Справа № 195/1648/25
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2026-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

23 лютого 2026 року м. Дніпросправа № 195/1648/25

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),

суддів: Добродняк І.Ю., Суховарова А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 17 листопада 2025 року (суддя Л.В. Колодіна) у справі № 195/1648/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, третя особа - інспектор СР ПП ВП № 3 Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ст.лейтенант поліції Стець Владислав Валерійович про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, по справі про адміністративне правопорушення, у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, третя особа - інспектор СР ПП ВП № 3 Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ст.лейтенант поліції Стець Владислав Валерійович, у якому просив скасувати постанову інспектора СРПП ВП №3 Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції Стець Владислава Валерійовича серії ББА №748519 від 27.09.2025 року, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.126, ч.5 ст.121 та ч.1 ст.126 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20400,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що підстави притягнення до відповідальності позивача формальні, не відповідають дійсності та не враховують дійсних обставин справи.

Рішенням Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 17 листопада 2025 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Судом першої інстанції зазначено, що пояснення інспектора Стеця В.В. та покази поліцейського Немогущего І.В. відносно пересування водія в салоні автомобіля на заднє праве пасажирське місце, є правдивими та відповідають обставинам справи, оскільки відповідно до відео із службового регістратора в період часу з 23:59:46 та по 00:00:34, проблискові маячки службового автомобіля дійсно добре просвічують салон автомобіля, який знаходиться попереду. В салоні дійсно відбувається рух (переміщення) контурів об`єкту присутньої фізичної особи. Крім того, відео о 23:59:49 фіксує «присідання» задньої частини автомобіля БМВ, що є наявним та можливим тільки під час переміщення центру тяжіння. Враховуючи той факт, що пасажир знаходився в салоні без руху, без переміщення, а водій зі свого місця перемістився до задньої частини салону автомобіля, суд вважав, що саме з цим пов`язано переміщення центру тяжіння в автомобілі БМВ.

Крім того, суд зауважив, що на протязі тривалого часу, дії позивача були спрямовані

тільки на вирішення одного питання, а саме: якимось чином перешкодити працівникам поліції фіксувати порушення ПДР.

Суд вважав, що з боку поліцейських не відбувалося порушень законів України, їх поведінка була ввічливою та стриманою по відношенню до позивача.

Крім того, суд врахував, що згідно інформації Єдиного державного реєстру судових рішень Постановою Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 15.11.2024 року позивач притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.130 КУпАП, призначено покарання у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн. та позбавлення права керування транспортними засобами на 1 рік.

Суд вказав, що позивач, на момент притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.126 КУпАП, був обізнаний про те, що його було позбавлено права керувати транспортними засобами за рішенням суду.

Таким чином, враховуючи наявність інформації, яка знаходиться в речових доказах, зміст документів, суд вважав їх належними та допустимими доказами, які узгоджується між собою і є достатніми для належної кваліфікації та доведеності вини позивача у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 126 ч.4, ч.5 ст.121, ч.1 ст.126 КУпАП.

Відтак, суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, скаржник вказує, що єдиним доказом, який може підтвердити вчинення порушення позивачем є відео запис з камери №798488, однак він не містить моменту керування позивачем транспортним засобом, який зокрема перебуває в нерухомому стані, а позивач знаходиться на задньому пасажирському сидінні. Відтак, скаржник вважає, що запис з камери №798488 не підтверджує подію правопорушення, а саме факт керування позивачем транспортним засобом. Зауважує, що висновки суду першої інстанції, які він зробив досліджуючи відеозапис є лише припущеннями. Зазначає, що працівники поліції не виконали обов`язку щодо встановлення всіх обставин події, чим порушили вимоги КУпАП, зокрема не встановили та не опитали особу яка перебувала в автомобілі разом із позивачем. Зауважує, що до матеріалів справи не долучено жодного акту огляду чи затримання. Наполягає, що спірна постанова є протиправною, а отже підлягає скасуванню.

У відзиві на апеляційну скаргу Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, як законне та обґрунтоване.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що відповідно постанови про адміністративне стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 27.09.2025 року серії ББА № 748519, яка винесена інспектором СРПП ВП №3 Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровської області старшим лейтенантом поліції Стець Владиславом Валерійовичем, 27.09.2025 року о 23 год. 59 хв. по вулиці Січова, селища Томаківка, Нікопольського району Дніпропетровської області позивач керував транспортним засобом марки «BMV 120D» реєстраційний номер НОМЕР_1 під час руху не був пристебнутий паском безпеки, при цьому не мав при собі водійського посвідчення та рішенням Томаківського районного суду був позбавлений права керування ТЗ строком на 1 рік, чим порушив п. 2.1.а, п.2.3.в.,п.2.1.б ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.5 ст.121, ч.1 ст.126, ч.4 ст. 126 КупАП. Також, цією постановою до позивача застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20400,00 грн.

