Справа № 380/18248/24
Суддя: Онишкевич Тарас Володимирович
Дата ухвалення: 2026-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2026 рокуЛьвівСправа № 380/18248/24 пров. № А/857/21003/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В.,

суддів Гудима Л.Я., Качмара В.Я.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

суддя у І інстанції Андрусів У.Б.,

час ухвалення рішення не зазначено,

місце ухвалення рішення м. Львів,

дата складення повного тексту рішення 25 квітня 2025 року,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просив:

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (далі ГУ ПФУ в Тернопільській області) №21 від 25.07.2024;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі ГУ ПФУ у Львівській області) здійснити переведення ОСОБА_1 з 16.07.2024 з пенсії за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 №1058-IV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування на пенсію державного службовця за віком відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 №3732-XII Про державну службу та розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 10.12.2015 № 889-XIII Про державну службу, здійснити перерахунок пенсії з урахуванням довідок №1295-02.12 від 10.07.2024 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) та №1297-02.12 від 10.07.2024 про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби, виданих Турківською міською радою Самбірського району Львівської області.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 25.04.2025 у справі №380/18248/24, ухваленим за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, позов було задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ПФУ в Тернопільській області №21 від 25.07.2024.

Зобов`язано ГУ ПФУ в Тернопільській області перевести ОСОБА_1 з 16.07.2024 на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 №3732-XII Про державну службу та пунктів 10, 12 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 10.12.2015 №889-XIII Про державну службу.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

При цьому суд першої інстанції, з посиланням на висновки Верховного Суду, виходив із того, що законодавець передбачив пенсіонеру можливість вибору переходу на пенсію на інших підставах, а тому позивач має право на переведення з пенсії за віком до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію державного службовця відповідно до Закону України «Про державну службу».

Разом із тим, вимоги позову про визначення розміру пенсії з урахуванням довідок №1295-02.12 від 10.07.2024 та №1297-02.12 від 10.07.2024 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця задоволенню не підлягають, оскільки такі є передчасними.

Також дії зобов`язального характеру щодо здійснення переведення на пенсію за віком відповідно до Закону №889-XIII має вчинити територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності, що прийняв рішення - ГУ ПФУ в Тернопільській області.

У апеляційній скарзі ГУ ПФУ в Тернопільській області просило скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

У обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що Законом України від 10.12.2015 №889-VIII «Про державну службу» не передбачено можливість здійснення перерахунків уже призначених пенсій державним службовцям. Згідно з даними з електронної пенсійної справи ОСОБА_1 вже отримував пенсію за віком Закону України «Про державну службу», а тому права не повторне призначення такої ж пенсії немає. Вважає, що ГУ ПФУ в Тернопільській області, врахувавши всі обставини, прийняло законне рішення про відмову в перерахунку пенсії ОСОБА_1 .

У відзиві на апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 підтримав доводи, викладені у оскаржуваному судовому рішенні, заперечив обґрунтованість апеляційних вимог та просив залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Також звертає увагу на висновки Верховного Суду при розгляді справи 580/3805/22, у якій суд касаційної інстанції дійшов висновку про наявність у позивача права на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України справа розглядається у порядку письмового провадження.

Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи із такого.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 з 13.08.2008 до 01.05.2020 одержував пенсію за віком відповідно до Закону України Про державну службу від 16.12.1993 № 3723-ХІІ.

Відповідно до записів трудової книжки від 25.01.1970 позивач працював в органах місцевого самоврядування, зокрема:

- 23.04.1991 - обраний секретарем Присліпської сільської ради народних депутатів;

- 23.04.1994 обраний секретарем Присліпської сільської ради народних депутатів;

- 21.04.1998 обраний секретарем Присліпської сільської ради;

- 15.07.2001 прийняв присягу посадової особи місцевого самоврядування;

- 11.04.2002 обраний секретарем Присліпської сільської ради;

- 27.04.2006 обраний секретарем Присліпської сільської ради;

- 01.09.2008 звільнений з посади секретаря Присліпської сільської ради у зв`язку з виходом на пенсію;

- 09.06.2009 обраний секретарем Присліпської сільської ради;

- 25.11.2010 звільнений з посади секретаря Присліпської сільської ради у зв`язку із закінченням строку повноважень ради.

