Справа № 560/6272/25
Суддя: Печений Є.В.
Дата ухвалення: 2026-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/6272/25
РІШЕННЯ

іменем України

23 лютого 2026 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Печеного Є.В., розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області , Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (далі ГУ ПФУ у Хмельницькій області), у якому просить: визнати протиправною бездіяльність ГУ ПФУ у Хмельницькій області щодо перерахунку призначеної пенсії за віком ОСОБА_1 ; зобов`язати ГУ ПФУ у Хмельницькій області зарахувати до стажу, який дає право на призначення пенсії за віком, періоди роботи з 01.01.1987 по 31.12.1993 року; зобов`язати ГУ ПФУ у Хмельницькій області повторно розглянути з прийняттям відповідного рішення заяву ОСОБА_1 1964 року народження про перерахунок призначеної пенсії за віком з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

У пункті 2 позовних вимог замість ОСОБА_1 помилково зазначено «гр. ОСОБА_2 ».

З огляду на зміст позову, матеріалів пенсійної справи та відсутність будь-яких даних про ОСОБА_2 у матеріалах справи суд розцінює це як очевидну технічну описку, а вимогу як таку, що стосується саме пенсійних прав ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 21.04.2025 відкрито провадження у справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Ухвалою суду від 02.02.2026 до участі у справі як другого відповідача залучено Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі ГУ ПФУ у Вінницькій області) як орган, що за принципом екстериторіальності розглянув заяву позивача від 06.01.2025 та прийняв рішення від 10.01.2025 №50 про відмову в перерахунку пенсії ОСОБА_1 .

Відповідно до позовної заяви, ОСОБА_1 позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити з огляду на таке.

Вказує, що отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 (далі Закон №1058-IV у редакції, чинній у спірний період).

Зазначає, що при призначенні та перерахунку пенсії до страхового стажу та заробітної плати не були враховані періоди її роботи з 01.01.1987 по 31.12.1993 у відповідній установі в місті Ізяслав та заробіток за цей період.

Стверджує, що вказаний період підтверджується належними документами.

Посилається на те, що, незважаючи на сукупність документів, які, на думку позивача, однозначно свідчать, що йдеться саме про її трудову діяльність, орган Пенсійного фонду відмовив у перерахунку пенсії, не зарахувавши період 19871993 років та відповідний заробіток, посилаючись виключно на невідповідність по батькові.

Позивач вважає такі дії та фактичну відмову у перерахунку пенсії протиправною бездіяльністю органу Пенсійного фонду щодо реалізації її права на належний перерахунок пенсії.

Із поданого відзиву на позов ГУ ПФУ у Хмельницькій області вбачається, що ГУ ПФУ проти задоволення позову заперечує з огляду на таке.

Вказує, що правових підстав для визнання протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо перерахунку призначеної пенсії за віком гр. ОСОБА_1 , зобов`язання головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати гр. ОСОБА_1 до страхового стажу, який дає право на призначення пенсії за віком періоди роботи з 01.01.1987 по 31.12.1993 та зобов`язання головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повторно розглянути з прийняттям відповідного рішення заяву гр. ОСОБА_1 , 1964 р.н. про перерахунок призначеної пенсії за віком з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні, немає.

Відповідач - ГУ ПФУ у Вінницькій області - правом на подачу відзиву не скористався, а тому, суд, на підставі ч. 2 ст. 175 КАС України, вирішує спір за наявними матеріалами справи.

У відзиві на позов Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області заявило клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з викликом (повідомленням) сторін та просило повідомити про час і місце розгляду справи з метою участі в судовому засіданні представника управління.

Дослідивши клопотання, матеріали справи, суд виходить із такого.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 12 КАС України, адміністративне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного).

Спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Згідно з частиною п`ятою статті 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Водночас, відповідно до частини шостої статті 262 КАС України, суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін: 1) у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу; 2) якщо характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі незначної складності не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

Пунктом 2 частини першої статті 263 КАС України передбачено, що суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Так, предметом спору у даній справі є перерахунок пенсії за віком та правомірність дій/бездіяльності органів Пенсійного фонду України щодо врахування (неврахування) певних періодів роботи та заробітку позивача при обчисленні пенсії.

Отже, ця справа належить до категорії, прямо визначеної пунктом 2 частини першої статті 263 КАС України, як така, що за загальним правилом підлягає розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення сторін.

Суд зазначає, що обставини, які мають значення для вирішення спору, у цій справі підтверджуються письмовими доказами, які вже наявні у матеріалах справи.

Необхідність у з`ясуванні будь-яких додаткових обставин, які неможливо встановити на підставі письмових доказів, судом не встановлена.

У заявленому клопотанні відповідач обмежився загальним проханням про проведення судового засідання з викликом сторін та участю представника управління, не навівши конкретних обставин, для з`ясування яких є обов`язковим проведення усного судового засідання, а також не обґрунтував, чому подання письмових пояснень, заперечень та додаткових доказів є недостатнім для захисту його прав та інтересів.

При цьому, суд виходить з того, що розгляд справи в порядку письмового провадження не позбавив відповідача процесуальних прав, передбачених КАС України, зокрема права: подавати відзив на позов, додаткові письмові пояснення та заперечення; надавати докази на підтвердження своїх заперечень; заявляти інші клопотання.

З огляду на викладене вище, беручи до уваги: спеціальне правове регулювання, визначене статтею 263 КАС України для спорів щодо пенсійних виплат; письмовий характер доказів у даній справі; відсутність у клопотанні відповідача будь-якого належного обґрунтування необхідності проведення судового засідання з повідомленням сторін, суд не вбачає підстав для зміни обраного порядку розгляду справи та проведення судового засідання з викликом (повідомленням) сторін, а отже, задоволення клопотання ГУ ПФУ у Хмельницькій області.

Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд встановив таке.

Позивачу призначено пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV.

06.01.2025 ОСОБА_1 звернулась до територіального органу ПФУ в Хмельницькій області (в м. Ізяслав) із заявою про перерахунок пенсії, у якій просила врахувати при обчисленні страхового стажу та заробітку період роботи з 01.01.1987 по 31.12.1993 та заробітну плату за цей період.

До заяви були додані копії трудової книжки та архівні довідки.

Відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (далі - Порядок №22-1 у редакції, чинній станом на 10.01.2025 року), заява позивача була передана за принципом екстериторіальності до ГУ ПФУ у Вінницькій області, яке 10.01.2025 ухвалило рішення №50 про відмову у перерахунку пенсії.

У матеріалах справи наявні (у вигляді копій): трудова книжка позивача із записами про її роботу, у тому числі, у період, що охоплює 19871993 роки; архівні довідки Ізяславського міського трудового архіву (зокрема, від 16.08.2024 та від 26.12.2024) про заробітну плату та (окремо) про стаж роботи позивача за 19871993 роки, в одній із яких по батькові зазначено як « ОСОБА_3 » з приміткою «так в документі»; акт перевірки від 24.12.2024 року, складений працівниками органу Пенсійного фонду, в якому підтверджено наявність у первинних документах (наказах, відомостях) відомостей, що відповідають даним архівних довідок щодо роботи та заробітної плати особи з прізвищем та ім`ям, тотожними позивачеві; інші документи (диплом, довідки центру зайнятості, архівні документи), які кореспондуються із зазначеним періодом роботи позивача.

Із рішення ГУ ПФУ у Вінницькій області від 10.01.2025 №50 вбачається, що відмовляючи у перерахунку пенсії за заявою від 06.01.2025 року, відповідач 2 виходив із того, що архівна довідка про заробітну плату за 19871993 роки оформлена на особу з іншим по батькові, ніж у позивача, у зв`язку з чим, цей документ не може бути використаний для підтвердження заробітної плати саме позивача. Відповідний період роботи та заробіток не були враховані при перерахунку пенсії.

