Справа № 200/9419/25
Суддя: Галатіна О.О.
Дата ухвалення: 2026-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2026 року Справа№200/9419/25

онецький окружний адміністративний суд у складі судді Галатіної О.О. розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

До Донецького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, відповідно до якої, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного Фонду України у Вінницькій області №49 від 29.08.2025 року про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за заявою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України у Вінницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , від 29.08.2025 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з зарахуванням до пільгового стажу за Списком №2 періодів роботи з 05.03.1991 року по 19.03.1994 року, з 26.07.1994 року по 31.03.1995 року, з 07.09.1996 року по 25.07.2011 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України у Вінницькій області зарахувати до загального трудового стажу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , період роботи на території Російської Федерації з 10.04.1995 року по 08.02.1996 року, та період строкової служби у збройних силах СРСР з 01.12.1988 року по 29.11.1990 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 22.08.2025 року він звернувся із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Однак, відповідачем було відмовлено у призначенні пенсії, до пільгового та страхового стажу не зараховано певні періоди роботи, а також період проходження строкової служби. Вважає таке рішення Відповідача протиправним та таким, що порушує його конституційні права у зв`язку з чим звернувся до суду із вказаним позовом.

Ухвалою суду від 05 грудня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, - залишено без руху і встановлено строк для усунення виявлених недоліків позовної заяви протягом п`яти днів з наступного дня після отримання копії цієї ухвали шляхом надання:

- засвідчені належним чином докази підтвердження протиправності дій Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області та (або) виправити недоліки шляхом уточнення позовних вимог.

Ухвалою суду від 22 грудня 2025 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження суддею одноособово, без повідомлення (виклику) сторін.

Від Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого, зокрема зазначено, що за результатами розгляду заяви позивача про призначення пенсії, доданих до неї документів та наявних у Пенсійному фонді України відомостей, органом Пенсійного фонду встановлено наступне. До страхового стажу позивача не зараховано період роботи в російській федерації з 10.04.1995р. по 08.02.1996р., оскільки з 01.01.2023р., російська федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав держав-учасниць Співдружності Незалежних держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992р. При призначенні до страхового стажу можуть бути зараховані періоди роботи (служби) на території РРФСР по 31.12.1991 року.

До пільгового стажу не зараховано період роботи згідно архівної довідки №23.07.05/628 від 18.07.2025 р., з 26.07.1994 р. по 31.03.1995 р., з 07.09.1996 р. по 25.07.2011 р. Можливо зарахувати до пільгового стажу за умови підтвердження Комісією з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років.

До пільгового стажу також не зараховано період роботи згідно уточнюючої довідки №1 від 30.01.2025 р., з 05.03.1991 р. по 19.03.1994 р., на посаді електрозварника ручного зварювання, оскільки в довідці не вірно зазначено Постанову Кабінету Міністрів України №461 від 24.06.2016р. та не долучено наказ про результати атестацій робочих місць.

Отже, страховий стаж позивача склав 33 роки 1 місяць 26 днів, а пільговий стаж залишився не підтвердженим.

Просить в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Відповідно до ч. 9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Згідно ч. 4 ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Приписами частини 5 статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, доводи позовної заяви, суд з`ясував наступні обставини справи.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 22.08.2025 звернувся до органу Пенсійного фонду з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV.

За принципом екстериторіальності виконавцем визначено Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області та за розглядом заяви прийнято рішення №49 від 29.08.2025 року про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах.

Згідно вищезазначеного спірного рішення, вік заявника 55 років 3 місяці 14 днів.

Страховий стаж становить 33 роки 1 місяць 26 днів.

Пільговий стаж по списку №2 0 років 0 місяців 0 днів.

Результати розгляду документів : за доданими документами до страхового стажу не зараховано: - період роботи в російській федерації з 10.04.1995р. по 08.02.1996р., оскільки з 01.01.2023р., російська федерація припиняє участь в Угоді про гарантії прав держав-учасниць Співдружності Незалежних держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992р.

При призначенні до страхового стажу можуть бути зараховані періоди роботи (служби) на території РРФСР по 31.12.1991 року.

