Справа № 160/36105/25
Суддя: Прудник Сергій Володимирович
Дата ухвалення: 2026-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіПрудника С.В.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до відповідача-1: Військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідача-2: 20 регіональної військово-лікарської комісії про визнання протиправними та скасування постанов, зобов`язання вчинити певні дії,-
19.12.2025 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла сформована 18.12.2025 року через систему Електронний суд позовна заява ОСОБА_1 до відповідача-1: Військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідача-2: 20 регіональної військово-лікарської комісії, в якій позивач просить суд:
- визнати протиправною та скасувати постанову 20 регіональної військово-лікарської комісії (м. Дніпро), оформлену протоколом засідання штатної військово-лікарської комісії №2025-0820- 0835-0830-0 від 20.08.2025 року;
- зобов`язати 20 регіональну військово-лікарську комісію повторно розглянути постанову військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 від 28.04.2025 року, оформлену свідоцтвом про хворобу №2025-0505-1025-0207-7 стосовно ОСОБА_1 та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду;
- визнати протиправною та скасувати постанову військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 , оформлену довідкою військово-лікарської комісії №2025-0917-1516-2227-3 від 17.09.2025 року стосовно ОСОБА_1 .
Означені позовні вимоги вмотивовані тим, що військово-лікарська комісія ІНФОРМАЦІЯ_1 не врахувала стан здоров`я позивача, та прийняла рішення про придатність позивача до служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони не на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, без використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, необґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії). Тож, відповідно до п. 1 розділу XVII Пояснення щодо застосування статей Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби, яке є Додатком 2 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України до пункту «а» ст. 75 належить, зокрема: часті випадки епілептичних нападів (4 та більше разів на рік) посттравматичного характеру. В той же час до пункту «б» ст. 75 належать, зокрема наслідки травм головного мозку, за яких осередкові симптоми та розлади функцій не досягають ступеня вираженості, передбаченого пунктом «а». Крім того, відповідно до ст.22 Розкладу хвороб, Включено: епізодичні та пароксизмальні розлади G40-G47 (епілепсія та епілептичні синдроми, епілептичний статус, мігрень, розлади сну, у тому числі апное сну). При цьому, відповідно до п. 3 розділу VI Пояснення щодо застосування статей Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби, яке є Додатком 2 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України до пункту «а» ст. 22 належить: епілепсія з частими судомними нападами (4 і більше на рік) або з вираженими психічними розладами, епілептичний статус, міоклонус-епілепсія, катаплексія та нарколепсія. В той же час до пункту «б» ст. 22 належать епілепсія без психічних розладів з нечастими нападами (менше 4 разів на рік). Згідно медичної документації позивачу встановлено і неодноразово підтверджено діагноз: симптоматична епілепсія (на тлі ЧМТ) з частими генералізованими тоніко-клонічнимим судомними епі-нападами до 3-4 (4-5) разів на місяць, що підходить під дію статті 75 а графи IІ розкладу хвороб, як непридатний до військової служби. В цьому випадку, відповідачі проігнорували медичну документацію позивача, та не застосували пояснення щодо застосування статей Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби. ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_2 визнала позивача придатним до військової служби на підставі тих самих діагнозів, за якими ця ж ВЛК визнавала його непридатним до військової служби. До того ж, встановлення діагнозу це процес визначення характеру захворювання у пацієнта, який включає в себе збір інформації про симптоми, проведення обстежень та аналіз результатів для виявлення конкретної хвороби. Це є предметом спеціальної компетенції (у цьому випадку медичної), і не може бути предметом ревізії з боку суду. Але, у цьому випадку предметом спору є не сам медичний діагноз, а які наслідки він породжує відповідно до Положення №402. Співставлення відповідного діагнозу (фактичних обставин) з відповідними стаття Розкладу хвороба та поясненнями (нормами права у медичній сфері), є процесом правової кваліфікації, та визначення юридичних наслідків цього діагнозу, а це вже є правовим питанням, а тому знаходиться в межах повноважень суду. Після проходження повторного медичного огляду 17.09.2025 року, позивачу був вписаний в постанову військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 , оформлену довідкою військово-лікарської комісії №2025-0917-1516-2227-3 від 17.09.2025 року той самий діагноз, який зазначений у медичній документації