У подальшому, при призначенні та перерахунках пенсії (рішення 20242025 років) в обчисленні страхового стажу позивача період 01.01.198731.12.1993 та відповідна заробітна плата не враховані, що видно з наявних у справі розрахунків та форм РС-«право».

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із такого.

Щодо належного відповідача у спірних правовідносинах, то суд зазначає про таке.

Відповідно до змісту Порядку №22-1 (у редакції, чинній станом на 10.01.2025 року), за принципом екстериторіальності: приймання документів для призначення (перерахунку) пенсій може здійснюватися одним територіальним органом Пенсійного фонду, а розгляд заяви та ухвалення рішення іншим територіальним органом.

Верховний Суд у своїх постановах (зокрема, у постанові від 25.07.2023 у справі №640/1873/22) вказав, що екстериторіальний порядок розгляду заяв про призначення та перерахунок пенсій відповідає законодавству, а належним суб`єктом владних повноважень у спорах щодо законності рішення є саме той орган, який ухвалив відповідне індивідуальне адміністративне рішення.

Як встановлено судом, заява позивача від 06.01.2025 була розглянута саме ГУ ПФУ у Вінницькій області, яке 10.01.2025 прийняло рішення №50.

ГУ ПФУ у Хмельницькій області у цій частині виконувало функції з приймання документів, зберігання пенсійної справи та виконання прийнятих рішень.

За таких обставин: належним відповідачем щодо вимог про правомірність відмови у перерахунку пенсії за заявою від 06.01.2025 та неврахування періоду роботи 01.01.198731.12.1993 є ГУ ПФУ у Вінницькій області; підстави для визнання протиправною бездіяльності ГУ ПФУ у Хмельницькій області щодо розгляду заяви від 06.01.2025 відсутні, оскільки сама заява була розглянута іншим органом, а ГУ ПФУ у Хмельницькій області в цій частині не допустило порушення прав позивача.

Щодо оцінки змісту спірних правовідносин у цій справі, то суд виходить із таких міркувань.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Також суд вказує на те, що адміністративний суд перевіряє рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень ретроспективно, тобто зважаючи на ті обставини, які існували у минулому на момент прийняття оспорюваного рішення, вчинення дій або бездіяльності.

Отже, суд, оцінюючи оспорювані рішення, дії або бездіяльність виходить лише з тих мотивів, якими керувався суб`єкт владних повноважень при прийнятті рішень, вчиненні дій або бездіяльності.

Такий підхід неодноразово відображений у практиці Верховного Суду при вирішенні публічно-правових спорів, зокрема, у постанові від 21.05.2019 у справі № 0940/1240/18.

Згідно із ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Так, стаття 46 Конституції України визначає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до ст. 24 Закону №1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

До страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності або у зв`язку з втратою годувальника, крім наявного страхового стажу, зараховується також на загальних підставах відповідно період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, та період з дня смерті годувальника до дати, коли годувальник досяг би віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону.

Період, протягом якого особа, яка підлягала загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню на випадок безробіття, отримувала допомогу по безробіттю (крім одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності), допомогу по частковому безробіттю, допомогу по частковому безробіттю на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та матеріальну допомогу в період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації, включається до страхового стажу.

Час перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням зараховується до стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах.

Для осіб, стосовно яких згідно із Законом України "Про соціальний і правовий захист осіб, стосовно яких встановлено факт позбавлення особистої свободи внаслідок збройної агресії проти України, та членів їхніх сімей" встановлено факт позбавлення особистої свободи внаслідок збройної агресії проти України, період позбавлення особистої свободи зараховується до страхового стажу для призначення пенсії за віком, а також до страхового стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах.