До пільгового стажу не зараховано:

- період роботи згідно архівної довідки №23.07.05./628 від 18.07.2025р., з 26.07.1994р. по 31.03.1995р., з 07.09.1996р. по 25.07.2011р. можливо зарахувати до пільгового стажу за умови підтвердження Комісією з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років.

- період роботи згідно уточнюючої довідки №1 від 30.01.2025р., з 05.03.1991р. по 19.03.1994р., на посаді електрозварника ручного зварювання, оскільки в довідці не вірно зазначено Постанову Кабінету Міністрів України №461 від 24.06.2016р. та не долучено наказ про результати атестацій робочих місць.

Незарахування Відповідачем спірних періодів до пільгового та страхового стажу Позивача також підтверджується записами розрахунку стажу (Форма РС-право).

Період з 01.12.1988 по 29.11.1990 зараховано до страхового стажу позивача.

Згідно записів в трудовій книжці НОМЕР_2 (в частині спірних періодів), ОСОБА_1 працював:

- з 23.09.1988 по 17.11.1988 на посаді транспортувальника 3 розряда, звільнений у зв`язку з призовом в ряди Радянської армії (запис 2-3);

- з 05.03.1991 по 19.03.1994 на посаді електрозварювальника 3 розряду (запис 4-5);

- з 26.07.1994 по 31.03.1995 на посаді електрозварювальника 3 розряду (запис 6-7);

- з 10.04.1995 по 08.02.1996 на посаді водія котегорії «с» в АОЗТ «Роксолана» в російській федерації (запис 8-9);

- з 07.09.1996 по 19.04.2006 на посадах зварювальника по облуговуванню обладнання ел.станцій, машиніста котлів, машиніста парових турбін, машиніста обхідником по котельному обладнанню (запис 10-14);

- з 12.10.2006 по 31.03.2010 на посадах машиніста котлів, машиніста обхідником по котельному обладнанню (запис 15-17);

- з 01.04.2010 по 25.07.2011 на посаді охоронця у відділі охорони (запис 18-19).

Відповідно до архівної довідки від №23.07.05/628 від 18.07.2025 вбачається, що ОСОБА_1 :

- прийнятий з 26 липня 1994 року на посаду «электрогазосварщик, 3 разряд, цех ТЭЦПВС, участок 1 котельный, с испытательным сроком один месяц» (так у документі) (наказ (розпорядження) від 25.07.1994 №233);

- «31.03.95 Ув по собственному желанию ст. 38 КЗОТ Укр. Пр. № 154 от 3.04.95г. » (так у документі) (згідно особової картки форми Т-2, наказ від 03.04.1995 №154 на зберігання до архівного відділу не надходив);

- прийнятий з 07 вересня 1996 року на посаду «слес. по обслуж. обор-я эл. станции (зан. в цех, котел., котлотурб. т/под. и палепригот.), цех ТЭЦ-ПВС, участок 1, с испытательным сроком один месяц» (так у документі) (наказ (розпорядження) від 04.09.1996 №371);

- переведений з 05 червня 2003 року с посади «слесарь по обслуж. оборуд. эл. станции (в цехах: котельн., турбинн. цехах т/подачи, п/пригот, цех 15, участок 1» на посаду «машинист котлов, цех 15, участок 1» (так у документі) (наказ (розпорядження) від 04.06.2003 N145);

- переведений з 18 січня 2005 року с посади «машинист котлов, цех 15, участок 1» на посаду «машинист паровых турбин, цех 15, участок 2» (так у документі) (наказ (розпорядження) від 17.01.2005 №1);

- переведений з 01 вересня 2005 року с посади «машинист паровых турбин, цех 15, участок 2» на посаду «маш.-обходчик по котельному оборуд., цех 15, участок 1» (так у документі) (наказ (розпорядження) від 31.08.2005 №104);

- звільнений з 19 квітня 2006 року с посади «Машинист-обходчик по котельному оборудованию, цех (15) ТЄЦ-ПВС, участок Котлотурбинный цех, собственное желание ст. 38 КЗОТ Украины» (так у документі) (наказ (розпорядження) від 19.04.2006 №182);

- прийнятий з 12 жовтня 2006 року на посаду «машинист котлов, цех (15) ТЕЦ-ПВС, дільниця Котлотурбинный цех» (так у документі) (наказ (розпорядження) від 11.10.2006 №o484);