і постанові військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 від 28.04.2025 року, оформленої свідоцтвом про хворобу №2025-0505-1025-0207-7, при цьому жодних відомостей про неврахування медичної документації позивача у зв`язку з наявністю ознак підробки, - немає. Щодо висновків 20 регіональної ВЛК (м. Дніпро) оформлених протоколом засідання штатної військово-лікарської комісії №2025-0820-0835-0830-0 від 20.08.2025, то вбачання ознак підробки медичної документації та діагнозу не належить до компетенції штатних ВЛК згідно п. 2.4.5, п. 2.4.7Положення №402. Більше того, у своєму рішенні оформленому протоколом засідання штатної військово-лікарської комісії №2025-0820-0835-0830-0 від 20.08.2025, 20 регіональна ВЛК (м. Дніпро) не зазначила, яка саме медична документація має ознаки підробки, а також в чому виявляються ознаки підробки діагнозу. При цьому, вся медична документація і встановлений позивачу діагноз не суперечать один одному як окремо, так і в сукупності, при проведенні повторного огляду та прийнятті постанови військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 , оформленої довідкою військово-лікарської комісії №2025-0917-1516-2227-3 від 17.09.2025 року була використана та сама медична документація, спроможність якої була поставлена під сумнів 20 регіональною ВЛК ( АДРЕСА_1 ). Отже, 20 регіональна ВЛК (м. Дніпро) та військово-лікарська комісія ІНФОРМАЦІЯ_1 не врахували стан здоров`я позивача, та прийняла рішення про те, що згідно наданої медичної документації позивач підходить під дію статті 75б, 22б графи ІІ розкладу хвороб не на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, без використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).
07.01.2026 року від представника ІНФОРМАЦІЯ_1 до суду надійшли додаткові пояснення, в яких зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 повідомляє що Військово-лікарська комісія ІНФОРМАЦІЯ_1 не є структурним підрозділом ІНФОРМАЦІЯ_4 тому надати відзив за Військово-лікарську комісію ІНФОРМАЦІЯ_1 не має змоги. Але оскільки відповідно до Наказу МОУ від 14.08.2008 № 402 після проходження ВЛК документи (довідка ВЛК, свідоцтво про хворобу тощо) передаються до ТЦК та СП на зберігання. Тому ІНФОРМАЦІЯ_1 надсилає зазначені витребувані документи на ОСОБА_1 через Електронний суд.
08.01.2026 року від представника 20 Регіональної військово-лікарської комісії до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача-2 заперечив щодо задоволення позовних вимог. В обґрунтування своєї правової позиції представником відповідача-2 зазначено наступне. ВЛК надано виключне право встановлення причинного зв`язку захворювань, травм, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишніх військовослужбовців та вибір формулювань в яких приймаються постанови ВЛК. Жоден інший орган влади не може брати на себе відповідні повноваження. Питання визначення наявності або відсутності певного діагнозу у позивача та його придатності (непридатності) до військової служби за результатами медичного обстеження є дискреційними повноваженнями військово-лікарської комісії, а тому суд не вправі перебирати на себе повноваження цього органу. Надання оцінки діагнозу позивача на предмет того, чи підпадає він під дію статей Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступень придатності до військової служби, виходить за межі судового розгляду. У межах адміністративного процесу суд не вправі надавати оцінку професійним діям конкретних лікарів-членів ВЛК при застосуванні ними відповідних методів огляду позивача, дослідження медичної документації, визначенні діагнозів та відповідності їх конкретній статті Розкладу хвороб, оскільки це потребує спеціальних знань у медичній галузі. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 13.06.2018 у справі № 806/526/16. Крім того, згідно з усталеною судовою практикою, при розгляді по суті спору у справах, у яких оспорюються рішення ВЛК, суд не може здійснювати власну оцінку підставності прийняття певної постанови, оскільки суди не є спеціалізованими установами в медичній сфері і тому оцінка підставності постанови ВЛК виходить за межі необхідного дослідження в контексті застосування норм матеріального права. Отже, суди вправі перевіряти законність постанови ВЛК лише в межах дотримання процедури її прийняття. Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень. Отже, відповідач діяв у відповідності до приписів частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якими суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти та приймати рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).
Відповідач-1: Військово-лікарська комісія ІНФОРМАЦІЯ_1 не скористався своїм правом щодо подання відзиву на позовну заяву, заяв/клопотань суду не направлено, а відтак враховуючи положення частини шостої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує справу за наявними матеріалами у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин.