Період, протягом якого особа перебувала у відпустці без збереження заробітної плати, передбаченій пунктом 20 частини першої статті 25 Закону України "Про відпустки", включається до страхового стажу.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

У разі якщо за період з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2016 року в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні відомості, необхідні для обчислення страхового стажу військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), поліцейським, особам рядового і начальницького складу відповідно до цього Закону, страховий стаж обчислюється на підставі довідки про проходження військової служби та про сплачені суми страхових внесків.

Страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Якщо сума сплачених за відповідний місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є меншою, ніж мінімальний страховий внесок, цей період зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови здійснення в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду, відповідної доплати до суми страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати на дату здійснення доплати, таким чином, щоб загальна сума сплачених коштів за відповідний місяць була не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

У разі якщо зазначену доплату не було здійснено, до страхового стажу зараховується період, визначений за кожний місяць сплати страхових внесків за формулою: ТП = Св : В, де: ТП - тривалість періоду, що зараховується до страхового стажу та визначається в місяцях; Св - сума фактично сплачених страхових внесків за відповідний місяць з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати; В - мінімальний страховий внесок за відповідний місяць.

Періоди роботи після призначення пенсії зараховуються до страхового стажу на загальних підставах.

Страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом.

За кожний повний рік стажу роботи (врахованого в одинарному розмірі) на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких давала та дає право на пенсію на пільгових умовах, до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Депортованим особам, які знаходилися на спецпоселенні (період якого визначається з моменту депортації до моменту зняття режиму спецпоселень включно), період роботи на спецпоселенні зараховується до страхового стажу для призначення пенсії у потрійному розмірі. Різниця між розміром пенсії, обчисленим відповідно до статті 27 цього Закону з урахуванням пільгового обчислення стажу, передбаченого цим абзацом, та розміром пенсії, обчисленим відповідно до статті 27 цього Закону без урахування такого пільгового обчислення стажу, фінансується за рахунок коштів державного бюджету.

Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.

Згідно із ст. 26 Закону №1058-IV, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років; з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років; з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років; з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років; з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років; з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років; з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року; з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років; з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - не менше 33 років; з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - не менше 34 років; починаючи з 1 січня 2028 року - не менше 35 років.

До досягнення віку, встановленого абзацами першим і другим цієї частини, право на пенсію за віком за наявності відповідного страхового стажу мають жінки 1961 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 55 років - які народилися по 30 вересня 1956 року включно; 55 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1956 року по 31 березня 1957 року; 56 років - які народилися з 1 квітня 1957 року по 30 вересня 1957 року; 56 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1957 року по 31 березня 1958 року; 57 років - які народилися з 1 квітня 1958 року по 30 вересня 1958 року; 57 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1958 року по 31 березня 1959 року; 58 років - які народилися з 1 квітня 1959 року по 30 вересня 1959 року; 58 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1959 року по 31 березня 1960 року; 59 років - які народилися з 1 квітня 1960 року по 30 вересня 1960 року; 59 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1960 року по 31 березня 1961 року; 60 років - які народилися з 1 квітня 1961 року по 31 грудня 1961 року.

У разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу: по 31 грудня 2018 року - від 15 до 25 років; з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - від 16 до 26 років; з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - від 17 до 27 років; з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - від 18 до 28 років; з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - від 19 до 29 років; з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - від 20 до 30 років; з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - від 21 до 31 року; з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - від 22 до 32 років; з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - від 23 до 33 років; з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - від 24 до 34 років; починаючи з 1 січня 2028 року - від 25 до 35 років.

У разі відсутності, починаючи з 1 січня 2019 року, страхового стажу, передбаченого частинами першою і другою цієї статті, право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 65 років за наявності страхового стажу: з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - від 15 до 16 років; з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - від 15 до 17 років; з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - від 15 до 18 років; з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - від 15 до 19 років; з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - від 15 до 20 років; з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - від 15 до 21 року; з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - від 15 до 22 років; з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - від 15 до 23 років; з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - від 15 до 24 років; починаючи з 1 січня 2028 року - від 15 до 25 років.

У разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, необхідного страхового стажу на дату досягнення віку, передбаченого частинами першою - третьою цієї статті, пенсію за віком може бути призначено після набуття особою страхового стажу, визначеного частинами першою - третьою цієї статті на дату досягнення відповідного віку.

Наявність страхового стажу, передбаченого частинами першою - третьою цієї статті, який дає право на призначення пенсії за віком, визначається на дату досягнення особою відповідного віку і не залежить від наявності страхового стажу на дату звернення за призначенням пенсії.

Починаючи з 1 січня 2028 року, у разі наявності 40 і більше календарних років страхового стажу, пенсія за віком призначається незалежно від віку.

За ст. 40 Закону №1058-IV, для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

У разі якщо страховий стаж становить менший період, ніж передбачено абзацом першим цієї частини, враховується заробітна плата (дохід) за фактичний страховий стаж.

За вибором особи, яка звернулася за призначенням пенсії, з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії, виключаються періоди до 60 календарних місяців страхового стажу, з урахуванням будь-яких періодів незалежно від перерв, що включаються до страхового стажу згідно з абзацом третім частини першої статті 24 цього Закону, та будь-якого періоду страхового стажу підряд за умови, що зазначені періоди в сумі складають не більш як 10 відсотків тривалості страхового стажу, врахованого в одинарному розмірі. Додатково за бажанням особи можуть бути виключені періоди строкової військової служби, навчання, догляду за особою з інвалідністю I групи або дитиною з інвалідністю віком до 18 років, за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, за період з 1 липня 2000 року до 1 січня 2005 року, а також періоди, коли особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню відповідно до пунктів 7, 8, 9 і 14 статті 11 цього Закону та періоди страхового стажу під час карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, з місяця запровадження карантину у 2020 році та шести календарних місяців після його завершення, періоди страхового стажу під час воєнного стану, введеного відповідно до Закону України "Про правовий режим воєнного стану", з місяця введення воєнного стану та протягом трьох календарних місяців після його припинення або скасування. У всіх випадках, крім випадку, передбаченого абзацом другим цієї частини, період, за який враховується заробітна плата, не може бути меншим, ніж 60 календарних місяців.

Для визначення розміру пенсії за віком відповідно до частини другої статті 27 цього Закону заробітна плата для обчислення частини пенсії за період страхового стажу до набрання чинності цим Законом визначається на умовах і в порядку, передбачених законодавством, що діяло раніше, а для обчислення частини пенсії за період страхового стажу після набрання чинності цим Законом - на умовах, передбачених абзацом першим цієї частини.

Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

У разі якщо за період з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2016 року в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні відомості, необхідні для призначення пенсії військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), поліцейським, особам рядового і начальницького складу, заробітна плата (дохід) обчислюється на підставі довідки про нараховані суми грошового забезпечення та сплачені страхові внески.

Заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Тимчасово, з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року, заробітна плата (дохід) для призначення пенсії визначається із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017 роки; Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз1 + Кз2 + Кз3 + ... + Кзn ); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

У разі відсутності на день призначення пенсії даних про заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії, для визначення середньої заробітної плати (доходу) враховується наявна заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії, з наступним перерахунком заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії після отримання даних про заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії.

Коефіцієнт заробітної плати (доходу) застрахованої особи за кожний місяць страхового стажу, який враховується при обчисленні пенсії, визначається за формулою: Кз = Зв : Зс, де: Кз - коефіцієнт заробітної плати (доходу) застрахованої особи; Зв - сума заробітної плати (доходу) застрахованої особи, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу); Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії, за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу), а в разі одноразової сплати єдиного внеску відповідно до частини п`ятої статті 10 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" - за місяць, в якому укладено договір про добровільну участь.

