежно від обставин справи. Крім того спосіб у який вживаються заходи забезпечення адміністративного позову не може бути причиною порушення чи звуження прав інших осіб.

Суд звертає увагу на те, що обставини, на які посилається представник позивача у заяві про забезпечення позову, можуть бути встановлені судом тільки на підставі з`ясування фактичних обставин справи, оцінки належності, допустимості та достовірності як кожного доказу окремо, так і достатності та взаємного зв`язку наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за наслідком розгляду справи по суті.

У разі забезпечення позову суд фактично надасть правову оцінку спірним правовідносинам, до розгляду справи по суті, що у свою чергу, не відповідає завданням адміністративного судочинства та інституту забезпечення позову.

На переконання суду, можливе настання негативних наслідків не є беззаперечним доказом для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову.

До того ж забезпечивши позов у зазначений заявником спосіб, судом фактично вирішується спір без проведення правового аналізу та розгляду справи по суті, що не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.

Таким чином заява позивача про забезпечення позову ґрунтується лише на припущеннях, які не підтверджені доказами.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Суд, згідно частини першої статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Доводи заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову суд оцінює з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог.

Суд має переконатися в тому, чи існує реальна загроза невиконання, чи ускладнення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати заявник, позовним вимогам. Суд також враховує співмірність вимог заяви про забезпечення позову заявленим позовним вимогам та обставинам справи.

У ході розгляду поданої заяви судом не виявлено фактів існування, на час постановлення даної ухвали, очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам позивача до прийняття у справі судового рішення, або неможливості захисту таких прав та інтересів без вжиття заходів забезпечення позову, або необхідності докласти значних зусиль та витрат для відновлення таких прав та інтересів при виконанні у майбутньому судового рішення, якщо його буде прийнято на користь позивача.

За таких обставин, враховуючи викладене вище, приймаючи до уваги те, що в матеріалах справи відсутні докази про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, дані про неможливість захисту прав, свобод та інтересів позивача без вжиття таких заходів, суд дійшов до висновку, що заява представника позивача про забезпечення позову є необґрунтованою та передчасною, у зв`язку з чим задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 150-154, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви представника позивача про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними та скасування пунктів наказу, зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Суддя Марія ДУБІНА