Справа № 120/1484/25
Суддя: Дончик Віталій Володимирович
Дата ухвалення: 2026-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

23 лютого 2026 р. Справа № 120/1484/25

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дончика Віталія Володимировича, розглянувши в письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення

в с т а н о в и в :

05.02.2025 року фізична особа - підприємець ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

Позовні вимоги мотивовані протиправністю прийнятого Головним управлінням ДПС у Вінницькій області податкового повідомлення - рішення від 17.01.2025 року № , яким застосовано до позивача штрафні санкції за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг в сумі 158156 грн.

Ухвалою суду від 10.02.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у адміністративній справі, розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

24.02.2025 року відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому останній заперечує щодо задоволення даного адміністративного позову. Зокрема зазначає, що перед початком проведення фактичної перевірки магазину " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , де здійснює господарську діяльність ФОП ОСОБА_1 , з питань дотримання порядку здійснення розрахункових операцій та ведення касових операцій, посадовою особою ГУ ДПС у Вінницькій області на підставі п.п. 20.1.10 п. 20.1 ст.20 ПКУ проведена контрольна розрахункова операція.

Зазначає, що на вимогу представника контролюючого органу щодо отримання розрахункового документа, ФОП ОСОБА_1 надіслав "ТОВАРНИЙ ЧЕК № 23 від 03.01.2025 року" о 9:40, який не підтверджує факт проведення господарської операції через РРО. Після проведення контрольної розрахункової операції та отримання нефіскального розрахункового документа, представником контролюючого органу було оголошено про початок проведення фактичної перевірки.

Вказав, що вподальшому ФОП ОСОБА_1 вже о 9:45 сформував новий розрахунковий документ, який був виданий належним чином із застосуванням РРО.

Таким чином, відповідач вказує, що наступне пояснення ФОП ОСОБА_1 "Щоб провести продаж та сформувати чек потрібно перевірити, чи все було вірно заповнено. У клієнта взяли номер телефону, щоб скинути електронний фіскальний чек" на думку відповідача не знаходить логічного відображення у скрін-шотах діалогу представника контролюючого органу та ФОП ОСОБА_1 .

Щодо іншого порушення, а саме: здійснюється торгівля товарами, не облікованими у встановленому порядку, за місцем їх реалізації, то відповідач наполягає на тому, що суб`єкт господарювання зобов`язаний надати контролюючому органу під час проведення фактичної перевірки документи (у паперовій або електронній формі), які підтверджують облік та походження товарів, що на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті). Проте ФОП ОСОБА_2 , ОСОБА_3 такого обов`язку не виконав і не надав під час перевірки тих документів, які дозволяють ідентифікувати постачальника та отримувача товарів, реалізація якого здійснювалась у торгівельній точці (магазині).

З огляду на викладене, представник відповідача вважає, що підстави для задоволення даного адміністративного позову відсутні.

Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності встановив наступне.

ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Основним видом економічної діяльності позивача є: 47.42 Роздрібна торгівля телекомунікаційним устаткованням у спеціалізованих магазинах. Позивач перебуває на спрощеній системі оподаткування та здійснює господарську діяльність з роздрібної торгівлі, зокрема, в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за адресою: "Yanko", АДРЕСА_1 .

Наказом ГУ ДПС у Вінницькій області № 6580к від 30.12.2024 року "Про проведення фактичної перевірки місце здійснення торгівлі-магазин " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", на підставі п.п. 80.2.2 пункту 80.2 ст. 80 глави 8 розділу ІІ, п. 69.27 підрозділу 10 «Інші перехідні положення» та керуючись ст. 20, 61, 62, пп. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75, п. 82.3 ст. 82 Податкового Кодексу України та відповідно доповідної записки відділу фактичних перевірок управління податкового аудиту ГУ ДПС у Вінницькій області №5129/02-32-07-05 від 27.12.2024 р. вирішено провести фактичну перевірку місця здійснення торгівлі - магазин " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", АДРЕСА_1 , з 30.12.2024 року тривалістю 10 діб. Перевірку провести за період діяльності з 01.01.2024 року по дату закінчення перевірки з метою упередження порушень вимог чинного законодавства з питань порядку проведення розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності свідоцтв, ліцензій, у тому числі про обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладання трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами), дотримання вимог законодавства щодо встановлених державою фіксованих цін, граничних цін та граничних рівнів торгівельної надбавки (націнки).

На підставі зазначеного наказу, ГУ ДПС у Вінницькій області видано направлення №8423 та №8424 від 30.12.2024 року на фактичну перевірку магазину " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", АДРЕСА_1 .