Сума заробітної плати (доходу) застрахованої особи, яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу), визначається за формулою: Зв = З + Зд, де: Зв - сума заробітної плати (доходу) застрахованої особи, яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу); З - сума заробітної плати (доходу) застрахованої особи, з якої фактично сплачено страхові внески згідно з цим Законом за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу). У разі якщо сума страхових внесків, сплачена виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на місяць, за який отримано дохід (прибуток), для обчислення пенсії враховується розмір мінімальної заробітної плати. У разі якщо сума страхових внесків визначена платником та/або застрахованою особою, яка є працівником та гіг-спеціалістом резидента Дія Сіті відповідно до Закону України "Про стимулювання розвитку цифрової економіки в Україні", і сплачена виходячи з суми, що є більшою за розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на місяць, за який отримано дохід (прибуток), але меншою за фактичну суму заробітної плати (доходу) застрахованої особи, для обчислення пенсії враховується лише та частина суми заробітної плати (доходу) застрахованої особи, з якої фактично сплачено страхові внески згідно з цим Законом за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу); Зд - сума заробітної плати (доходу) або з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, застрахованої особи, розрахована виходячи із передбаченої частиною третьою статті 24 цього Закону доплати, за місяць, за який визначається коефіцієнт заробітної плати (доходу) або з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, і яка визначається за формулою: Зд = Д:Т х 100 %, де: Д - сума доплати, здійснена відповідно до частини третьої статті 24 цього Закону, або додаткових сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати; Т - розмір страхового внеску до солідарної системи у відповідному місяці.

У разі подання застрахованою особою для обчислення розміру пенсії даних про заробітну плату (дохід) за період до 1 січня 1992 року при визначенні коефіцієнта заробітної плати (доходу) середня заробітна плата за рік (квартал) у відповідному періоді вважається щомісячною середньою заробітною платою (доходом) в Україні, з якої сплачено страхові внески, відповідного року (кварталу).

У разі відсутності на момент призначення пенсії даних про щомісячну середню заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за попередні місяці для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) враховується щомісячна середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за наявний попередній місяць з наступним перерахунком коефіцієнта заробітної плати (доходу) після отримання даних про щомісячну середню заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за місяць (місяці), що передує зверненню за призначенням пенсії.

При обчисленні коефіцієнта заробітної плати (доходу) за періоди сплати страхових внесків за застрахованих осіб, зазначених у пунктах 7, 8, 9 і 14 статті 11 цього Закону та за періоди, які включаються до страхового стажу згідно з абзацом третім частини першої статті 24 цього Закону, враховується мінімальний розмір заробітної плати.

При обчисленні заробітної плати (доходу), з якої фактично сплачено страхові внески згідно з цим Законом за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу) для застрахованих осіб, які здійснювали підприємницьку діяльність і обрали особливий спосіб оподаткування своїх доходів (фіксований податок, єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок), та членів їхніх сімей, що беруть участь у здійсненні підприємницької діяльності, отриманий ними дохід за відповідний місяць визначається за формулою: З = П х Ч : Т, де: З - сума заробітної плати (доходу) застрахованої особи, з якої фактично сплачено страхові внески згідно з цим Законом за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу); П - сума фактично сплаченого відповідного податку у розрахунку на відповідний місяць, у гривнях; Ч - відсоток відрахувань до Пенсійного фонду від суми фактично сплаченого відповідного податку, чинний в межах відповідного періоду; Т - розмір страхового внеску до солідарної системи у відповідному місяці.

Під час визначення доходу фізичної особи - підприємця для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) враховується розмір податку, що сплачує така фізична особа, без збільшення розміру податку, передбаченого законодавством, за членів його сім`ї, які беруть участь у здійсненні цією фізичною особою підприємницької діяльності, та за осіб, які перебувають з нею у трудових відносинах.

Під час визначення доходу члена сім`ї фізичної особи - підприємця для обчислення коефіцієнта заробітної плати (доходу) враховується сума податку, внесена за одного члена сім`ї, на яку відповідно до законодавства збільшується відповідний податок зазначеної фізичної особи - підприємця.