18.01.2026 року від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено про те, що відповідач-2 не подав будь-якого доказу на спростування зазначених в позовній заяві обставин. Отже висновки, зазначені у відзиві на позовну заяву є необґрунтованими.
За відомостями з витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.12.2025 року, зазначена вище справа була розподілена та 22.12.2025 року передана судді Пруднику С.В.
23.12.2025 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду прийнято до свого провадження означену позовну заяву та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Справа розглянута в межах строку розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, встановленого статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України - в межах шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Вивчивши та дослідивши всі матеріали справи та надані докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, з`ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що позивач, ОСОБА_1 є військовозобов`язаним, на підставі постанови військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 від 28.04.2025 року, оформленої свідоцтвом про хворобу №2025-0505-1025-0207-7, на підставі статті 75а, 17б графи ІІ розкладу хвороб, був визнаний непридатним до військової служби з діагнозом: Т90.5, F40.9, - наслідки перенесеної черепно-мозкової травми (2015 рік анамнестично) у вигляді симптоматичної генералізованої епілепсії (13.092024, 19.12.2024, 19.02.2025, 11.04.2025) з вираженим лікворно-гіпертензивним синдромом, помірними когітивно-мнестичними проявами, помірно вираженим церебрастенічним синдромом, помірним тривожним синдромом, фобічний тривожний розлад.
Копію постанови військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 від 28.04.2025 року, оформленої свідоцтвом про хворобу №2025-0505-1025-0207-7, якою позивача визнано непридатним до військової служби, останній не отримував, її копію було отримано у відповідь на адвокатський запит 24.09.2025 року.
Згідно картки обстеження та медичного огляду на придатність до військової служби ОСОБА_1 , 28.04.2025 року лікар невропатолог зазначив діагноз: 75а, непридатний, згідно заключного діагнозу та постанови ВЛК: наслідки перенесеної черепно-мозкової травми (2015 рік анамнестично) у вигляді симптоматичної генералізованої епілепсії (13.09.2024, 19.12.2024, 19.02.2025, 11.04.2025) з вираженим лікворно-гіпертензивним синдромом, помірними когітивно-мнестичними проявами, помірно вираженим церебрастенічним синдромом, помірним тривожним синдромом, фобічний тривожний розлад F40.9, ВЛК визначила непридатність позивача до військової служби на підставі статті 75а, 17б графи IІ розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби, служби у військовому резерві військової служби.
Передумовою такого висновку ВЛК та оформлення вищевказаного свідоцтва про хворобу стала наявна медична документація позивача, а саме:
- Згідно виписки з медичної карти стаціонарного хворого №2718/935, ОСОБА_1 перебував в неврологічному відділенні з 13.09.2024 по 20.09.2024 року з діагнозом: R56.8, стан після судомного нападу (13.09.2024р.). G40.40, T90.5 Симптоматична епілепсія внаслідок перенесеної ЧМТ (побутова травма в 2015р.) з генералізованими тоніко-клонічнимим нападами 3-4 разів на місяць, стійким гпертензивно-лікворним синдромом, двобічною рефлекторно-пірамідною недостатністю, помірним церебростенічним синдромом, помірним когнітивно-мнестичним зниженням, помірним тривожним синдромом.
- Згідно виписки із медичної карти стаціонарного хворого №2120924 неврологічного відділення, ОСОБА_1 перебував у стаціонарі з 20.12.2024 по 03.01.2025 року з діагнозом: стан після повторного генералізованого епі-нападу (19.12.2024р.) на тлі симптоматичної епілепсії внаслідок ЧМТ (побутова травма в 2015р.) з частими генералізованими епі-нападами до 4-5 разів на місяць (3 герералізованих епі-напади за час лікування в стаціонарі), вираженим лікворно-гіпертензивним синдромом, помірними когнітивно-мнестичними проявами, помірно вираженим церебростенічним синдромом, помірним тривожним синдромом.
- Згідно результатів ультразвукової ехоенцефалографії від 23.12.2024 року, у ОСОБА_1 виявлені, зокрема непрямі ознаки вираженого порушення ліквородинаміки.
- Згідно висновку електроенцефалографії від 23.12.2024 року, у ОСОБА_1 виявлені помірні загальномозкові зміни з дезорганізацією основного ритму;
Зниження порогу судомної готовності; при клініці умовно епилептиформна активність в правій тім`яно-скроневій області.