03.01.2025 року ГУ ДПС у Вінницькій області проведено фактичну перевірку магазину " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", АДРЕСА_1 , де здійснює господарську діяльність ФОП ОСОБА_1 , за результатами якої складено акт (довідку) фактичної перевірки №204/02-32-07-05/ НОМЕР_1 від 03.01.2025 року,.

Відповідно до висновків акту (довідки) фактичної перевірки встановлено наступні порушення:

- пунктів 1, 2, статті 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" (із змінами та доповненнями), а саме: розрахункову операцію, яка полягає у продажі телефона iPhone 15 Pro Max 256 Gb вартістю 42750 грн. та блоку живлення 20W USB-C-1199 грн., на загальну суму 43949 грн., не проведено через програмний РРО, відповідний розрахунковий документ не роздрукований та не виданий;

- пункту 12 статті 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", а саме: здійснюється реалізація технічно складною побутовою технікою, яка не облікована у встановленому порядку підприємцем, не надано під час проведення перевірки документи, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу, а саме: не надано накладні на товар, що реалізується на загальну суму 114207 грн.

Після ознайомлення з актом фактичної перевірки, 03.01.2025 ФОП ОСОБА_1 подав пояснення на вищевказаний акт перевірки, у якому, окрім іншого вказав, що документи про походження товару має, але вони відсутні в магазині.

Відповідно до розрахунку фінансових санкцій згідно з актом перевірки № 204/02-32-07-05/ НОМЕР_1 від 03.01.2025 року за порушення пунктів 1, 2, 12 статті 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" штрафна санкція становить: 158 156 грн. (114207х100% + 43949 х100%).

За результатами перевірки податкових органом прийнято податкове повідомлення-рішення від 17.01.2025 року № , яким застосовано до позивача штрафні санкції за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг в сумі 158156 грн.

На переконання позивача, вказане податкове повідомлення-рішення є протиправним та підлягає скасуванню, у зв`язку з чим звернувся з цим позовом до суду.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходить із наступного.

Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України).

Правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій та програмних реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг визначаються Законом України від 06 липня 1995 року № 265/95-ВР "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" (далі Закон № 265/95-ВР), дія якого поширюється на усіх суб`єктів господарювання, їх господарські одиниці та представників (уповноважених осіб) суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції у готівковій та/або безготівковій формі.

За змістом статті 3 Закону № 265/95-ВР суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані:

проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій або через зареєстровані фіскальним сервером контролюючого органу програмні реєстратори розрахункових операцій зі створенням у паперовій та/або електронній формі відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок (пункт 1);

надавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов`язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми та змісту на повну суму проведеної операції, створений в паперовій та/або електронній формі (у тому числі, але не виключно, з відтворюванням на дисплеї реєстратора розрахункових операцій чи дисплеї пристрою, на якому встановлений програмний реєстратор розрахункових операцій QR-коду, який дозволяє особі здійснювати його зчитування та ідентифікацію із розрахунковим документом за структурою даних, що в ньому міститься, та/або надсиланням електронного розрахункового документа на наданий такою особою абонентський номер або адресу електронної пошти) (пункт 2).

Абзацом 12 статті 2 Закону № 265/95-ВР визначено, що розрахунковий документ документ встановленої форми та змісту (касовий чек, товарний чек, видатковий чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, операцій з видачі готівкових коштів держателям електронних платіжних засобів, отримання (повернення) коштів, торгівлю валютними цінностями в готівковій формі, створений в паперовій та/або електронній формі (електронний розрахунковий документ) у випадках, передбачених цим Законом, зареєстрованим у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій або програмним реєстратором розрахункових операцій, чи заповнений вручну.

Згідно з частиною першою статті 8 Закон № 265/95-ВР форма, зміст розрахункових документів, порядок реєстрації та ведення розрахункових книжок, книг обліку розрахункових операцій, а також форма та порядок подання звітності, пов`язаної із застосуванням реєстраторів розрахункових операцій та/або програмних реєстраторів розрахункових операцій чи використанням розрахункових книжок, встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

За приписами пункту 1 статті 17 Закону № 265-ВР у разі встановлення в ході перевірки факту:

- проведення розрахункових операцій з використанням реєстраторів розрахункових операцій, програмних реєстраторів розрахункових операцій або розрахункових книжок на неповну суму вартості проданих товарів (наданих послуг) або неповну суму розрахунку при організації та проведенні азартних ігор;

- непроведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій та/або програмні реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи;

- невидачі (в паперовому вигляді та/або електронній формі) відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції, або проведення її без використання розрахункової книжки на окремому господарському об`єкті такого суб`єкта господарювання,

застосовується штрафна санкція у розмірі 100 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів (робіт, послуг) за порушення, вчинене вперше.