При обчисленні заробітної плати (доходу), з якої фактично сплачено страхові внески за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу) для застрахованих осіб, які сплачують страхові внески у фіксованому розмірі, у тому числі членів їхніх сімей, які беруть участь у здійсненні підприємницької діяльності, а також для осіб, зазначених у частині дев`ятій статті 12 цього Закону та в абзаці першому частини дев`ятої статті 10 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", отриманий ними дохід за відповідний місяць визначається за формулою: З = Ф : Т х 100 %, де: З - сума заробітної плати (доходу) застрахованої особи, з якої фактично сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (страхові внески) за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу); Ф - сума фактично сплаченого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (страхового внеску) у фіксованому розмірі за відповідний місяць; Т - розмір єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (страхового внеску до солідарної системи), встановлений для відповідної категорії осіб у відповідному місяці, а в разі одноразової сплати єдиного внеску відповідно до частини п`ятої статті 10 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" - у місяці, в якому укладено договір про добровільну участь.

Стаття 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-XII від 05.11.1991 (у редакції, чинній станом на 10.01.2025 року) передбачає, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Положення Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» (у редакції, чинній станом на 10.01.2025 року) передбачають можливість підтвердження стажу іншими документами (довідками, наказами, відомостями, особовими рахунками тощо) у разі відсутності або неповноти записів у трудовій книжці.

Верховний Суд у своїй практиці неодноразово вказував, що: трудова книжка є основним документом для підтвердження стажу; особа не може нести негативні наслідки через неналежне ведення документації роботодавцем або архівною установою; формальні помилки та неточності в документах (зокрема, у написанні прізвища, ім`я чи по батькові) за відсутності спору щодо факту роботи не можуть бути достатньою підставою для позбавлення права на зарахування стажу чи заробітку для обчислення пенсії.

Зокрема, у постанові Верховного Суду від 21.02.2018 у справі №687/975/17 Суд наголосив, що належне ведення трудової книжки є обов`язком роботодавця, а неточності в записах не можуть позбавляти особу права на врахування відповідного стажу.

Аналогічну правову позицію висловлено, наприклад, у постанові Верховного Суду від 30.09.2019 у справі №638/18467/15-а, де зазначено, що формальні неточності у документах, які підтверджують стаж або заробіток, не можуть бути підставою для відмови у реалізації права на пенсійне забезпечення за умови, що в сукупності докази свідчать про наявність відповідних періодів роботи.

У справі №360/4138/18 (постанова від 15.04.2021) Верховний Суд підтвердив можливість застосування способу захисту, який полягає у визнанні дій (рішень) органу Пенсійного фонду протиправними та покладенні на нього обов`язку повторно розглянути заяву/здійснити перерахунок пенсії з урахуванням правової оцінки суду, без самостійного здійснення судом розрахунків розміру пенсії.

Так, позивач у цій справі просить суд визнати протиправною бездіяльність ГУ ПФУ у Хмельницькій області щодо перерахунку пенсії, зобов`язати цей орган зарахувати спірний період роботи до стажу та повторно розглянути заяву від 06.01.2025 року.

Однак суд встановив, що: заява від 06.01.2025 фактично була розглянута ГУ ПФУ у Вінницькій області, яке й ухвалило рішення від 10.01.2025 №50; ГУ ПФУ у Хмельницькій області самостійно рішення за цією заявою не приймало, а отже, бездіяльності у вигляді нерозгляду заяви позивача з його боку не було; вимоги про зарахування стажу та повторний розгляд заяви мають бути звернені до органу, який приймав рішення за результатами розгляду заяви, тобто до ГУ ПФУ у Вінницькій області.

Тому суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог до ГУ ПФУ у Хмельницькій області у цій частині.

Щодо правомірності відмови ГУ ПФУ у Вінницькій області, то суд вказує на таке.