-переведений з 04 червня 2007 року з посади «машинист котлов, цех (15) ТЭЦ-ПВС, участок Котлотурбинный цех/котельный участок» на посаду «машинист-обходчик по котельному оборудованию, цех (15) ТЭЦ-ПВС, участок Котлотурбинный цех/котельный участок» (так у документі) (наказ (розпорядження) від 04.06.2007 №82);

- переведений з 18 вересня 2008 року з посади «машинист-обходчик по котельному оборудованию, цех (15) ТЭЦ-ПВС, участок Котлотурбинный цех/котельный участок» на посаду «машинист-обходчик по котельному оборудованию, цех (15) ТЭЦ-ПВС, участок отельный цех/Обслуживание оборудования» (так у документі) (наказ (розпорядження) від 18.09.2008, № 194); переведений з 01 квітня 2010 року з посади «машинист-обходчик оборудованию, по котельному цех (15) ТЭЦ-ПВС, участок Котельный цех /- обслуживание оборудования» на (так посаду у документі) «охранник, (06) Отдел охраны и режима, участок (06) Отдел охраны и режима/» (наказ (розпорядження) від 30.03.2010 № 27);

- звільнений з 25 липня 2011 року з посади «Охранник, (06) Отдел охраны и режима, участок (06) Отел охрани и режима собств.желан. ст. 38 КЗОТ України.

Відповідно до довідки про підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №1 від 30.01.2025 вбачається, що ОСОБА_1 працював повний робочий день в вагонному депо Краматорськ Донецької залізниці 3 05.03.1991 (Наказ № 46 від 04.03.1991) по 19.03.1994 (Наказ № 28 від 19.03.1994) за професією, посадою електрозварник ручного зварювання, зайнятий різанням та ручним зварюванням, на напівавтоматичних машинах, а також автоматичних машинах із застосуванням флюсів, що містять шкідливі речовини не нижче 3 класу небезпеки, що передбачена Списком №2 розділ ХХХIII підрозділ «Загальні професії (у всіх галузях господарства)» код КП- підстава Постанова Кабінету Міністрів України № 461 від 24.06.2016.

Відповідно до записів військового квитка сер. НОМЕР_3 , ОСОБА_1 проходив військову службу з 01.12.1988 по 29.11.1990.

Згідно відомостей по спеціальному стажу у довідці індивідуальних відомостей про застраховану особу з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (форма ОК-5) позивача вбачається, в частині спірних періодів за 1998-2009 код підстави для обліку спец стажу - ЗПЗ013Б1.

Проаналізувавши встановлені обставини справи та норми законодавства України, яке регулює спірні правовідносини, суд виходить з наступного.

Згідно частини 1 статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Закріплюючи на конституційному рівні право на соціальний захист кожного громадянина, без будь-яких винятків, держава реалізує положення статті 24 Конституції України, відповідно до якої громадяни мають рівні конституційні права і не може бути обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) (далі Закон № 1058-IV)).

Згідно із пунктом 1 частини 1 статті 8 Закону № 1058-ІV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Пунктом 1 частини 1 статті 9 Закону № 1058-ІV визначено, що відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються у т. ч. пенсія за віком.

Частиною 4 статті 24 Закону № 1058-ІV визначено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

У відповідності до пункту 2 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-ІV Пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком N 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбачених Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Закон України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-XII від 05.11.1991 року (далі Закон № 1788-XII) відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.

Закон спрямований на те, щоб повніше враховувалася суспільно корисна праця як джерело зростання добробуту народу і кожної людини, встановлює єдність умов і норм пенсійного забезпечення робітників, членів колгоспів та інших категорій трудящих.

Відповідно до п. а ст. 13 Закону України № 1788-XII, працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Відповідно до ст. 62 вищевказаного Закону № 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. Це передбачено Постановою КМУ від 12.08.1993 року № 637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній».

Згідно з пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 року № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно пункту 2 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 року № 383, під повним робочим днем слід вважати виконання робіт в умовах, передбачених Списками, не менше 80 відсотків робочого часу, установленого для працівників даного виробництва, професії чи посади, з урахуванням підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, пов`язаних з виконанням своїх трудових обов`язків.

