Справа № 580/13480/25
Суддя: Анжеліка БАБИЧ
Дата ухвалення: 2026-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2026 року справа № 580/13480/25
м. Черкаси
Черкаський окружний адміністративний суд одноособово у складі головуючого судді Бабич А.М., розглянувши у порядку спрощеного письмового провадження в залі суду адміністративну справу за позовом адвоката Чернявського Анатолія Леонідовича від імені ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Департаменту Центру надання адміністративних послуг Черкаської міської ради про визнання протиправними та скасування рішень і зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

08.12.2025 у Черкаський окружний адміністративний суд надійшов позов адвоката Чернявського Анатолія Леонідовича від імені ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) (далі позивач-1), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) (далі позивач-2), ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) (далі позивач-3) до Департаменту «Центру надання адміністративних послуг» Черкаської міської ради (18610, м.Черкаси, вул.Благовісна, буд.170; ) (далі - відповідач) про:

визнання протиправним і скасування рішення від 24.10.2025 про відмову у реєстрації місця проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 ;

зобов`язання здійснити реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 ;

визнання протиправним і скасування рішення від 24.10.2025 про відмову у реєстрації місця проживання ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 ;

зобов`язання здійснити реєстрацію місця проживання ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 ;

визнання протиправним і скасування рішення від 24.10.2025 про відмову у реєстрації місця проживання ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2 ;

зобов`язання здійснити реєстрацію місця проживання ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2 ;

стягнення на користь позивачів понесених судових витрат.

Обґрунтовуючи зазначили, що відповідач безпідставно відмовив у реєстрації їх місця проживання.

Суд під час ознайомлення з матеріалами позову встановив неповну сплату судового збору. Тому ухвалою від 15.12.2025 позовну заяву залишено без руху.

17.12.2025 на адресу суду надійшла заява представника позивача вх.№63185/25 про усунення недоліків позовної заяви, якою надано докази сплати судового збору у повному розмірі.

22.12.2025 суд постановив ухвалу про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття спрощеного позовного провадження в адміністративній справі.

06.01.2026 Відповідач подав відзив з проханням у задоволенні позову відмовити повністю, оскільки чинне законодавство не дає підстав реєструвати місцепроживання в нерухомому житлі, що не має статусу житлового будинку.

08.01.2026 позивач подав відповідь, в якій зауважив, що чинний закон визнає житлом садовий будинок і Верховний Суд у постанові від 10.10.2019 у справі №2340/4673/18, 26.01.2022 у справі №420/1066/21 визнав таку реєстрацію можливою.

19.01.2026 відповідач подав заперечення про те, що відзив підписаний КЕП належно.

Дослідивши письмові докази, оцінивши заявлені доводи, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.

Позивачі ( ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 . ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ) мають зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_3 , що підтверджується відміткою у паспорті ОСОБА_1 та витягами з реєстру теритоіальної громади ОСОБА_2 та ОСОБА_2 .

Позивачка-1 є матір`ю неповнолітнього позивача-2, що підтверджується свідоцтвом про народження від 13.05.2009 серії НОМЕР_3 , та малолітнього позивача-3, що підтверджується що підтверджується свідоцтвом про народження від 12.06.2012 серії НОМЕР_4 . Їх Батько помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 04.11.2022 серії НОМЕР_5 .

На підставі договору купівлі-продажу від 28.06.2023, посвідченого приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Міняйло І.П., позивачка-1 набула права власності на земельну ділянку з кадастровим номером :03:014:0003 загальною площею 0,0579 га, що знаходиться в АДРЕСА_4 , та розташований на ній садовий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ,-та складається в цілому із садового будинку під літ.А-2. а, пд, загальною площею 153.2 кв.м. Зазначений садовий будинок прийнятий в експлуатацію попереднім власником на підставі декларації про готовність об`єкта до експлуатації віл 24.04.2023, відомості про що були внесені до Реєстру будівельної діяльності Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва. Факт прийняття вказаного вище садового будинку в експлуатацію підтверджується декларацією про готовність об`єкти до експлуатації від 24.04.2023 та витягом з Реєстру будівельної діяльності Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва від 26.04.2023 серії ЧК №514.

Згідно з наказом Департаменту архітектури та містобудування Черкаської міської ради від 02.05.2023 № 4517-а садовому будинку (літ. А-2, а, пд). свердловині № І, хвіртці №2, ворогам №3, огорожі №4, септику №5,6, що розташовані на земельній ділянці кадастровий номер :03:014:0003, надано адресу: АДРЕСА_2 .