Відомостями трудової книжки також підтверджено, що ОСОБА_1 присвоєно:

- 25.05.1994 13 ранг державного службовця;

- 04.05.1998 11 ранг державного службовця;

- 03.07.2005 10 ранг посадової особи місцевого самоврядування

- 03.07.2007 9 ранг посадової особи місцевого самоврядування;

- 01.09.2008 8 ранг посадової особи місцевого самоврядування за сумлінну працю та у зв`язку з виходом на пенсію.

Як видно з довідки від 15.07.2024 №64, виданої ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_1 проходив військову строкову службу в Збройних Силах України за період з 11.11.1967 до 10.11.1969.

З 01.05.2020 позивача автоматично переведено на пенсію за віком згідно із Законом України від 09.07.2003 №1058 Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, що підтверджується рішенням від 25.07.2024 №21.

16.07.2024 ОСОБА_1 звернувся до ГУ ПФУ у Львівській області із заявою про переведення на пенсію за віком відповідно до пунктів 10, 12 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 10.12.2015 № 889-XIII Про державну службу, до якої додав довідки №1295-02.12 від 10.07.2024 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) та №1297-02.12 від 10.07.2024 про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби, видані Турківською міською радою Самбірського району Львівської області.

За принципом екстериторіальності структурним підрозділом для прийняття рішення визначено ГУ ПФУ в Тернопільській області.

За результатами розгляду заяви ГУ ПФУ в Тернопільській області прийнято рішення від 25.07.2024 №21 про відмову в перерахунку пенсії.

За змістом рішення, з 13.08.2008 ОСОБА_1 отримував пенсію за віком згідно із Законом України Про службу в органах місцевого самоврядування, з 01.05.2020 заявнику здійснено переведення в автоматичному режимі з пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» на пенсію за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування у зв`язку з доцільністю перерахунку пенсії - збільшення її розміру.

Проведення перерахунку пенсій особам, яким призначено пенсію відповідно до Закону України Про державну службу, не передбачено.

Під час проведення перерахунку пенсії щодо поновлення пенсії державного службовця з урахуванням довідок про заробіток, які враховувалися при первинному призначенні пенсії за віком згідно з Законом України Про службу в органах місцевого самоврядування, з`ясовано, що розмір пенсії за віком відповідно до цього Закону (4427,56 грн) є меншим, ніж розмір пенсії за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (7701,53 грн). Додані довідки не враховуються, оскільки Закон №889-XIII не передбачає перерахунку пенсій.

Вважаючи таке рішення пенсійного органу протиправним, ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду із цим позовом.

При наданні правової оцінки правильності вирішення судом першої інстанції цього публічно-правового спору оскаржуваним рішенням та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із частиною першою статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Так, до 01.05.2016 умови пенсійного забезпечення державних службовців визначалися Законом "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-ХІІ.

З 01.05.2016 набрав чинності Закон України "Про державну службу" від 10.12.2015 №889-VIII, який визначає принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема і порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців.

Відповідно до статті 90 Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 №889-VIII пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону №1058-IV.

Також пунктом 1 Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 вересня 2016 року №622 (далі Порядок №622) аналогічно до положень статті 90 Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 №889-VIII, визначено, що пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону № 1058-IV.

Пунктом 2 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VIII передбачено, що Закон України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-ХІІ втратив чинність, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 розділу XI Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VIII.

Відповідно до пункту 10 розділу XI Прикінцевих та Перехідних положень Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VIII державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статті 25 Закону України "Про державну службу" та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Положеннями пункту 12 розділу XI Прикінцевих та Перехідних положень Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VIII встановлено, що для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Аналогічні положення закріплені у Порядку № 622.

Відповідно до пункту 2 вказаного Порядку, згідно з пунктами 10 та 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VIII на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-ХІІ мають право особи, які на день набрання чинності Законом України "Про державну службу" від 10.12.2015 №889-VIII мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України; займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України.