- Згідно виписки з медичної карти стаціонарного хворого №537/208, ОСОБА_1 перебував в неврологічному відділенні з 19.02.2025 по 26.02.2025 року з діагнозом: G40.40, R56.8, T90.5, R51 стан після повторного судомного нападу (19.02.2025р.). Симптоматична епілепсія внаслідок ЧМТ (побутова травма в 2015р.) з генералізованими двобічними тоніко-клонічнимим нападами 3-4 разів на місяць, стійким гпертензивно-лікворним синдромом та цефалгією, двобічною рефлекторно-пірамідною недостатністю, помірним церебростенічним синдромом з ліпотимією, помірним нейрокогнітивним дефіцитом, помірним тривожним синдромом.
- Згідно виписки із медичної карти стаціонарного хворого №5601 неврологічного відділення, ОСОБА_1 перебував у стаціонарі з 11.04.2025 по 18.04.2025 року з діагнозом: G40.81 стан після перенесеного судомного нападу 11.04.2025р., симптоматична епілепсія (на тлі ЧМТ) з частими генералізованими тоніко-клонічнимим судомними епі-нападами до 4-5 разів на місяць, помірними когнітивно-мнестичними проявами, помірним тривожно фобічним синдромом. Стан після перенесеного судомного епінападу 16.04.2025 р.
Відповідно до протоколу засідання штатної військово-лікарської комісії «20 Регіональної ВЛК (м. Дніпро)»2025-0820-0835-0830-0 від 20.08.2025:
1. Розглянуто документи:
Свідоцтво про хворобу № 2025-0505-1025-0207-7 від 28.04.2025 Ким видано: ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_5 .
2. Прізвище, ім`я, по батькові: ОСОБА_1 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП (серія (за наявності) та номер паспорта для осіб, які відмовились від РНОКПП (відповідно до закону)): НОМЕР_1 , військове звання: солдат, призваний у Збройні сили: перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_7 .
3. ПОСТАНОВИЛИ (ВИРІШИЛИ):
Вбачаються ознаки підробки медичної документації та діагнозу. Направити на контрольний огляд ВЛК ОТЦК та СП.
Свідоцтво про хворобу № 2025-0505-1025-0207-7 від 28.04.2025 Не затверджено.
Копію постанови військово-лікарської комісії 20 регіональної ВЛК (м. Дніпро) оформленої протоколом засідання штатної військово-лікарської комісії №2025-0820-0835-0830-0 від 20.08.2025 позивач не отримував, його було отримано у відповідь на адвокатський запит 24.09.2025 року.
Постановою військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 , оформленою довідкою військово-лікарської комісії №2025-0917-1516-2227-3 від 17.09.2025 року, ОСОБА_1 на підставі статті 17б, 75б, 22б графи ІІ розкладу хвороб визнано придатним до служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони.
Позивач вважає протиправними, та такими, що підлягають скасуванню висновки 20 регіональної ВЛК (м. Дніпро), оформлені протоколом засідання штатної військово-лікарської комісії №2025-0820-0835-0830-0 від 20.08.2025 та висновки військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 , оформлені довідкою військово-лікарської комісії №2025-0917-1516-2227-3 від 17.09.2025 року, при цьому позивач не ставить питання про надання оцінки діагнозу та перевірки законності висновків військово-лікарської комісії, а лише оскаржує ці висновки з підстав недотримання процедури проведення медичного огляду та прийняття відповідного висновку. Зокрема, комісіями не в повному обсязі проведено медичний огляд позивача та не враховано його стан здоров`я.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.
Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів визначає Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 р. №3543-XII (далі - Закону №3543-ХІІ).
Особливості проходження медичного обстеження військовозобов`язаними та резервістами під час мобілізації, на особливий період визначаються Міністерством оборони України спільно з Міністерством охорони здоров`я України (абзац 3 частини п`ятої статті 22 Закону №3543-ХІІ).
Поряд з тим, правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби регламентовано Законом України "Про військову службу і військовий обов`язок" від 25.03.1992 р. № 2232-XII (далі - Закон № 2232-XII).
Згідно із пунктом 1.1 глави 1 розділу І Положення №402, військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) з військовою службою та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.
