Справа № 600/2945/25-а
Суддя: Дашутін І.В.
Дата ухвалення: 2026-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2026 року

м. Київ

справа № 600/2945/25-а

адміністративне провадження № К/990/54427/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Дашутіна І.В.,

суддів: Шишова О.О., Яковенка М.М.

розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційна фірма «БАЛАККОМ» на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 18 вересня 2025 року, ухвалене у складі судді Анісімова О.В., та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 16 грудня 2025 року, ухвалену колегією суддів у складі: Полотнянка Ю.П., Драчук Т. О., Смілянця Е. С., у справі № 600/2945/25-а за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційна фірма «БАЛАККОМ» до Головного управління ДПС у Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів першої та апеляційної інстанцій:

Товариство з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційна фірма «БАЛАККОМ» (далі - позивач, ТОВ ВКФ «БАЛАККОМ») звернулось до суду з позовом до Головного управління ДПС у Чернівецькій області (далі - відповідач, контролюючий орган), в якому просило визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення від 28.03.2025 № 00000/8102/Ж10/24-13-07-01, прийняте стосовно ТОВ ВКФ «БАЛАККОМ» (ідентифікаційний код за ) Головним управлінням ДПС служби у Чернівецькій області (ідентифікаційний код за ), у частині збільшення (донарахування) суми грошового зобов`язання з податку на прибуток підприємств на 23 944 884,00 грн, з яких у сумі 19 155 907,00 грн за податковими зобов`язаннями з податку на прибуток підприємств та у сумі 4 788 977,00 грн за штрафними санкціями.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, зазначає, що оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням йому донараховано 23,9 млн грн податку на прибуток та штрафних санкцій, у зв`язку із тим, що додатковий капітал у розмірі 106,4 млн грн, внесений іноземним учасником Wise Power Trading Limited у 2020 році, став доходом компанії після ліквідації іноземного учасника у 2023 році та продажу ним своєї частки у 2021 році.

Позивач заперечує правомірність донарахувань, виходячи з такого:

внесення коштів до додаткового капіталу не є іноземною інвестицією згідно з чинним законодавством, оскільки не передбачало отримання прибутку, соціального ефекту чи корпоративних прав; згідно з національними стандартами бухобліку (ПСБО 1, ПСБО 15) та листом Мінфіну від 08.12.2019, внески учасників у капітал не є доходами підприємства і не підлягають оподаткуванню;

іноземний учасник фактично повернув свою інвестицію, продавши частку в статутному капіталі; при виході учасника товариство зобов`язане виплатити вартість частки, а при продажі оплату отримує продавець від покупця;

внески учасників у капітал не підлягають оподаткуванню як доходи згідно з національними стандартами бухобліку та судовою практикою;

податкова вийшла за межі періоду перевірки, оскільки продаж частки відбувся у травні 2021 року, а перевірка охоплювала період з липня 2021 року.

Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 18.09.2025, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 16.12.2025, у задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився і суд апеляційної інстанції, виходив з того, що ТОВ ВКФ «БАЛАККОМ» у період з 01.07.2021 по 30.09.2024 не відображено у складі інших доходів безповоротно отриману фінансову інвестицію у вигляді додаткового капіталу в сумі 106421704 грн від компанії Wise Power Trading Limited через неможливість її повернення, чим порушено п. 5, п. 7 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 15 «Дохід», п. 44.1 ст. 44, п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України від 22.12.2010 № 2755-VІ (із змінами та доповненнями) та занижено інші доходи на загальну суму 106 421 704 грн, у тому числі: за ІІ квартал 2023 року на суму 106 421 704 грн.

Відтак, суди дійшли висновку про відсутність підстав для визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 28 березня 2025 року №00000/8102/Ж10/24-13-07-01 у частині збільшення (донарахування) суми грошового зобов`язання з податку на прибуток підприємств на 23 944 884,00 гривні, з яких у сумі 19 155 907,00 гривень за податковими зобов`язаннями з податку на прибуток підприємств та у сумі 4 788 977,00 гривень за штрафними санкціями.