Відповідно до звіту експерта ОСОБА_4 від 15.07.2023 про проведення технічного огляду дачного (садового) будинку зазначений вище садовий будинок, відповідає усім законодавчим вимогам, які пред`являються до житлових будинків.

23.10.2025 Позивачка-1 звернулася до відповідача заявами про реєстрацію місця її проживання та її дітей за адресою: АДРЕСА_2 ,- з одночасним зняттям із попереднього зареєстрованого місця проживання.

24.10.2025 відповідач записом на заявах відмовив у такій реєстрації, мотивуючи, що згідно з п.10 ст.5 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» декларування або реєстрація місця проживання у даному дачному або садовому будинку здійснюється після переведення такого будинку у жилий будинок у порядку встановленому КМУ.

Тому позивачі звернулися в суд.

Вирішуючи спір, суд урахував.

Відповідно до абзацу другого ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду.

Статтею 2 «Свобода пересування» Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини й основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та в Першому протоколі до неї від 16 вересня 1963 року, що ратифікований Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, установлено, що кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави, має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території.

Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною.

На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Відносини, пов`язані зі свободою пересування та вільним вибором місця проживання в Україні, урегульовано Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року № 1382-IV (далі - Закон № 1382-IV).

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону № 1382-IV передбачено, що вільний вибір місця проживання чи перебування це право громадянина України, а також іноземця та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України, на вибір адміністративно-територіальної одиниці, де вони хочуть проживати чи перебувати.

Місце проживання це житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини.

На виконання Закону Кабінет Міністрів України постаново» від 07 лютою 2022 року № 265 затвердив Порядок декларування та реєстрації місця проживання (далі - Порядок).

Відповідно до ч. 1 ст. 29 Цивільного кодексу України від 16 січня 2003 року № 435-IV (далі ЦК України) місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Згідно ч. 1 ст. 379 ЦК України визначено, що житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них.

Відповідно до ст. 4 Житлового кодексу Української РСР від 30 червня 1983 року № 5464-X (далі ЖК УРСР) жилі будинки, а також жилі приміщення в інших будівлях, що знаходяться на території Української РСР, утворюють житловий фонд.

Житловий фонд включає: жилі будинки й жилі приміщення в інших будівлях, що належать державі (державний житловий фонд); жилі будинки й жилі приміщення в інших будівлях, що належать колгоспам та іншим кооперативним організаціям, їхнім об`єднанням, профспілковим та іншим громадським організаціям (громадський житловий фонд); жилі будинки, що належать житлово-будівельним кооперативам (фонд житлово-будівельних кооперативів); жилі будинки (частини будинків), квартири, що належать громадянам на праві приватної власності (приватний житловий фонд); квартири в багатоквартирних жилих будинках, садибні (одноквартирні) жилі будинки, а також жилі приміщення в інших будівлях усіх форм власності, що надаються громадянам, які відповідно до закону потребують соціального захисту (житловий фонд соціального призначення).

До житлового фонду включаються також жилі будинки, що належать державно-колгоспним та іншим державно-кооперативним об`єднанням, підприємствам і організаціям. Відповідно до Основ житлового законодавства Союзу РСР і союзних республік до цих будинків застосовуються правила, установлені для громадського житлового фонду.

До житлового фонду не входять нежилі приміщення в жилих будинках, призначені для торговельних, побутових та інших потреб непромислового характеру.

Тобто, реєстрація місця проживання фізичної особи здійснюється за наявності в особи житла.

Житлом, у розумінні наведених вимог законодавства, є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них. Отже, для цілей реєстрації місця проживання будинок або інше приміщення мають відповідати таким ознакам житла як пристосування та придатність для постійного проживання в них.