Військово-лікарська експертиза - це: медичний огляд призовників; військовослужбовців та членів їхніх сімей (крім членів сімей військовослужбовців строкової військової служби); військовозобов`язаних, резервістів (кандидатів у резервісти); громадян, які приймаються на військову службу за контрактом; кандидатів на навчання у вищих військових навчальних закладах, військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти та закладах фахової передвищої військової освіти (далі - ВВНЗ), ліцеїстів військових (військово-морських, військово-спортивних) ліцеїв (далі - ліцеїсти); осіб, звільнених з військової служби; визначення ступеня придатності до військової служби, навчання у ВВНЗ; встановлення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів, осіб, звільнених з військової служби, а також причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв), які призвели до смерті військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби (пункт 1.2 глави 1 розділу І Положення № 402).
Згідно із пунктом 2.1 глави 2 розділу І Положення №402, для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі). Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання військово-лікарської комісії з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця. Постанови штатних та позаштатних ВЛК обов`язкові до виконання.
Пунктом 2.2 глави 2 розділу І Положення №402 визначено, що штатні ВЛК є військово-медичними установами. До штатних ВЛК належать: Центральна військово-лікарська комісія (далі - ЦВЛК); ВЛК регіону; ВЛК евакуаційного пункту; ВЛК пересувної госпітальної бази.
ЦВЛК є органом військового управління, який здійснює керівництво ВЛК регіонів у Збройних Силах України та є керівним органом із військово-лікарської експертизи в Збройних Силах України (підпункт 2.3.1 пункту 2.3 глави 2 розділу І Положення № 402).
Відповідно до підпункту 2.3.3 пункту 2.3 глави 2 розділу І Положення №402, на ЦВЛК покладається організація військово-лікарської експертизи у Збройних Силах України, а також, зокрема, контроль за лікувально-оздоровчою роботою серед допризовників, організація медичного огляду призовників, кандидатів на навчання у ВВНЗ, військовослужбовців, громадян, які приймаються на військову службу за контрактом, військовозобов`язаних та резервістів (кандидатів у резервісти); розгляд заяв, пропозицій, скарг та прийом відвідувачів з питань військово-лікарської експертизи; прийняття та перегляд постанов ВЛК про ступінь придатності колишніх військовослужбовців на період їх фактичного звільнення із Збройних Сил України; проведення спільно з МОЗ України аналізу та узагальнення результатів лікувально-оздоровчої роботи серед допризовників і призовників, медичного огляду призовників та розроблення пропозицій щодо покращення цієї роботи.
ЦВЛК має право, серед іншого, розглядати, переглядати, скасовувати, затверджувати, не затверджувати, контролювати згідно з цим Положенням постанови будь-якої ВЛК (лікарсько-льотної комісії (далі - ЛЛК) Збройних Сил України. Постанови ЦВЛК можуть бути оскаржені в судовому порядку (підпункти 2.3.4 та 2.3.5 пункту 2.3 глави 2 розділу I Положення №402).
До позаштатних постійно діючих ВЛК (ЛЛК) належать госпітальні ВЛК; гарнізонні ВЛК; ЛЛК; ВЛК високомобільних десантних військ; ВЛК військових комісаріатів; ВЛК територіального центру комплектування (далі - ВЛК ТЦК); ВЛК цивільного лікувального закладу з правами госпітальної ВЛК (пп.2.6.1 п.2.6 глави 2 розділу І Положення №402).
Відповідно до пп.2.6.7 п.2.6 розділу І Положення №402, на підставі затвердженого переліку начальник ВМКЦ регіону своїм наказом призначає позаштатні постійно діючі ВЛК, їх персональний склад і визначає порядок їх роботи. Головою позаштатної постійно діючої ВЛК призначається лікар, найбільш підготовлений з питань військово-лікарської експертизи, який має досвід роботи у військових лікувальних, цивільних лікувально-профілактичних закладах та пройшов підготовку (удосконалення) з військово-лікарської експертизи.
Документи позаштатних ВЛК скріплюються гербовою печаткою військового лікувального, цивільного лікувально-профілактичного закладу, військової частини, при яких ці комісії утворені (п.п.2.6.11 п.2.6 розділ І Положення №402).
За правилами пункту 2.7 розділу І Положення №402, госпітальна ВЛК створюється у військовому госпіталі, на госпітальному судні, у цивільному лікувально-профілактичному закладі, де обстежуються і лікуються військовослужбовці. На особливий період госпітальна ВЛК створюється в усіх військових санаторіях.