Судами попередніх інстанцій під час розгляду справи встановлено:

ТОВ ВКФ «БАЛАККОМ» зареєстровано, як юридична особа 19.08.1999 Глибоцькою районною державною адміністрацією Чернівецької області; є платником ПДВ (дата реєстрації платником ПДВ 09.09.1999); відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ТОВ ВКФ «БАЛАККОМ» здійснює вид економічної діяльність 13.92 «Виробництво готових текстильних виробів, крім одягу (основний)», тощо.

У період з 27.12.2024 по 23.01.2025 посадовими особами ГУ ДПС, відповідно до п. п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п. 77.1, п. 77.4 ст. 77, п. 82.1 ст. 82, 82, п. п. 69.35 п. 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України (далі ПК України) та п. 2 ч. 1 ст. 13, п. 92-3 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», плану-графіка проведення документальних планових виїзних перевірок платників податків на 2024 рік, на підставі наказу Головного управління ДПС у Чернівецькій області №2275-п від 16.12.2024, проведена документальна планова виїзна перевірка ТОВ ВКФ «БАЛАККОМ» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.07.2021 по 30.09.2024, валютного законодавства - за період з 01.07.2021 по 30.09.2024, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - за період з 01.07.2021 по 30.09.2024, яка документована актом перевірки від 13.02.2025 №6776/Ж5/24-13-07-01/30501814 (далі - Акт перевірки).

Перевіркою діяльності позивача виявлено, в тому числі порушення п. 44.1. ст. 44, пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134, пп. 140.5.51 пп. 140.5.11 п. 140.5 ст. 140 ПК України, п. 5, п. 7 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 15 «Дохід», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 № 290, у результаті чого занижено податок на прибуток в періоді, що перевірявся, на загальну суму 19 319 245 грн, в тому числі за IV квартал 2021 року в сумі 19 977 грн, за I квартал 2022 року в сумі 39 607 грн, за IV квартал 2022 року в сумі 7547 грн, за ІІ квартал 2023 року в сумі 19 155 907 грн, за IV квартал 2023 року в сумі 23 479 грн, за IІІ квартал 2024 року в сумі 72 728 грн.

04.03.2025 посадовими особами ГУ ДПС складено акт відмови від підпису №117/Ж6/24-13-07-01/30501814, яким документовано факт відмови представників ТОВ ВКФ «БАЛАККОМ» від підписання Акту перевірки.

Крім того, ТОВ ВКФ «БАЛАККОМ» подало заперечення на акт перевірки, за наслідками якого Комісія ГУ ДПС вирішила висновки Акта перевірки від 13.02.2025 №6776/Ж5/24-13-07-01/30501814 вважати правомірними та такими, що відповідають нормам чинного законодавства, а заперечення ТОВ ВКФ «БАЛАККОМ» від 14.03.2025 №70 (зареєстровано в ГУ ДПС у Чернівецькій області 14.03.2025 №8022/6) залишити без задоволення.

У зв`язку з виявленими порушеннями, відповідачем 28.03.2025 складено податкові повідомлення-рішення, серед яких оскаржуване у цій справі №00000/8102/Ж10/24-13-07-01 в частині збільшення (донарахування) суми грошового зобов`язання з податку на прибуток підприємств на 23 944 884,00 грн, з яких у сумі 19 155 907,00 грн за податковими зобов`язаннями з податку на прибуток підприємств та у сумі 4 788 977,00 грн за штрафними санкціями (в іншій частині ППР не оскаржується).

Зазначене податкове повідомлення-рішення оскаржувалося до ДПС України, яка 05.06.2025 прийняла рішення про відмову в задоволені скарги позивача з подальшим направленням рішення скаржнику.

Короткий зміст вимог та узагальнені доводи касаційної скарги:

Не погодившись із судовими рішеннями, ТОВ ВКФ «БАЛАККОМ» звернулось з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій і ухвалити нове рішення про задоволення позову.