Отже, однією з умов, необхідних для призначення пенсії на пільгових умовах, є робота зі шкідливими і важкими умовами праці протягом повного робочого дня.

Щодо не зарахування до пільгового стажу спірних періоді роботи з 05.03.1991 року по 19.03.1994 року, з 26.07.1994 року по 31.03.1995 року, з 07.09.1996 року по 25.07.2011 року, суд зазначає наступне.

Як вже встановлено судом, до пільгового стажу позивача не зараховано періоди роботи з 05.03.1991 року по 19.03.1994 року, з 26.07.1994 року по 31.03.1995 року, з 07.09.1996 року по 25.07.2011 року, оскільки можливо зарахувати до пільгового стажу за умови підтвердження Комісією з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, а також, оскільки в довідці не вірно зазначено Постанову Кабінету Міністрів України №461 від 24.06.2016 р. та не долучено наказ про результати атестацій робочих місць.

Як зазначено вище, згідно копії трудової книжки НОМЕР_2 (в частині спірних періодів), ОСОБА_1 працював:

- з 05.03.1991 по 19.03.1994 на посаді електрозварювальника 3 розряду (запис 4-5);

- з 26.07.1994 по 31.03.1995 на посаді електрозварювальника 3 розряду (запис 6-7);

- з 07.09.1996 по 19.04.2006 на посадах зварювальника по облуговуванню обладнання ел.станцій, машиніста котлів, машиніста парових турбін, машиніста обхідником по котельному обладнанню (запис 10-14);

- з 12.10.2006 по 31.03.2010 на посадах машиніста котлів, машиніста обхідником по котельному обладнанню (запис 15-17);

- з 01.04.2010 по 25.07.2011 на посаді охоронця у відділі охорони (запис 18-19).

Відповідно до архівної довідки від №23.07.05/628 від 18.07.2025 вбачається, що ОСОБА_1 :

- прийнятий з 26 липня 1994 року на посаду «электрогазосварщик, 3 разряд, цех ТЭЦПВС, участок 1 котельный, с испытательным сроком один месяц» (так у документі) (наказ (розпорядження) від 25.07.1994 №233);

- «31.03.95 Ув по собственному желанию ст. 38 КЗОТ Укр. Пр. № 154 от 3.04.95г. » (так у документі) (згідно особової картки форми Т-2, наказ від 03.04.1995 №154 на зберігання до архівного відділу не надходив);

- прийнятий з 07 вересня 1996 року на посаду «слес. по обслуж. обор-я эл. станции (зан. в цех, котел., котлотурб. т/под. и палепригот.), цех ТЭЦ-ПВС, участок 1, с испытательным сроком один месяц» (так у документі) (наказ (розпорядження) від 04.09.1996 №371);

- переведений з 05 червня 2003 року с посади «слесарь по обслуж. оборуд. эл. станции (в цехах: котельн., турбинн. цехах т/подачи, п/пригот, цех 15, участок 1» на посаду «машинист котлов, цех 15, участок 1» (так у документі) (наказ (розпорядження) від 04.06.2003 N145);

- переведений з 18 січня 2005 року с посади «машинист котлов, цех 15, участок 1» на посаду «машинист паровых турбин, цех 15, участок 2» (так у документі) (наказ (розпорядження) від 17.01.2005 №1);

- переведений з 01 вересня 2005 року с посади «машинист паровых турбин, цех 15, участок 2» на посаду «маш.-обходчик по котельному оборуд., цех 15, участок 1» (так у документі) (наказ (розпорядження) від 31.08.2005 №104);

- звільнений з 19 квітня 2006 року с посади «Машинист-обходчик по котельному оборудованию, цех (15) ТЄЦ-ПВС, участок Котлотурбинный цех, собственное желание ст. 38 КЗОТ Украины» (так у документі) (наказ (розпорядження) від 19.04.2006 №182);

- прийнятий з 12 жовтня 2006 року на посаду «машинист котлов, цех (15) ТЕЦ-ПВС, дільниця Котлотурбинный цех» (так у документі) (наказ (розпорядження) від 11.10.2006 №o484);