Як встановлено під час розгляду справи, оскаржуваним податковим-повідомленням рішенням ГУ ДПС у Вінницькій області від 17.01.2025 року № ФОП ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності у виді штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 158 156 грн. за проведення розрахункової операції з продажу телефону iPhone 15 Pro Max 256 Gb вартістю 42750 грн. та блоку живлення 20W USB-C-1199 грн., USB-C 60W iPhone copy без застосування ПРРО, відповідний розрахунковий документ не роздрукований та не виданий.

З акту фактичної перевірки від 03.01.2025 року № 204/02-32-07-05/ вбачається, що перевірка почалася об 09:30 год., а закінчилася о 10:40 год., під час якої позивачем порушено, окрім іншого, вимоги пунктів 1, 2 статті 3 Закону № 265-ВР.

Так, 03.01.2025 року у магазині "Yanko", АДРЕСА_1 , ФОП ОСОБА_1 , продав телефон iPhone 15 Pro Max 256 Gb вартістю 42750 грн. та блок живлення 20W USB-C-1199 грн., при цьому об 9:40 год. продавець надіслав на телефонний номер покупця "ТОВАРНИЙ ЧЕК № 23 від 03.01.2025 року" на суму 44448 грн., а о 09:45:29 год. продавець роздрукував та видав фіскальний чек (квитанцію) з банківського платіжного терміналу CAyxLzsjHBs ФЧ ПРРО від 03.01.2025 року, тобто відповідний розрахунковий документ та відповідно розрахункова операція проведена з застосуванням ПРРО.

При цьому відповідач на заперечує належність зазначеної квитанції до розрахункових документів та її оформлення у визначеному законодавством порядку.

Відтак суд погоджується з твердженнями позивача про те, що вищевказана квитанція CAyxLzsjHBs ФЧ ПРРО від 03.01.2025 є належним доказом факту продажу товару з дотриманням вимог закону та відсутності вчинення того порушення, за яке її було притягнуто до відповідальності на підставі пункту 1 статті 17 Закону № 265-ВР.

Також, суд враховує, що згідно з підпунктом 20.1.11 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючи органи мають право проводити контрольні розрахункові операції до початку перевірки платника податків щодо дотримання ним порядку проведення готівкових розрахунків та застосування реєстраторів розрахункових операцій та/або програмних реєстраторів розрахункових операцій. Товари, отримані службовими (посадовими) особами контролюючих органів під час проведення контрольної розрахункової операції, підлягають поверненню платнику податків у непошкодженому вигляді. У разі неможливості повернення такого товару відшкодування витрат здійснюється відповідно до законодавства з питань захисту прав споживачів.

Крім того, відповідно до пункту 80.4 статті 80 ПК України перед початком фактичної перевірки, з питань дотримання порядку здійснення розрахункових операцій та ведення касових операцій, посадовими особами контролюючих органів на підставі підпункту 20.1.10 пункту 20.1 статті 20 цього Кодексу може бути проведена контрольна розрахункова операція.

Отже, контролюючий орган може перед початком фактичної перевірки проводити контрольні розрахункові операції з метою здійснення контролю за додержанням порядку проведення готівкових розрахунків та застосування реєстраторів розрахункових операцій та/або програмних реєстраторів розрахункових операцій.

З аналізу матеріалів справи та змісту акту фактичної перевірки №204/02-32-07-05/ від 03.01.2025 року встановлено, що перевірка розпочалась о 09:30 год. і тривала до 10:40 год., тоді як контрольна розрахункова операція із продажу телефону iPhone 15 Pro Max 256 Gb та блоку живлення 20W USB-C була здійснена о 09:40 год., тобто вже після початку перевірки, а не до її початку, як того вимагають положення підпункту 20.1.11 пункту 20.1 статті 20 та пункту 80.4 статті 80 Податкового кодексу України.

Отже, контролюючим органом порушено порядок проведення контрольної розрахункової операції, оскільки така дія може бути проведена виключно до початку фактичної перевірки, з метою встановлення факту дотримання платником податків вимог щодо проведення розрахункових операцій із застосуванням РРО/ПРРО.

Суд вважає, що факт проведення контрольної розрахункової операції має бути зафіксований в акті фактичної перевірки із зазначенням часу її проведення, предмета купівлі, вартості товару, посадової особи, яка здійснила таку операцію, а також інших важливих відомостей, зокрема щодо видачі або невидачі розрахункового документа.

За цих обставин суд вважає недоведеним факт проведення контрольної розрахункової операції перед початком фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 , що, своєю чергою, нівелює твердження відповідача про те, що перед початком проведення фактичної перевірки магазину "Yanko" на підставі п.п. 20.1.10 п. 20.1 ст.20 ПКУ проведена контрольна розрахункова операція.