На обґрунтування касаційної скарги позивач зазначає, що підставою касаційного оскарження судових рішень є пункт 1 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), а саме суди попередніх інстанцій неправильно застосували норми матеріального права (п. 4.14 ст. 4 та п. 56.21 ст. 56 ПК України), без урахування висновків Верховного Суду у подібних правовідносинах, викладених у постановах від 05.10.2023 у справі № 300/2906/22, від 21.09.2023 у справі №640/20596/18, від 04.12.2024 у справі № 2040/8015/18.

З посиланням на постанову Верховного Суду від 05.10.2023 у справі № 300/2906/22, скаржник зазначає, що суди попередніх інстанцій не застосували принцип презумпції правомірності рішень платника податку, закріплений у п. 4.14 ст. 4 та п. 56.21 ст. 56 ПК України.

У постанові Верховного Суду від 21.09.2023 у справі № 640/20596/18 Верховний Суд звернув увагу, що суди попередніх інстанцій не дотримались вимог, що висуваються статтею 246 КАС України до судового рішення, зокрема в частині надання мотивованої оцінки кожному істотному аргументу, наведеному учасниками справи, щодо наявності або відсутності підстав для задоволення позову.

Відповідно до правого висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 04.12.2024 у справі № 2040/8015/18, зазначено, що адміністративний суд, приймаючи рішення стосовно заявлених позовних вимог, не може втручатися у дискрецію суб`єкта владних повноважень в межах розгляду відповідної адміністративної справи. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Окремою підставою касаційного оскарження скаржник зазначає пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України, мотивуючи яку вказує, що застосовано ст. ст. 1, 5 Закону України «Про режим іноземного інвестування», ст. 1, 11 Закону України «Про інвестиційну діяльність», ст. 399 Господарського кодексу України (далі - ГК України) та п. 14.1.231 Податкового кодексу України, які не підлягали застосуванню, та помилкового не застосовано ч. 3 ст. 16 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю», п. 5 ПСБО 15, Інструкцію про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку активів, капіталу, зобов`язань і господарських операцій підприємств і організацій, затверджену наказом Міністерства фінансів України від 30.11.99 № 291 (далі - Інструкція № 291).При цьому висновок Верховного Суду щодо питання застосування вказаних норм права у подібних правовідносинах відсутній.

Зазначає, що внесок компанії Wise Power Trading Limited як учасника позивача у його додатковий капітал не є іноземною інвестицією, що виключає застосування до спірних правовідносин вищезазначених норм.

У відзиві на касаційну скаргу відповідач, уважаючи її доводи безпідставними, просить залишити скаргу без задоволення, а оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Норми права, якими керувався суд касаційної інстанції, та висновки суду за результатами розгляду касаційної скарги:

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, врегульовані положеннями ПК України.

Відповідно до підпункту 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 ПК України господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Підпунктом 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 ПК України передбачено, що об`єктом оподаткування податком на прибуток підприємств є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Для цілей цього підпункту до річного доходу від будь-якої діяльності, визначеного за правилами бухгалтерського обліку, включається дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг), інші операційні доходи, фінансові доходи та інші доходи.

Дохід визнається під час збільшення активу або зменшення зобов`язання, що зумовлює зростання власного капіталу (за винятком зростання капіталу за рахунок внесків учасників підприємства), за умови, що оцінка доходу може бути достовірно визначена (пункт 5 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 15 «Дохід», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29 листопада 1999 року №290).

Платник податку формує об`єкт оподаткування податком на прибуток за реальними (фактично вчиненими) господарськими операціями, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.

Пунктом 135.1 статті 135 ПК України встановлено, що базою оподаткування є грошове вираження об`єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу.

У постанові від 05.06.2025 (справа 160/25897/21) Верховний Суд виснував, що витрати для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на прибуток мають бути фактично здійснені та підтверджені належним чином оформленими первинними документами, що відображають реальність здійснення господарської операції.

Відображення господарської операції у податковому обліку повинно здійснюватися відповідно до її реального економічного змісту на підставі первинних документів бухгалтерського обліку.