-переведений з 04 червня 2007 року з посади «машинист котлов, цех (15) ТЭЦ-ПВС, участок Котлотурбинный цех/котельный участок» на посаду «машинист-обходчик по котельному оборудованию, цех (15) ТЭЦ-ПВС, участок Котлотурбинный цех/котельный участок» (так у документі) (наказ (розпорядження) від 04.06.2007 №82);

- переведений з 18 вересня 2008 року з посади «машинист-обходчик по котельному оборудованию, цех (15) ТЭЦ-ПВС, участок Котлотурбинный цех/котельный участок» на посаду «машинист-обходчик по котельному оборудованию, цех (15) ТЭЦ-ПВС, участок отельный цех/Обслуживание оборудования» (так у документі) (наказ (розпорядження) від 18.09.2008, № 194);

- переведений з 01 квітня 2010 року з посади «машинист-обходчик оборудованию, по котельному цех (15) ТЭЦ-ПВС, участок Котельный цех /- обслуживание оборудования» на (так посаду у документі) «охранник, (06) Отдел охраны и режима, участок (06) Отдел охраны и режима/» (наказ (розпорядження) від 30.03.2010 № 27);

- звільнений з 25 липня 2011 року з посади «Охранник, (06) Отдел охраны и режима, участок (06) Отел охрани и режима собств.желан. ст. 38 КЗОТ України.

Відповідно до довідки про підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №1 від 30.01.2025 вбачається, що ОСОБА_1 працював повний робочий день в вагонному депо Краматорськ Донецької залізниці з 05.03.1991 (Наказ № 46 від 04.03.1991) по 19.03.1994 (Наказ № 28 від 19.03.1994) за професією, посадою електрозварник ручного зварювання, зайнятий різанням та ручним зварюванням, на напівавтоматичних машинах, а також автоматичних машинах із застосуванням флюсів, що містять шкідливі речовини не нижче 3 класу небезпеки, що передбачена Списком №2 розділ ХХХIII підрозділ «Загальні професії (у всіх галузях господарства)» код КП- підстава Постанова Кабінету Міністрів України № 461 від 24.06.2016.

Поряд із цим, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 17 листопада 2020 року у справі №756/7613/17 зазначив, […] що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах, пільгове пенсійне забезпечення тощо. Водночас особа, яка працює на посаді, віднесеній до Списку №2, робоче місце по якій підлягає атестації, відповідно до Порядку №442, не наділена жодними правами (повноваженнями, обов`язками), які б могли вплинути на своєчасність проведення атестації робочих місць.

Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 31.03.2020 у справі №398/2728/16-а та №678/65/17.

Крім того, Верховний Суд підтримав позицію Великої Палати Верховного Суду. Так, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 у справі №520/15025/16-а сформулювала правовий висновок, згідно з яким особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах Списком № 2, відповідно до пункту «б» статті 13 Закону № 1788-XII. Цей висновок є також застосовним і щодо осіб, зайнятих на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 1.

Отже, Велика Палата Верховного Суду вважає, що непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

З огляду на викладене, відсутність відомостей про атестацію робочого місця позивача не може мати наслідком позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах у зв`язку із незарахуванням до пільгового стажу періоду роботи на підприємстві, відомості про атестацію робочого місця на якому відсутні.

Окрім того, згідно відомостей по спеціальному стажу у довідці індивідуальних відомостей про застраховану особу з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (форма ОК-5) позивача вбачається, в частині спірних періодів за 1998-2009 код підстави для обліку спец стажу - ЗПЗ013Б1.

Згідно з Довідником кодів підстав обліку стажу окремим категоріям осіб відповідно до законодавства, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 14 квітня 2015 року № 435, в редакції наказу Міністерства фінансів України від 15 травня 2018 року № 511:

код підстави «ЗПЗ013Б1» - Працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 24 червня 2016 року № 461, і за результатами атестації робочих місць.

Також, суд зауважує, що певні недоліки щодо заповнення архівної довідки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Вказаний висновок узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним у постановах від 24 травня 2018 року у справі №490/12392/16-а, від 30 листопада 2018 року у справі №235/4179/17.