На госпітальну (гарнізонну) ВЛК покладається:
проведення медичного огляду осіб, указаних у пункті 1.2 розділу I Положення (крім допризовників), з метою визначення ступеня придатності до військової служби та в інших випадках, указаних у пункті 1.4 розділу II Положення;
ведення книги протоколів ВЛК та здавання її в архів;
проведення контролю за повнотою та якістю обстеження під час проведення медичного огляду, терміном проведення обстеження;
проведення разом із провідними медичними спеціалістами ВМКЦ регіонів та начальниками медичної служби військових частин, що знаходяться у зоні відповідальності військового лікувального закладу, детального аналізу визнання військовослужбовців непридатними (обмежено придатними) до військової служби, розробка пропозицій щодо покращення стану здоров`я військовослужбовців та попередження їх дострокового звільнення з військової служби за станом здоров`я. Узагальнення пропозицій та надання їх до штатної ВЛК.
Госпітальна (гарнізонна) ВЛК має право: приймати постанови відповідно до цього Положення; перевіряти з метою військово-лікарської експертизи організацію та стан лікувально-діагностичної роботи у військових лікувальних, цивільних лікувально-профілактичних закладах і у військових частинах, дислокованих у гарнізоні; залучати до роботи на правах членів комісії медичних та військових фахівців за запитом голови ВЛК.
Згідно із пунктами 1.1, 1.2 глави 1 розділу ІІ Положення №402, медичний огляд включає в себе вивчення та оцінку стану здоров`я і фізичного розвитку громадян на момент огляду в цілях визначення ступеня придатності до військової служби, навчання за військово-обліковими спеціальностями, вирішення інших питань, передбачених цим Положенням, з винесенням письмового висновку (постанови). Під придатністю до військової служби у цьому Положенні розуміється такий стан здоров`я і фізичного розвитку громадян, який дозволяє їм виконувати передбачені статутами, інструкціями службові обов`язки з конкретної військової спеціальності у виді Збройних Сил України та інших військових формуваннях у мирний та воєнний час.
Медичний огляд проводиться ВЛК з метою визначення придатності, зокрема, військовослужбовців до військової служби.
Постанови ВЛК приймаються на підставі Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби (далі - Розклад хвороб) (додаток 1), пояснень щодо застосування статей Розкладу хвороб (додаток 2) та таблиць додаткових вимог до стану здоров`я (далі - ТДВ) (додаток 3).
Відповідно до підпункту "б" пункту 6.1. глави 6 розділу II Положення №402, направлення на медичний огляд проводиться військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби): військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби): прямими начальниками від командира окремої частини, йому рівних та вище, органами управління та підрозділів Військової служби правопорядку Збройних Сил України, прокуратурою, судом, начальниками гарнізонів, штатних ВЛК, військових лікувальних закладів за місцем лікування, військовими комендантами гарнізонів та військовими комісарами.
Так, позивача визнано придатним до військової служби, при цьому обґрунтовуючи протиправність дій ВЛК, він вказує, що сукупність у нього таких діагнозів та недослідженням медичної документації, що фактично унеможливлює його проходження військової служби.
Оцінюючи аргументи позивача, суд має врахувати відповідно до ч.5 ст.242 КАС України висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Верховний Суд у цій категорії справ сформував сталу практику, суть якої полягає у тому, що суди при розгляді справ, пов`язаних з медичною оцінкою стану здоров`я особи, вправі оцінювати процедури прийняття тих чи інших індивідуальних актів спеціалізованими медичними установами, але суди не вправі здійснювати власну оцінку підставності прийняття певного висновку, оскільки суд не є спеціалізованою установою в медичній сфері.
Аналогічна позиція висловлена у постановах Верховного Суду від 29.12.2021 р. у справі №638/2723/16-а та від 12.10.2021 р. у справі № 280/4820/19.
Так, Верховний Суд у постанові від 13.06.2018 року у справі №806/526/16 зазначив, що у межах адміністративного процесу суд не вправі надавати оцінку професійним діям конкретних лікарів-членів ВЛК при застосуванні ними відповідних методів огляду позивача, дослідження медичної документації, визначенні діагнозів та відповідності їх конкретній статті Розкладу хвороб, оскільки це потребує спеціальних знань у медичній галузі.