Отже, підсумовуючи наведене слід дійти висновку, що первинним при оцінці правильності ведення податкового обліку є оцінка реального економічного змісту господарської операції, незалежно від змісту первинних документів, якими вона документується, в силу того, що останні можуть не відповідати такому змісту господарської операції.

Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона має спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Формально складені первинні документи не можуть слугувати належною підставою для формування даних податкового обліку.

За правилами підпункту 14.1.231 пункту 14.1 статті 14 ПК України розумна економічна причина (ділова мета) - причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності.

Поняття розумної економічної причини (ділової мети) передбачає обов`язкову спрямованість будь-якої операції платника на отримання позитивного економічного ефекту, тобто на приріст (збереження) активів платника (їх вартість), а так само створення умов для такого приросту (збереження) в майбутньому.

У той же час, не обов`язково, аби економічний ефект спостерігався негайно після вчинення операції. Не виключено, що такий ефект настане в майбутньому, а також не виключено, що в результаті об`єктивних причин економічний ефект може не настати взагалі. Зокрема, операція може виявитись збитковою, і це є одним із варіантів нормального перебігу подій при здійсненні господарської діяльності.

Тобто, господарська операція принаймні теоретично (за умови досягнення поставлених завдань) має передбачати можливість приросту або збереження активів чи їх вартості.

Якщо ж та чи інша операція не зумовлена розумними економічними причинами (позбавлена ділової мети), то такі операції не є вчиненими в межах господарської діяльності, а відтак, їх наслідки не підлягають відображенню в податковому обліку.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що суть порушень полягала у тому, що ТОВ ВКФ «БАЛАККОМ» у період з 01.07.2021 по 30.09.2024 не відображено у складі інших доходів безповоротно отриману фінансову інвестицію у вигляді додаткового капіталу в сумі 106421704 грн від компанії Wise Power Trading Limited через неможливість її повернення, та в порушення п. п. 5, 7 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 15 «Дохід», п. 44.1 ст. 44, п. 134.1 ст. 134 ПК України занижено інші доходи на загальну суму 106 421 704 грн, у тому числі: за II квартал 2023 року на суму 106 421 704 грн.

Між ТОВ ВКФ «БАЛАККОМ» та Wise Power Trading Limited існували господарські взаємовідносини, за наслідками яких у позивача утворилася кредиторська заборгованість (по рахунках 632 та 506) в сумі 3751880,12 доларів США, а саме:

- відповідно до Угоди про позику №LAWP10 від 01.06.2017 Wise Power Trading Limited протягом періоду з 01.11.2017 по 31.01.2018 надано позику ТОВ ВКФ «БАЛАККОМ» в сумі 16 454 296,73 грн (579 975,0 дол. США);

- станом на 01.10.2018 по розрахунках з нерезидентом Wise Power Trading Limited, який є постачальником товарів, існувала кредиторська заборгованість (по рахунку 632) в сумі 3871087,52 доларів США по контрактах: №WP010617 від 01.06.2017; №WP 20150310 від 10.03.2015; №WP 20150331 від 31.03.2015; №WP 20150331 від 31.03.2015; №WP0812-11 від 30.09.2011; №WP 1609-11 від 20.06.2011; № WP 0730-10 від 30.07.2010; № WP 17G від 17.06.2010; №R010709 від 01.07.2009; контракт № WP 2104-09 від 02.03.2009; №WP 0187/07 від 10.01.2007; №WP0671 від 17.04.2006, ТОВ ВКФ «БАЛАККОМ» у IV кварталі 2018 року перерахувало нерезиденту 109207,40 дол. США та у 2019 році 10000,00 дол. США.

Наведена заборгованість позивачем, шляхом перерахунку коштів на рахунки Wise Power Trading Limited, не погашалася.