Враховуючи наведене, суд наголошує, що факт роботи у шкідливих умовах позивача за спірні періоди з 05.03.1991 по 19.03.1994, з 26.07.1994 по 31.03.1995, з 07.09.1996 по 19.04.2006, з 12.10.2006 по 25.02.2011 підтверджується трудовою книжкою з усіма необхідними записами, а також довідками про підтвердження трудового стажу для призначення пенсії, таким чином, спірні періоди роботи Позивача підлягають зарахуванню до пігового стажу за Списком 2.

Не підлягають задоволенню позовні вимоги в частині зарахування до пільгового стажу періоду з 20.04.2006 по 11.10.2006, оскільки відсутні відомості про роботу позивача у вказаний період.

Щодо періоду роботи позивача з 10.04.1995 по 08.02.1996, суд зазначає наступне.

Відповідно до рішення Відповідача про відмову у призначенні пенсії за віком, до страхового стажу не зараховано період з 10.04.1995 р. по 08.02.1996 р., оскільки з 01.01.2023р., російська федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав держав-учасниць Співдружності Незалежних держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992р.

При вирішенні питання зарахування до страхового стажу періоду роботи, набутих на території Російської Федерації, слід керуватися Угодою між Урядом України і Урядом Російської Федерації про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн, від 14 січня 1993 року та Угодою про гарантії прав громадян держав-учасниць співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року (які були чинними на момент набуття спірного стажу роботи).

Відповідно до частини другої статті 6 Угоди «Про гарантії прав громадян держав-учасників Співдружності незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення» від 13 березня 1992 року для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав-учасників угоди зараховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР до набрання сили вказаної угоди.

Згідно із абзацами 2, 3 статті 6 Угоди між Урядом України і Урядом РФ «Про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн» від 14 січня 1993 року трудовий стаж, включаючи стаж який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визнається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність. Сторонами визнаються дипломи, свідоцтво, інші документи державного зразка про рівень освіти і кваліфікації, які видані відповідними компетентними органами Сторін, без легалізації.

Частиною другою статті 4 Угоди «Про співробітництво в галузі трудової міграції та соціального захисту трудівників-мігрантів» від 15 квітня 1994 року, підписаної Урядами Азербайджанської Республіки, Республіки Вірменія, республіки Білорусь, Республіки Грузія, Республіки Казахстан, Киргизької Республіки, Республіки Молдова, РФ, Республіки Таджикистан, Туркменістану, Республіки Узбекистан, України, передбачено, що трудовий стаж, зокрема стаж на пільгових підставах і за спеціальністю, взаємно визнається Сторонами.

Зміст зазначених норм дає підстави для висновку про те, що обчислення стажу здійснюється згідно із законодавством держави, на території якої відбувалась трудова діяльність; пільговий стаж, набутий на території однієї з цих двох держав, визнається іншою державою.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом, зокрема у постановах від 29.03.2023 року у справі №360/4129/20, від 14.11.2019 у справі №676/6166/16-а, від 16.04.2020 у справі №555/2250/16-а та від 20.07.2020 у справі № 174/421/17(2-а/174/64/2017).

Згідно із статтею 2 Федерального Закону Російської Федерації №173-ФЗ від 17.12.2001 «Про трудові пенсії в Російській Федерації», страховий стаж - та, що враховується при визначенні права на трудову пенсію, сумарна тривалість періодів роботи та (або) іншої діяльності, протягом якої сплачувались страхові внески до Пенсійного Фонду Російської Федерації, а також інші періоди, що зараховуються до страхового стажу.

Відповідно до частини першої статті 10 наведеного вище Федерального Закону №173-ФЗ до страхового стажу включаються періоди роботи та (або) іншої діяльності, які виконувались на території Російської Федерації особами, вказаними в частині першій статті 3 даного Федерального закону, за умови, що за ці періоди сплачувались страхові внески до Пенсійного Фонду Російської Федерації.