Також, відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 12.06.2020 року у справі №810/5009/18, надання оцінки діагнозу позивача на предмет того, чи підпадає він під дію статей Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступень придатності до військової служби, виходить за межі судового розгляду.
Питання визначення наявності або відсутності певного діагнозу у позивача та його придатності (непридатності) до військової служби за результатами медичного обстеження є дискреційними повноваженнями ВЛК і ці повноваження базуються на спеціальних знаннях, якими суд не володіє і володіти не може, а тому суд не вправі перебирати на себе повноваження цього органу.
Розглядаючи по суті спори у справах щодо оскарження рішень ВЛК, суд вправі перевірити законність висновку ВЛК лише в межах дотримання процедури прийняття цього висновку. Однак суд не може здійснювати власну оцінку підставності прийняття певного висновку, оскільки як вище зазначалося, суди не є спеціалізованими установами в медичній сфері і тому оцінка підставності висновку ВЛК виходить за межі необхідного дослідження в контексті застосування норм матеріального права. Суд в межах розгляду справи не вправі надавати власну оцінку на предмет наявності підстав для визнання позивача таким, що не придатний до військової служби.
У обставинах цієї справи суд так само, як описано правові висновки вище, має право оцінити дотримання процедури надання висновку та винесення постанови ВЛК. У той же час суд не вправі оцінювати обґрунтованість встановлення і врахування чи неврахування діагнозів стану здоров`я позивача.
Як вже встановлено судом вище, відповідно до протоколу засідання штатної військово-лікарської комісії «20 Регіональної ВЛК (м. Дніпро)»2025-0820-0835-0830-0 від 20.08.2025:
1. Розглянуто документи:
Свідоцтво про хворобу № 2025-0505-1025-0207-7 від 28.04.2025 Ким видано: ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_5 .
2. Прізвище, ім`я, по батькові: ОСОБА_1 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП (серія (за наявності) та номер паспорта для осіб, які відмовились від РНОКПП (відповідно до закону)): НОМЕР_1 , військове звання: солдат, призваний у Збройні сили: перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_7 .
3. ПОСТАНОВИЛИ (ВИРІШИЛИ):
Вбачаються ознаки підробки медичної документації та діагнозу. Направити на контрольний огляд ВЛК ОТЦК та СП.
Свідоцтво про хворобу № 2025-0505-1025-0207-7 від 28.04.2025 Не затверджено.
Копію постанови військово-лікарської комісії 20 регіональної ВЛК (м. Дніпро) оформленої протоколом засідання штатної військово-лікарської комісії №2025-0820-0835-0830-0 від 20.08.2025 позивач не отримував, його було отримано у відповідь на адвокатський запит 24.09.2025 року.
Постановою військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 , оформленою довідкою військово-лікарської комісії №2025-0917-1516-2227-3 від 17.09.2025 року, ОСОБА_1 на підставі статті 17б, 75б, 22б графи ІІ розкладу хвороб визнано придатним до служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач зі скаргою на протиправність дій / бездіяльності членів ВЛК при 20 Регіональної ВЛК (м. Дніпро)при проведенні медичного огляду, а також скаргою на постанову №2025-0917-1516-2227-3 від 17.09.2025 року ані до ВЛК регіону, ані до ЦВЛК, з проханням провести повторний медичний огляд із дотриманням вимог Положення № 402, не звертався, тобто позивач не скористався своїм правом на проведення повторного медичного огляду з метою визначення придатності його до військової служби.
В будь-якому випадку, доказів протилежного позивач суду не надав, а матеріали справи не містять.
Беручи до уваги те, що перевірка рішень позаштатних ВЛК на предмет того, чи дотримані всі умови та критерії, передбачені Положенням №402, при проведенні медичного огляду особи належить до функцій ВЛК регіону чи ЦВЛК, а остаточного рішення, яке підлягає судовому оскарженню, з приводу придатності позивача до військової служби ВЛК регіону чи ЦВЛК не приймали, суд дійшов висновку про недотримання позивачем вимог Положення № 402 щодо процедури оскарження результатів медичного огляду, що є підставою для відмови в задоволенні позову.
Суд також зауважує, що позивач, по суті, оскаржує правильність застосування статті Розкладу хвороб, наполягаючи на діагнозі, що відповідає ст.75а, ст. 17б (непридатний), тоді як ВЛК застосувала ст.22б (придатний до служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони).