У подальшому, на реалізацію положень рішень позачергових зборів учасників ТОВ ВКФ «БАЛАККОМ», які оформлені протоколом №234 від 16.10.2020 року:

- 16.10.2020 між ТОВ ВКФ «БАЛАККОМ» та Wise Power Trading Limited укладено договір купівлі-продажу частки у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю з нотаріальним оформленням відповідного акту приймання-передачі частки;

- 19.10.2020 між ТОВ ВКФ «БАЛАККОМ» та Wise Power Trading Limited укладено договір про внесення додаткового вкладу у додатковий капітал товариства у розмірі 3751880,12 дол. США. По цьому договору грошові кошти на рахунки товариства не перераховувалися;

Тобто Wise Power Trading Limited, шляхом викупу 0,75% частки в статутного капіталі товариства, стало його учасником та зобов`язалося внести додатковий вклад у додатковий капітал товариства у розмірі 3751880,12 дол. США.

При цьому сума додаткового вкладу у додатковий капітал ТОВ ВКФ «БАЛАККОМ» відповідала сумі (3751880,12 дол. США), яку ТОВ ВКФ «БАЛАККОМ» заборгувало Wise Power Trading Limited.

21.10.2020 між ТОВ ВКФ «БАЛАККОМ» та Wise Power Trading Limited укладено договір про зарахування зустрічних однорідних вимог, згідно з яким зобов`язання ТОВ ВКФ «БАЛАККОМ» перед Wise Power Trading Limited за поставлений товар та позику у розмірі 3751880,12 дол. США, та зобов`язання Wise Power Trading Limited перед ТОВ ВКФ «БАЛАККОМ» щодо внесення додаткового капіталу у розмірі 3751880,12 дол. США, припиняються. Цей договір був затверджений 22.10.2020 протоколом №235 загальних зборів учасників ТОВ ВКФ «БАЛАККОМ».

У подальшому, на реалізацію положень рішень позачергових зборів учасників ТОВ ВКФ «БАЛАККОМ», які оформлені протоколом №237 від 06.05.2021 між ОСОБА_1 (учасник товариства) та Wise Power Trading Limited укладено договір купівлі-продажу частки (частини частки) у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю, згідно з яким продавець Wise Power Trading Limited в особі представника Балак А.В. продав покупцю ОСОБА_1 частку у розмірі 0,75% у статутному капіталі ТОВ ВКФ «БАЛАККОМ». 07.05.2021 нотаріально оформлено акт приймання-передачі частки. Підписантами акту є ОСОБА_2 та ОСОБА_1

Тобто Wise Power Trading Limited продав свою частку іншому учаснику товариства ОСОБА_1 , тим самим припинивши свою участь у товаристві.

Будь-які кошти позивачем, у зв`язку із таким виходом, Wise Power Trading Limited не відшкодовувалися, у тому числі не повертався додатковий вклад у додатковий капітал ТОВ ВКФ «БАЛАККОМ» у розмірі 3751880,12 дол. США.

У зв`язку з цим, податковий орган дійшов висновку, що ТОВ ВКФ «БАЛАККОМ» у період з 01.07.2021 по 30.09.2024 не відображено у складі інших доходів безповоротно отриману фінансову інвестицію у вигляді додаткового капіталу в сумі 106421704 грн від компанії Wise Power Trading Limited через неможливість її повернення, та в порушення п. 5, п. 7 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 15 «Дохід», п. 44.1 ст. 44, п. 134.1 ст. 134 ПК України занижено інші доходи на загальну суму 106 421 704 грн, у тому числі: за II квартал 2023 року на суму 106 421 704 грн.

Суди попередніх інстанцій, уважаючи зазначений висновок обґрунтованим, зазначили таке.

Так, порядок визнання доходів та їх класифікація здійснюється відповідно до Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 15 Дохід, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.11.99 № 290, яке поширюється на підприємства, організації та інші юридичні особи незалежно від форм власності (крім бюджетних установ та підприємств, які відповідно до законодавства складають фінансову звітність за міжнародними стандартами фінансової звітності (далі - МСФЗ)).

Відповідно до Інструкції про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку активів, капіталу, зобов`язань і господарських операцій підприємств і організацій, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 30.11.99 № 291, рахунок 42 Додатковий капітал призначено, зокрема, для обліку іншого вкладеного засновниками підприємств (крім акціонерних товариств) капіталу, що перевищує статутний капітал, інші внески тощо без рішень про зміни розміру статутного капіталу.