Подібні правовідносини були предметом оцінки Касаційного адміністративного суду, висновки про застосування норм права якого обов`язкові для врахування судами нижчих інстанцій на підставі ч.5 ст.242 КАС України. Зокрема, у постановах від 10.10.2019 у справі №2340/4673/18, 26.01.2022 у справі №420/1066/21 та інших Суд зауважує, що відмінність будівельних норм у частині вимог до окремих конструктивних рішень, що застосовуються під час будівництва житлових будинків у порівнянні з садовими будинками, не позбавляє останніх ознак, притаманних житлу, і не спростовує їхньої придатності для постійного проживання, за умови, що власник садового будинку з власної ініціативи пристосував його для цього, встановивши додаткове обладнання чи комунікації. Крім цього, Суд враховує, що чинне законодавство не виключає можливості переведення садових будинків у статус житлових. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо переведення садових і дачних будинків у жилі будинки та реєстрації в них місця проживання» від 02 вересня 2014 №1673-VII, ЖК УРСР доповнено статтею 8-1 «Переведення в жилі будинки садових і дачних будинків», згідно з якою громадяни мають право на переведення дачних і садових будинків, що відповідають державним будівельним нормам, у жилі будинки в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Отже, факт будівництва садового будинку на підставі будівельних норм, що відрізняються від будівельних норм, установлених для житлових будинків, не спростовує того, що він може потім використовуватися для проживання в ньому. Відтак, Суд погоджується з висновками судів, що відмова відповідача зареєструвати місце проживання позивача за адресою, визначеною для садового будинку, не ґрунтувалася на вимогах закону. Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що ефективним засобом юридичного захисту прав позивача у спірних правовідносинах, є саме зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву осіб і здійснити реєстрацію його місця проживання за відповідною адресою.

Водночас правова оцінка вказаним правовідносинам надана в касаційній інстанції з урахуванням норм закону, які були виключені на момент спірних правовідносин. Оскільки нормативне регулювання істотно змінилося і Суд оцінював норми закону, які під час розгляду цієї справи не чинні, не застосовував норми Порядку, підстави для застосування вказаних висновків відсутні.

Згідно з п.25 Порядку орган реєстрації у день надходження декларації або на наступний робочий день у разі коли декларація надійшла у неробочий час, здійснює декларування місця проживання особи або приймає рішення про відмову у декларуванні місця проживання (далі - рішення про відмову) в установленому законодавством порядку.

Пункти 32-34 Порядку приписують, у разі подання заяви про реєстрацію місця проживання (перебування) особою, яка не досягла 18-річного віку, реєстрація місця проживання (перебування) здійснюється за згодою батьків або інших законних представників такої особи. Згода не надається у разі коли особа є здобувачем освіти та здійснює реєстрацію свого місця проживання (перебування) в гуртожитку, що належить до сфери управління закладу освіти.

Подання заяви про реєстрацію місця проживання (перебування) особи віком до 14 років здійснюється одним з її батьків або інших законних представників за згодою іншого з батьків або законних представників (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування).

Згода батьків або інших законних представників може бути надана у присутності особи, яка приймає заяву про реєстрацію місця проживання, або засвідчена нотаріально в установленому законодавством порядку.

У разі коли місце проживання батьків або інших законних представників особи віком до 18 років задекларовано/зареєстровано за однією адресою, згода іншого з батьків або законних представників не надається.

Загальні вимоги до декларування та реєстрації місця проживання (перебування) особи вказані в ст.5 Закону України від 5 листопада 2021 року №1871-IX «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні№ (далі ЗУ №1871-IX).

Зокрема, громадянин України, який проживає на території України, а також іноземець чи особа без громадянства, який на законних підставах постійно або тимчасово проживає на території України, зобов`язані протягом 30 календарних днів після прибуття до нового місця проживання (перебування) задекларувати або зареєструвати його. Іноземець чи особа без громадянства, які отримали довідку про звернення за захистом в Україні, можуть зареєструвати місце свого перебування в Україні.

Батьки або інші законні представники зобов`язані задекларувати або зареєструвати місце проживання (перебування) новонародженої дитини протягом трьох місяців з дня державної реєстрації її народження.

Задекларованим або зареєстрованим місцем проживання (перебування) дитини віком до 10 років є задеклароване або зареєстроване місце проживання (перебування) її батьків або інших законних представників чи одного з них, з яким проживає дитина, за згодою іншого з батьків або законних представників.

Задекларованим або зареєстрованим місцем проживання (перебування) дитини віком від 10 до 14 років є задеклароване або зареєстроване місце проживання (перебування) її батьків або інших законних представників чи одного з них, з яким проживає дитина, за згодою іншого з батьків або законних представників, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує стосовно дитини функції опікуна.

Реєстрація місця проживання (перебування) особи здійснюється за заявою такої особи, поданою в паперовій формі до органу реєстрації або через центр надання адміністративних послуг, за адресою житла будь-якої форми власності.