Отже, позивач посилається на те, що його стан здоров`я проігноровано, але підтвердженням цього є лише його незгода з кваліфікацією за ст.22б Розкладу хвороб.
Суд також наголошує на тому, що позивач у позовній заяві посилається на порушення процедури прийняття оскаржуваних рішень та жодних доказів, які б підтверджували такі обставини, суду не надано.
Оскільки спір зводиться до медичної кваліфікації стану здоров`я позивача, а не до очевидних процедурних порушень (відсутність оглядів, аналізів), суд не може втручатися в дискреційні повноваження відповідачів щодо визначення ступеня придатності.
Також, суд зазначає, що питання визначення наявності або відсутності певного діагнозу у позивача, врахування тих чи інших медичних документів при формуванні висновку та його придатності (непридатності) до військової служби за результатами медичного обстеження є дискреційними повноваженнями військово-лікарської комісії, а тому, суд не вправі перебирати на себе повноваження цього органу.
Таким чином, надання оцінки діагнозу позивача на предмет того, чи підпадає він під дію статей Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби, виходить за межі судового розгляду.
Відповідна позиція підтримана Верховним Судом у постанові від 12.06.2020 у справі №810/5009/18, у постанові Верховного Суду від 26.02.2025 у справі № 600/3273/22-а.
Крім того, пункт 22.5 глави 22 розділу II Порядку №402 визначає, що постанови ВЛК, які не підлягають затвердженню (контролю) штатною ВЛК, оформляються в день медичного огляду і видаються на руки особі, що пройшла медичний огляд, та надсилаються у військову частину та/або до ТЦК та СП в електронній та/або паперовій формі. Свідоцтво про хворобу (довідка ВЛК) з постановою, яка підлягає затвердженню (контролю) штатною ВЛК, направляється на затвердження (контроль) не пізніше 5-денного строку після закінчення медичного огляду. Свідоцтво про хворобу (довідка ВЛК) із затвердженою постановою надсилається командиру військової частини, у якій проходить службу військовослужбовець, що пройшов медичний огляд та/або до ТЦК та СП, в електронній та/або паперовій формі, в установленому законодавством порядку, а також видається на руки особі, що пройшла медичний огляд. Зазначені документи можуть видаватися на руки представникам військових частин за наявності у них підтверджуючих документів.
Порядок передачі медичних та інших документів військовослужбовців, які перебували (перебувають) на лікуванні в закладах охорони здоров`я державної та комунальної форми власності та державних установах Національної академії медичних наук, до військових частин та/або ТЦК та СП встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Під час дії воєнного стану строк опрацювання ВЛК свідоцтв про хворобу (довідок ВЛК) становить до п`яти календарних днів після закінчення медичного огляду.
Пункти 22.11 та 22.12 глави 22 розділу II Порядку №402 передбачають, що під час дії особливого періоду свідоцтво про хворобу на військовозобов`язаних складається у трьох примірниках, на військовослужбовців - згідно з вимогами пункту 22.8 розділу II цього Положення. Довідка ВЛК складається у трьох примірниках.
Свідоцтво про хворобу (довідка ВЛК) з незатвердженою штатною ВЛК постановою повертається до госпітальної (гарнізонної) ВЛК, яка склала його, з викладенням у постанові штатної ВЛК причин незатвердження та необхідними рекомендаціями.
Суд зауважує, що не може здійснювати власну оцінку підставності прийняття певного висновку, оскільки суди не є спеціалізованими установами в медичній сфері і тому оцінка підставності висновку ВЛК виходить за межі необхідності дослідження в контексті застосування норм матеріального права.
Таким чином, судом не було встановлено допущених з боку відповідачів порушень вимог чинного законодавства, з урахуванням правових висновків Верховного Суду у подібних правовідносинах, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.
Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.
Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).
Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.
Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.
Частиною 2 статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Відповідно до ч.1, ч.5 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Відповідно до приписів ст.139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись ст. ст. 2, 77, 78, 139, 242-243, 245-246, 258, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до відповідача-1: Військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідача-2: 20 регіональної військово-лікарської комісії про визнання протиправними та скасування постанов, зобов`язання вчинити певні дії відмовити повністю.
Судові витрати стягненню не підлягають.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С. В. Прудник