Станом на 10.01.2025 ГУ ПФУ у Вінницькій області мало у своєму розпорядженні: трудову книжку позивача із записами про її роботу, які охоплюють спірний період; архівні довідки про заробітну плату та стаж за 19871993 роки, в одній із яких міститься неточність по батькові, що зафіксовано приміткою «так в документі»; акт перевірки від 24.12.2024, який підтверджує наявність первинних документів, що відповідають зазначеним даним; інші документи, що кореспондуються із цим періодом роботи та освіти позивача.

Суд виходить з того, що сукупність зазначених доказів дає підстави вважати, що: архівні документи стосуються трудової діяльності саме ОСОБА_1 ; відмінність по батькові в одній із довідок є формальною помилкою, допущеною не позивачем, а відповідними роботодавцями, і не спростовує факту роботи та отримання заробітної плати позивачем у спірний період.

При цьому, ГУ ПФУ у Вінницькій області, відмовляючи у перерахунку пенсії, фактично обмежилося посиланням на формальну невідповідність по батькові без проведення належної оцінки всіх наявних у справі документів у їх сукупності та без належного з`ясування тотожності особи, про яку йдеться в довідках і в трудовій книжці.

Верховний Суд у наведених вище постановах прямо наголошує на неприпустимості позбавлення особи пенсійних прав через формальні помилки у документах, які ведуться роботодавцем чи архівною установою, за наявності сукупності доказів, що підтверджують фактичну роботу та заробітну плату цієї особи.

ГУ ПФУ у Вінницькій області не виконало покладений на нього частиною другою статті 77 КАС України обов`язок доведення правомірності своєї відмови: не надало суду жодних доказів на підтвердження того, що спірні документи стосуються іншої особи, чи що трудова книжка і архівні довідки суперечать одна одній настільки, що їх не можна ототожнити.

Отже, суд доходить висновку, що: неврахування періоду роботи позивача з 01.01.1987 по 31.12.1993 та відповідної заробітної плати при розгляді заяви від 06.01.2025 і ухваленні рішення від 10.01.2025 №50 є неправомірним; відповідне рішення суперечить вимогам Закону №1058-IV, Закону №1788-XII, Порядку №637, вимогам до дій, рішень чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, передбачених ч. 2 ст. 2 КАС України.

Беручи до уваги, що позивач формально просила визнати протиправною бездіяльність, однак по суті оскаржує відмову у врахуванні періоду роботи та заробітку при перерахунку пенсії, суд, з огляду на завдання адміністративного судочинства (стаття 2 КАС України) та необхідність ефективного захисту порушеного права, вважає за потрібне: визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ у Вінницькій області від 10.01.2025 №50 року; зобов`язати ГУ ПФУ у Вінницькій області повторно розглянути заяву позивача від 06.01.2025 та прийняти рішення за результатами такого розгляду з урахуванням правової оцінки суду, викладеної в цьому рішенні суду.

За таких обставин і правових підстав, позовні вимоги в цій справі підлягають задоволенню частково.

Інші аргументи сторін не спростовують висновків суду за результатами розгляду справи, які зазначені вище.

Щодо інших доводів сторін, суд також зазначає, що, відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

У рішенні ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії», заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України, понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору в сумі 807, 47 грн належить стягнути на її користь за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ у Вінницькій області як суб`єкта владних повноважень, який допустив порушення прав ОСОБА_1 у спірних правовідносинах.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 10.01.2025 №50.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області: повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 06.01.2025 про перерахунок пенсії за віком та прийняти рішення за результатами такого розгляду з урахуванням правової оцінки суду, викладеної в цьому рішенні суду.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати зі слати судового збору в сумі 807 (вісімсот сім) грн 47 коп за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 )
Відповідачі:Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (вул. Гната Чекірди, 10,м. Хмельницький,Хмельницька обл., Хмельницький р-н,29013 , код ЄДРПОУ - 21318350) Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Зодчих, 22,м. Вінниця,Вінницький р-н, Вінницька обл.,21005 , код ЄДРПОУ - 13322403)

Головуючий суддя Є.В. Печений