Декларування місця проживання особи за декларацією про місце проживання, поданою такою особою в електронній формі засобами Єдиного державного веб-порталу електронних послуг (далі - електронна форма) здійснюється виключно:

1) у житлі приватної форми власності, за умови внесення відомостей про це житло до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно;

2) у гуртожитку, що не належить особі на праві власності, спільної власності (спільної часткової або спільної сумісної власності), за умови надання згоди уповноваженої особи з управління (утримання) гуртожитку, що належить до сфери управління підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності (далі - уповноважена особа житла).

Декларування місця проживання особи за декларацією такої особи, поданою в електронній формі, може здійснюватися в автоматичному режимі.

У разі якщо особа, місце проживання (перебування) якої було задекларовано або зареєстровано, задекларувала або зареєструвала своє нове місце проживання (перебування), внесення змін до реєстру територіальної громади за попереднім місцем проживання (перебування) здійснюється без подання заяви такою особою на підставі повідомлення органу реєстрації, в якому особа задекларувала або зареєструвала своє нове місце проживання (перебування).

Декларування або реєстрація місця проживання (перебування) у дачному або садовому будинку здійснюється після переведення такого будинку у жилий будинок у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Підстави для відмови в реєстрації вказані в п.87 Порядку. Зокрема, орган реєстрації відмовляє в декларуванні/реєстрації місця проживання (перебування), знятті із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) у разі, коли:

1) у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно містяться відомості про обтяження щодо житла, яке особа декларує або реєструє як місце проживання (перебування), що стосуються заборони декларування/реєстрації місця проживання (перебування) у такому житлі, або перебування житла в іпотеці, довірчій власності як способу забезпечення виконання зобов`язань (у разі відсутності письмової згоди відповідного іпотекодержателя або довірчого власника на декларування/реєстрацію місця проживання);

2) відомості Державного реєстру речових прав на нерухоме майно не відповідають відомостям, зазначеним у поданих особою документах або даних;

3) особа не подала або подала не в повному обсязі необхідні документи або відомості;

4) у поданих особою документах або відомостях містяться недостовірні відомості або подані документи є недійсними (крім випадку, передбаченого пунктом 53 цього Порядку), або строк дії паспортного документа іноземця чи особи без громадянства, які на законних підставах проживають на території України, закінчився;

5) звернулася дитина віком до 14 років або особа, не уповноважена на подання документів;

6) житлу, в якому особа декларує або реєструє своє місце проживання (перебування), не присвоєна адреса у встановленому порядку;

7) за адресою житла, в якому особа декларує або реєструє своє місце проживання (перебування), наявний об`єкт нерухомого майна, який не належить до житла;

8) відомості реєстру територіальної громади щодо задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) батьків або інших законних представників дитини віком до 14 років не відповідають відомостям, зазначеним у декларації (заяві), поданій стосовно дитини;

9) дані реєстру територіальної громади щодо задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) батьків або інших законних представників дитини віком від 14 до 18 років не відповідають відомостям, зазначеним у декларації (заяві), поданій дитиною.

Отже, відповідач дотримався вимог ст.10 ЗУ №1871-IX та п.87 Порядку спірними рішеннями та порушень заявленого права не порушив. Спірні рішення правомірні, а позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Зважаючи на результат вирішеного спору, понесені судові витрати позивачем, відповідно до ст.ст.132-139 КАС України, розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст.2-20, 72-78, 132-139, 242-245, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Відмовити повністю у задоволенні адміністративного позову адвоката Чернявського Анатолія Леонідовича від імені ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ), ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) до Департаменту «Центру надання адміністративних послуг» Черкаської міської ради (18610, м.Черкаси, вул.Благовісна, буд.170; ) про:

визнання протиправним і скасування рішення від 24.10.2025 про відмову у реєстрації місця проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 ;

зобов`язання здійснити реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 ;

визнання протиправним і скасування рішення від 24.10.2025 про відмову у реєстрації місця проживання ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 ;

зобов`язання здійснити реєстрацію місця проживання ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 ;

визнання протиправним і скасування рішення від 24.10.2025 про відмову у реєстрації місця проживання ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2 ;

зобов`язання здійснити реєстрацію місця проживання ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2 .

2. Судові витрати розподілу не підлягають.

3. Копію рішення направити учасникам справи.

4. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом 30 днів з складення повного його тексту.

Суддя Анжеліка БАБИЧ