Згідно з частиною першою статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-ХІІ на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Отже, право на пенсію державного службовця за змістом частини першої статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-ХІІ мали особи, які:

а) досягли певного віку;

б) мають передбачений законодавством страховий стаж;

в) мали стаж державної служби не менш як 10 років, та на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців; а також особи, які мали не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Таким чином, обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-ХІІ після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених частиною першою статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-ХІІ і Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 №889-VIII, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

Тобто, за наявності в особи станом на 01.05.2016 певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-ХІІ, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Як встановлено апеляційним судом, позивачу вже призначалась пенсія за віком за нормами Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-ХІІ, яку він отримував до переведення на пенсію за віком відповідно до Закону № 1058-IV (до 01.05.2020).

16.07.2024 позивач звернувся до пенсійного органу із заявою, у якій просив перевести його на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 №889-VIII, додавши довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця.

Відповідач оскаржуваним рішенням у переведенні на пенсію відповідно до Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 №889-VIII відмовив з тих підстав, що пенсія за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» йому уже призначалась, а Закон України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VIII не передбачає можливість здійснення перерахунків раніше призначених пенсій державним службовцям.

Отже, у цій справі ключовим є питання правозастосування норм пенсійного законодавства у контексті реалізації особою права на повернення до виду пенсійного забезпечення, який їй уже було призначено у минулому, зокрема до пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу», після переведення на інший вид пенсії за нормами Закону № 1058-IV.

Апеляційний суду зазначає, що порушене у справі питання правомірності повторного переведення особи на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» було предметом розгляду у Верховному Суді.

Так, під час розгляду справи № 140/5363/24 (постанова від 25.07.2025), взявши до уваги правову позицію, викладену у Рішенні Конституційного Суду України від 23.12.2022 №?3-р/2022 у справі №?3-132/2018 (5462/17), ухваленому за конституційною скаргою щодо перевірки на відповідність Конституції України підпункту 1 пункту 2 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державну службу» №?889-VIII, Верховний Суд дійшов висновку, що чинне законодавство України не передбачає можливості повторного призначення пенсії державного службовця, яка вже була призначена раніше, а також не встановлює правового механізму її перерахунку у зв`язку зі зміною (збільшенням) складових заробітної плати. Визнання підпункту 1 пункту 2 розділу XI Закону №?889-VIII таким, що не відповідає Конституції України (рішення Конституційного Суду України від 23 грудня 2022 року №?3-р/2022), не надає особі безпосереднього права на перерахунок пенсії без наявності відповідного законодавчого врегулювання механізму такого перерахунку. До моменту внесення Верховною Радою України відповідних змін, якими буде унормовано порядок реалізації цього права, вимоги про переведення особи на пенсію державного службовця та її перерахунок не можуть вважатися обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Що стосується посилання позивача на постанову Верховного Суду від 25.05.2023 у справі 580/3805/22, у якій суд касаційної інстанції дійшов висновку про наявність у позивача права на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ, апеляційний суд застосовує останню, яка викладена саме у постанові від 25.07.2025 року при розгляді справи № 140/5363/24.

Виходячи з наведеного, апеляційний суд вважає помилковими висновки суду першої інстанції щодо наявності у ОСОБА_1 правових умов для реалізації права на отримання пенсії державного службовця відповідно до норм Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 №889-VIII, оскільки такий не передбачає можливості повторного призначення або перерахунку пенсії державного службовця у зв`язку із зміною складових заробітної плати після припинення державної служби, а відтак такий висновок є таким, що не ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального права.

За правилами частини 1 статті 317 Кодексу адміністративного судочинства підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Підсумовуючи викладене, на думку апеляційного суду, при вирішенні цього публічно-правового спору суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи та допустив невідповідність висновків, викладених у його судовому рішенні, таким обставинам. Відтак, апеляційну скаргу ГУ ПФУ в Тернопільській області слід задовольнити, скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

Керуючись статтями 241, 243, 308, 311, 317, 320, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області задовольнити.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2025 року у справі № 380/18248/24 скасувати та у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції лише у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Т. В. Онишкевич
судді Л. Я. Гудим
В. Я. Качмар