Рахунок 42 «Додатковий капітал» призначено для узагальнення інформації про суми, на які вартість реалізації випущених акцій перевищує їхню номінальну вартість, а також вартість необоротних активів, безкоштовно отриманих підприємством від інших осіб, та інші види додаткового капіталу.

За кредитом рахунку 42 Додатковий капітал відображається збільшення додаткового капіталу, за дебетом - його зменшення.

На субрахунку 422 «Інший вкладений капітал» обліковують інший вкладений засновниками підприємств (крім акціонерних товариств) капітал, що перевищує статутний капітал, інші внески тощо без рішень про зміни розміру статутного капіталу.

Згідно із Методичними рекомендаціями щодо заповнення форм фінансової звітності, затвердженими наказом Міністерства фінансів України від 28.03.2013 № 433, які можуть застосовуватися підприємствами, організаціями та іншими юридичними особами усіх форм власності (крім банків і бюджетних установ та підприємств, які відповідно до законодавства застосовують МСФЗ), власний капітал відображається в балансі одночасно з відображенням активів або зобов`язань, які призводять до його зміни.

Відповідно до пунктів 5, 7 статті 24 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» від 06.02.2018, №2275-VIII (далі - Закон №2275) учасник вважається таким, що вийшов з товариства, з дня державної реєстрації його виходу. Вихід учасника з товариства, внаслідок якого у товаристві не залишиться жодного учасника, забороняється.

Товариство зобов`язане протягом одного року з дня, коли воно дізналося чи мало дізнатися про вихід учасника, виплатити такому колишньому учаснику вартість його частки. Статутом товариства, що діє на момент виходу учасника, може встановлюватися інший строк для здійснення такої виплати.

Крім того, відповідно до статті 1 Закону України «Про інвестиційну діяльність» №1560-ХІІ від 18.09.1991 (із змінами та доповненнями) (далі - Закон №1560-ХІІ) інвестиціями є всі види майнових та інтелектуальних цінностей, що вкладаються в об`єкти підприємницької та інших видів діяльності, у результаті якої створюється прибуток (дохід) або досягається соціальний ефект. Такими цінностями можуть бути, зокрема, кошти, цільові банківські вклади.

Відповідно до пункту 1 статті 5 Закону №1560-ХІІ - суб`єктами (інвесторами і учасниками) інвестиційної діяльності можуть бути громадяни і юридичні особи України та іноземних держав, а також держави. В абзаці другому частини другої статті 5 цього Закону міститься положення про те, що інвестори можуть виступати в ролі вкладників, кредиторів, покупців, а також виконувати функції будь-якого учасника інвестиційної діяльності.

Тому за своєю природою походження наданий документально Wise Power Trading Limited додатковий вклад є іноземною інвестицією, що передбачалось чинним законодавством.

Проаналізувавши наведені вище норми права, суди попередніх інстанцій уважали, що документальна інвестиція з боку Wise Power Trading Limited однозначно відповідала критеріям такої, що створює дохід, внаслідок реального закриття існуючої кредиторської заборгованості, а тому такий додатковий капітал, який обліковується на бухгалтерському рахунку 422 «Інший вкладений капітал» на суму 106 421 704,42 грн (3751880,12 дол. США) є іноземною інвестицією.

Відповідно статті 11 Закону України «Про режим іноземного інвестування» №93/96-ВР від 19.03.1996 (із змінами та доповненнями), у разі припинення інвестиційної діяльності іноземний інвестор має право на повернення не пізніше шести місяців з дня припинення цієї діяльності своїх інвестицій у натуральній формі або у валюті інвестування в сумі фактичного внеску (з урахуванням можливого зменшення статутного фонду) без сплати мита, а також доходів з цих інвестицій у грошовій чи товарній формі за реальною ринковою вартістю на момент припинення інвестиційної діяльності, якщо інше не встановлено законодавством або міжнародними договорами України.