Вважаючи, що спірна постанова від 27.09.2025 року серії ББА № 748519 підлягає скасуванню, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Переглядаючи рішення суду в межах доводів апеляційної скарги колегія суддів виходить із такого.

Частиною 4 статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Стаття 280 КУпАП встановлює обов`язок органу (посадової особи) при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, відомостями та інформацією з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Встановлений факт керування транспортним засобом особою, яку позбавлено права керування транспортним засобами, є підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.126 КУпАП.

Так, зі змісту спірної постанови від 27.09.2025 року серії ББА № 748519 вбачається, що 27.09.2025 року о 23 год. 59 хв. по вулиці Січова, селища Томаківка, Нікопольського району Дніпропетровської області позивач керував транспортним засобом марки «BMV 120D» реєстраційний номер НОМЕР_1 , однак рішенням Томаківського районного суду був позбавлений права керування ТЗ строком на 1 рік, за що передбачена відповідальність за ч.4 ст. 126 КУпАП.

У спірному випадку судом першої інстанції встановлено та позивачем не заперечується те, що позивача було позбавлено права керування транспортним засобом на 1 рік Постановою Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 15.11.2024 року, яка набрала законної сили.

Натомість позивач заперечує сам факт керування транспортним засобом 27.09.2025 року о 23 год. 59 хв. по вулиці Січова, селища Томаківка, Нікопольського району Дніпропетровської області.

Проте, такі доводи скаржника спростовуються поданими відповідачем до матеріалів справи відеозаписами із службового регістратора, із нагрудної боді-камери поліцейського № 798488, відео із нагрудної боді-камери поліцейського № 796627.

Так, дослідивши вищезгадані відеозаписи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що за змістом відеозапису із службового регістратора в період часу з 23:59:46 та по 00:00:34, проблискові маячки службового автомобіля дійсно добре просвічують салон автомобіля, який знаходиться попереду, в салоні дійсно відбувається рух (переміщення) контурів об`єкту присутньої фізичної особи, відео о 23:59:49 фіксує «присідання» задньої частини автомобіля БМВ номерний знак НОМЕР_1 , що є можливим тільки під час переміщення центру тяжіння. Пасажир знаходився в салоні без руху, без переміщення, а позивач зі свого місця водія перемістився до задньої частини салону автомобіля, що стало підставою переміщення центру тяжіння в автомобілі БМВ номерний знак НОМЕР_1 . Також, апеляційний суд зауважує, що встановлення переміщення центру тяжіння в автомобілі не потребує спеціальні знання та безперешкодно вбачається із відеозапису.

Крім того, відеозапис із службового регістратора та відеозапис боді-камери поліцейського № 798488 підтверджують рух транспортних засобів, зупинку транспортних засобів, зокрема службового та БМВ номерний знак НОМЕР_1 .

Відтак, враховуючи зміст та відомості відеозаписів, які наявні в матеріалах справи, апеляційний суд вважає правильним висновок суду першої інстанції, що факт керування позивачем транспортним засобом в спірному випадку є доведеним.

Апеляційний суд відхиляє аргументи скаржника про те, що іншу особу, яка перебувала в автомобілі БМВ номерний знак НОМЕР_1 не було опитано, адже це не спростовує в спірному випадку факт керування позивачем транспортним засобом та переміщення позивача з його місця водія до задньої частини салону автомобіля, що підтверджено наявними у справі відеозаписами.

Згідно ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Відповідно до ч.4 ст.9 КАС України суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Врахування судом усіх поданих до матеріалів справи відеозаписів, які подані відповідачем на виконання абз. 2 ч.2 ст.77 КАС України, є дотриманням судом принципу офіційного з`ясування всіх обставин справи, що передбачений ч.4 ст. 9 КАС України.

Колегія суддів дійшла висновку, що у спірному випадку є доведеним факт керування позивачем транспортним засобом, який був позбавлений права керування транспортним засобом.

Відтак, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо правомірності та обґрунтованості притягнення позивача до адміністративної відповідальністю за ч.4 ст.126 КУпАП, а отже спірна постанова від 27.09.2025 року серії ББА № 748519 скасуванню не підлягає.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції прийнято законне та обґрунтоване рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Підстави для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення відсутні.

Керуючись ст. ст. 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 17 листопада 2025 року у справі № 195/1648/25 без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати ухвалення та відповідно до ч.3 ст.272 Кодексу адміністративного судочинства України касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 23.02.2026

Головуючий - суддя Я.В. Семененко

суддя І.Ю. Добродняк

суддя А.В. Суховаров