При підрахунку страхового стажу періоди, що передбачені статтями 11 та 12 даного Федерального закону, до реєстрації громадянина як застрахованої особи відповідно до Федерального закону від 01.04.1996 № 27-ФЗ «Про індивідуальний (персоніфікований) облік в системі обов`язкового пенсійного страхування» підтверджуються на підставі відомостей індивідуального (персоніфікованого) обліку за вказаний період та (або) документів, що видаються роботодавцями або відповідними державними (муніципальними) органами в порядку, який встановлений законодавством Російської Федерації (частина перша статті 14 Федерального Закону № 173-ФЗ).

Згідно із частиною другою статті 14 Федерального Закону № 173-ФЗ при підрахунку страхового стажу періоди, що передбачені статтями 11 та 12 даного Федерального закону, після реєстрації громадянина як застрахованої особи відповідно до Федерального Закону від 1 квітня 1996 року № 27-ФЗ "Про індивідуальний (персоніфікований) облік в системі обов`язкового пенсійного страхування" підтверджуються на підставі відомостей індивідуального (персоніфікованого) обліку.

Аналогічні за змістом положення щодо визначення страхового стажу, періодів роботи та (або) іншої діяльності, що включаються до страхового стажу, та правил обчислення та порядку підтвердження страхового стажу містяться і у Федеральному Законі Російської Федерації від 28.12.2013 № 400-ФЗ «Про страхові пенсії» (статті 3, 11, 14).

Отже, обов`язковою умовою для включення зазначеного періоду роботи, яка виконувалась на території Російської Федерації, до страхового стажу є сплата страхових внесків до Пенсійного Фонду Російської Федерації за цей період.

Водночас, суд звертає увагу на принцип пропорційності, який вимагає співрозмірного обмеження прав і свобод людини для досягнення публічних цілей - органи влади, зокрема, не можуть покладати на громадян зобов`язання, що перевищують межі необхідності, які випливають із публічного інтересу, для досягнення цілей, які прагнуть досягнути за допомогою застосовуваної міри (або дій владних органів). Вказаний принцип передбачає наявність розумного співвідношення між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа несе індивідуальний і надмірний тягар.

Чинними міжнародними угодами визначено взаємне зарахування стажу роботи, набутого у країні - учасниці угоди відповідно до законодавства країни-роботодавця. Сам факт офіційного працевлаштування позивача підтверджується записами в трудовій книжці. Будь-яких доказів, які б підтверджували не відрахування страхових внесків до пенсійних органів РФ, у суду немає.

При цьому ухвалою Конституційного Суду РФ від 10.07.2007 №9-П визнано пункт 1 статті 10 Федерального закону "Про трудові пенсії в Російській Федерації" таким, що не відповідає Конституції Російської Федерації в частині положення, при якому несплата або неповна сплата страхувальником (роботодавцем) страхових внесків за певні періоди трудової діяльності дозволяє не включати такі періоди до страхового стажу особи, що враховується при визначенні права на трудову пенсію.

Внаслідок відсутності інформації щодо сплати страхових внесків за спірний період позивач позбавлений соціальної захищеності та страхового стажу за період роботи на вказаному товаристві, що є неприпустимим та таким, що суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту.

Отже, відсутність відомостей щодо сплати страхових внесків, як підстава для відмови призначенні пенсії, є протиправними, оскільки покладають на пенсіонера надмірний індивідуальний тягар.

До того ж, позивач не повинен відповідати за ймовірне неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, оскільки за правовою позицією Верховного Суду, викладеною, зокрема, у постановах від 17 липня 2019 року у справі №144/669/17, від 20 березня 2019 року у справі № 688/947/17 та від 01 березня 2021 року по справі № 423/757/17, несплата страхувальником страхових внесків (або відсутність інформації про таку сплату в системі персоніфікованого обліку) не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу при перерахунку пенсії позивача періодів його роботи на такому підприємстві.

Як вбачається із записів трудової книжки НОМЕР_2 (в частині спірного періоду), ОСОБА_1 працював з 10.04.1995 по 08.02.1996 на посаді водія котегорії «с» в АОЗТ «Роксолана» в російській федерації (запис 8-9).

Записи засвідчені чітким відтиском печатки вказаного товариства та не містять ні виправлень/підтирань, ні інших застережень, які б давали підстави сумніватись у їх правдивості.

За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність підстав для зарахування до страхового стажу періоду роботи позивача з 10.04.1995 по 08.02.1996.