Подібну правову норму містить стаття 399 Господарського кодексу України (діючий на момент здійснення цих господарських операцій), де зазначено, що у разі припинення інвестиційної діяльності на території України, іноземний інвестор має право на повернення своїх інвестицій не пізніше шести місяців після припинення цієї діяльності, а також доходів за цими інвестиціями у грошовій або товарній формі, якщо інше не встановлено законом або угодою сторін.

Згідно зі статтею 9 Закону №1560-ХІІ, основним правовим документом, який регулює взаємовідносини між суб`єктами інвестиційної діяльності, є договір (угода).

ТОВ ВКФ «БАЛАККОМ» будь-яких договорів (угод) та/або інших документів до перевірки надано не було.

З урахуванням викладеного, суди дійшли висновку, що ТОВ ВКФ «БАЛАККОМ» зобов`язане було не пізніше шести місяців з дня, коли воно дізналося чи мало дізнатися про вихід учасника (06 травня 2021 року) виплатити такому колишньому учаснику, а саме компанії Wise Power Trading Limited вартість іноземної інвестиції (сформованого ним додаткового капіталу) коштами та/або майном та відобразити зменшення додаткового капіталу по бухгалтерському обліку.

При цьому ліквідація компанії Wise Power Trading Limited (юридична особа, що створена та зареєстрована згідно законодавства САР Гонконг) 06.04.2023 є остаточним припиненням зобов`язання щодо повернення інвестиції через неможливість її повернення.

Водночас колегія суддів звертає увагу, що згідно з пунктом 2 статті 1 Закону України «Про режим іноземного інвестування» іноземні інвестиції - це цінності, що вкладаються іноземними інвесторами в об`єкти інвестиційної діяльності відповідно до законодавства України з метою отримання прибутку або досягнення соціального ефекту.

Також, як зазначалося вище, частина 1 статті 1 Закону № №1560-ХІІ інвестиціями визначає всі види майнових та інтелектуальних цінностей, що вкладаються в об`єкти підприємницької та інших видів діяльності, у результаті якої створюється прибуток (дохід) або досягається соціальний ефект.

Тобто вказані положення законодавства закріплюють, що здійснення іноземної інвестиції повинно мати метою та результатом якої має бути отримання прибутку (доходу) або досягнення соціального ефекту.

Зі свого боку позивач у касаційній скарзі зазначає, що внесок Wise Power Trading Limited як учасника позивача до додаткового капіталу шляхом здійснення зарахування зустрічних однорідних зобов`язань не є іноземною інвестицією, оскільки він не призвів ні до виникнення прибутку (доходу) ні до досягнення соціального ефекту.

Утім, суди попередніх інстанцій, визначаючи внесок Wise Power Trading Limited як учасника позивача у додатковий капітал іноземною інвестицією, залишили поза увагою зазначені доводи позивача та не навели відповідних мотивів такої кваліфікації, зокрема не встановили дійсну правову природу такого внеску і не перевірили чи отримала ця компанія в результаті здійснення господарської операції прибуток (дохід) або чи досягла соціального ефекту, адже встановлення цих обставин є необхідною умовою у розумінні положень пункт 2 статті 1 Закону України «Про режим іноземного інвестування», частини 1 статті 1 Закону № №1560-ХІІ для визнання спірного внеску іноземною інвестицією.

Разом із цим, Верховний Суд зауважує, що Законом №2275 передбачено такі способи припинення участі учасника у товаристві, зокрема: відчуження частки у статутному капіталі товариства іншим учасникам товариства або третім особам (ст. 21); вихід учасника з товариства (ст. 24).

Як встановлено судами попередніх інстанцій, у цій справі компанія Wise Power Trading Limited відчужила свою частку у ТОВ ВКФ «БАЛАККОМ» шляхом укладення відповідного договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю.

Натомість суди до спірних правовідносин застосували положення ст. 24 цього Закону, яка регулює правовідносини щодо виходу учасника з товариства, а не питання відчуження учасником своєї частки.

Крім того, в основу оскаржуваних рішень суди першої та апеляційної інстанцій поклали висновок про неможливість створення позивачем додаткового капіталу, оскільки таке право не було закріплено у чинному на час виникнення спірних правовідносин законодавстві.

Однак у касаційній скарзі позивач наголошує, що діюче на час виникнення спірних правовідносин законодавство не містило жодних заборон щодо створення товариствами з обмеженою відповідальністю додаткового капіталу без зміни розміру статутного капіталу.

Водночас положеннями Інструкції № 291 передбачено, що на субрахунку 422 «Інший вкладений капітал» обліковують інших вкладений засновниками підприємств (крім акціонерних товариств) капітал, що перевищує статутний капітал, інші внески тощо без рішень про зміну розміру статутного капіталу.

Відповідно до п. 5 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 15 «Дохід» дохід визначається під час збільшення активу або зменшення зобов`язання, що зумовлює зростання власного капітал (за винятком зростання капіталу за рахунок внесків учасників підприємства), за умови, що оцінка доходу може бути достовірно визначена.

При цьому, Wise Power Trading Limited здійснила внесок у додатковий капітал позивача вже після набуття права власності на частку у статутному капіталі останнього та на підставі рішень загальних зборів учасників, які не оспорювались учасниками. Зазначений комплекс заходів був розроблений керівництвом з метою оптимізації прибутку для збільшення рентабельності бізнесу шляхом максимізації доходів та мінімізації витрат. Ці заходи зумовили досягнення стратегічних планів позивача щодо прийнятного рівня прибутковості, що відображено у таблиці № 1, доданій позивачем до касаційної скарги.

Отже, на думку позивача, він мав право формувати додатковий капітал за рахунок внеску компанії Wise Power Trading Limited як його учасника і такий внесок не є його доходом.

Дослідження цих доводів в контексті реалізації позивачем принципу свободи підприємницької діяльності, яка не заборонена законом, закріпленому у статті 42 Конституції України, має важливе значення для правильного вирішення справи по суті.

Указаним обставинам суди першої та апеляційної інстанцій належної оцінки не надали, при цьому принцип офіційного з`ясування всіх обставин справи, закріплений частиною четвертою статті 9 КАС України, зобов`язує суди вживати заходи для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі шляхом виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

З огляду на викладене, Верховний Суд уважає, що висновки судів першої та апеляційної інстанцій не ґрунтуються на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі.

Згідно з частиною другою статті 73 КАС України предметом доказування є обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення або які мають інше значення для вирішення справи та які належить установити при ухваленні судового рішення у справі.

Суд звертає увагу, що встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суди повинні належним чином мотивувати свої висновки та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, для повного, об`єктивного та всебічного з`ясування обставин справи судам необхідно надати належну правову оцінку кожному окремому доказу та їх сукупності, які міститься в матеріалах справи або витребовується, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, з посиланням на це в мотивувальній частині свого рішення, враховуючи при цьому відповідні норми матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

За змістом частини 2 статті 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Відповідно до частини 2 статті 353 КАС України, підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо, зокрема, суд не дослідив зібрані у справі докази.

З огляду на обмежений обсяг процесуальних повноважень Верховного Суду та на те, що суди попередніх інстанцій не перевірили й не встановили ті фактичні обставини, від яких залежить правильне вирішення позовних вимог, зважаючи на приписи статті 353 КАС України, касаційну скаргу необхідно задовольнити частково, рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції скасувати, а справу направити до суду першої інстанції на новий розгляд.

Отже, касаційна скарга ТОВ ВКФ «БАЛАККОМ» підлягає частковому задоволенню.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 353, 355, 356, 359 КАС України, Суд

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційна фірма «БАЛАККОМ» задовольнити частково.

Рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 18 вересня 2025 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 16 грудня 2025 року у справі № 600/2945/25-а скасувати, а справу направити на новий розгляд до Чернівецького окружного адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач І.В. Дашутін

Судді О.О. Шишов

М.М. Яковенко