Позовні вимоги в частині зарахування до страхового стажу періоду проходження позивачем служби в рядах радянської армії з 01.12.1988 по 29.11.1990 задоволенню не підлягають, оскільки вказаний період вже зараховано до страхового стажу позивача, що підтверджується розрахунком стажу ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 2 статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Зважаючи на фактичні обставини справи, враховуючи наявність рішення відповідача про відмову в призначенні пенсії, суд вважає ефективним способом захисту порушеного права позивача визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області №49 від 29.08.2025 року про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за заявою ОСОБА_1 .

Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997, кожен, чиї права і свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Таким чином, спосіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема, в тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 5 квітня 2005 (заява № 38722/02)).

«Ефективний засіб правого захисту» в розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права й одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

Як видно з положень Рекомендації Комітету Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом 11.03.1980, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

Згідно з пунктом 1.6 Методології проведення антикорупційної експертизи, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 23.06.2010 р. № 1380/5, дискреційні повноваження - сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

Таким чином, дискреція - це елемент управлінської діяльності, вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями - органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами.

Дискрецію не можна ототожнювати тільки з формалізованими повноваженнями - вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта, він не може ухилятися від реалізації своєї компетенції, але й не має права виходити за її межі. Тобто дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають у застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень. У більш звуженому розумінні дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчиняти конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними).

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду України від 21.05.2013 року № 21-87а13.

Завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішення, а тому рішення суду про зобов`язання відповідача перерахувати позивачу пенсію є формою втручання у дискреційні повноваження.

З системного аналізу положень Кодексу адміністративного судочинства України вбачається, що законодавством передбачено право суду у випадку встановлення порушення прав позивача зобов`язувати суб`єкта владних повноважень приймати рішення або вчиняти певні дії.

Згідно абзацу другому частини 4 статті 245 КАС Україні у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Враховуючи викладене, а також з урахуванням дискреційних повноважень пенсійного органу на прийняття рішення про призначення (перерахунку) пенсії та визначення наявності підстав, за яких призначається (перераховується) пенсія або приймається рішення про відмову в її призначенні (перерахунку), суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 29.08.2025 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з зарахуванням до пільгового стажу за Списком №2 періодів роботи з 05.03.1991 по 19.03.1994, з 26.07.1994 по 31.03.1995, з 07.09.1996 по 19.04.2006, з 12.10.2006 по 25.02.2011, до загального страхового стажу період роботи на території Російської Федерації з 10.04.1995 року по 08.02.1996 року.

Відповідно до вимог частин першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Ухвалою суду від 22 грудня 2025 року клопотання позивача про звільнення його від сплати судового збору задоволено частково.

Відстрочено сплату судового збору за подання позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, до винесення рішення у справі.

Враховуючи те, що фактично, позовні вимоги задоволені, оскільки дії Відповідача визнані протиправними, а саме, в контексті спірного рішення відповідача, а зобов`язання вчинити певні дії є похідною вимогою, суд дійшов висновку щодо стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь спеціального фонду Державного бюджету України судового збору у розмірі 1211,20 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 5-10, 72-90, 139, 242-246, 205, 250, 255, 257-263, 293-295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного Фонду України у Вінницькій області №49 від 29.08.2025 року про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за заявою ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 29.08.2025 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з зарахуванням до пільгового стажу за Списком №2 періодів роботи з 05.03.1991 по 19.03.1994, з 26.07.1994 по 31.03.1995, з 07.09.1996 по 19.04.2006, з 12.10.2006 по 25.02.2011, з зарахуванням до загального страхового стажу періоду роботи на території Російської Федерації з 10.04.1995 року по 08.02.1996 року.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області на користь спеціального фонду Державного бюджету України судового збору у розмірі 1211,20 грн..

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду з одночасним надсиланням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повідомити сторін, що заяви по суті справи, заяви з процесуальних питань, клопотання, пояснення, додаткові письмові докази, висновки експертів, можуть бути ними подані в електронному вигляді на електронну пошту суду або через особистий кабінет в системі «Електронний суд».

Інформацію щодо роботи суду можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: https://adm.dn.court.gov.ua.

Суддя О.О. Галатіна