Подібна правова позиція викладена 7ААС у постанові від 09.12.2025 року №120/6827/25.

Суд звертає у вагу, що Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював особливу важливість принципу "належного урядування" (серед інших справа "Рисовський проти України", заява № 29979/04, рішення від 20 жовтня 2011 року, пункти 70, 71).

Цей принцип передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на основоположні права людини, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси.

Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (рішення у справі "Лелас проти Хорватії" (Lelas v. Croatia), пункт 74).

Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (див. зазначене вище рішення у справі "Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки" (Pincova and Pine v. the Czech Republic), п. 58, а також рішення у справі "Ґаші проти Хорватії" (Gashi v. Croatia), заява № 32457/05, п. 40, від 13 грудня 2007 року, та у справі "Трґо проти Хорватії" (Trgo v. Croatia), заява № 35298/04, п. 67, від 11 червня 2009 року).

У постанові Верховного Суду від 28.02.2020 у справі № П/811/1015/16 зазначено, що принцип належного урядування має надзвичайно важливе значення для забезпечення правовладдя в Україні. Неухильне дотримання основних складових принципу належного урядування забезпечує прийняття суб`єктами владних повноважень легітимних, справедливих та досконалих рішень. Крім того, принцип належного урядування підкреслює те, що між людиною та державою повинні бути вибудовані саме публічно-сервісні відносини, у яких інституції та процеси служать всім членам суспільства.

З огляду на викладене суд доходить висновку, що саме відповідач як орган публічної влади несе обов`язок доведення перед судом правомірності своїх дій з приводу здійснення контрольної розрахункової операції та її фіксації при проведенні фактичної перевірки, тоді як наявні прогалини у законодавчому регулюванні цього питання не можуть виправдовувати недопрацювання та недоліки у роботі контролюючого органу та його посадових осіб чи трактуватися на шкоду правам та інтересам платника податків.

Відтак, суд приходить до висновку про визнання податкового повідомлення-рішення ГУ ДПС у Вінницькій області від 17.01.2025 року № протиправним і таким, що підлягає скасуванню в цій частині.

Оцінюючи вказане рішення контролюючого органу в іншій частині позовних вимог (здійснення торгівлі не облікованими у встановленому порядку товарами), суд виходить з наступного.

Відповідно до пункту 12 статті 3 Закону № 265-ВР суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів, здійснювати продаж лише тих товарів, що відображені в такому обліку. Порядок та форма обліку товарних запасів для фізичних осіб - підприємців, у тому числі платників єдиного податку, встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. При цьому суб`єкт господарювання зобов`язаний надати контролюючим органам на початок проведення перевірки документи (у паперовій або електронній формі), що підтверджують облік та походження товарних запасів (зокрема, але не виключно, документи щодо інвентаризації товарних запасів, документи про отримання товарів від інших суб`єктів господарювання та/або документи на внутрішнє переміщення товарів), які на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).

Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість (крім тих, які провадять діяльність з реалізації технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, а також лікарських засобів та виробів медичного призначення, ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння);

Згідно зі статтею 20 зазначеного Закону до суб`єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, та/або не надали під час проведення перевірки документи, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті), за рішенням контролюючих органів застосовується фінансова санкція у розмірі вартості таких товарів, які не обліковані у встановленому порядку, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За визначеннями, наведеними у статті 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" (далі Закон № 996-ХIV), бухгалтерський облік процес виявлення, вимірювання, реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про діяльність підприємства зовнішнім та внутрішнім користувачам для прийняття рішень; первинний документ, який містить відомості про господарську операцію; облікова політика сукупність принципів, методів і процедур, що використовуються підприємством для ведення бухгалтерського обліку, складання та подання фінансової звітності.

Відповідно до частини 1, 2, 5 статті 8 Закону № 996-ХIV бухгалтерський облік на підприємстві ведеться безперервно з дня реєстрації підприємства до його ліквідації. Питання організації бухгалтерського обліку на підприємстві належать до компетенції його власника (власників) або уповноваженого органу (посадової особи) відповідно до законодавства та установчих документів. Підприємство самостійно: визначає за погодженням з власником (власниками) або уповноваженим ним органом (посадовою особою) відповідно до установчих документів облікову політику підприємства, обирає форму бухгалтерського обліку як певну систему регістрів обліку, порядку і способу реєстрації та узагальнення інформації в них з додержанням єдиних засад, встановлених цим Законом, та з урахуванням особливостей своєї діяльності і технології обробки облікових даних.

За нормами статті 9 Закону № 996-ХIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку. Дані аналітичних рахунків повинні бути тотожні відповідним рахункам синтетичного обліку на перше число кожного місяця. Господарські операції повинні бути відображені в облікових регістрах у тому звітному періоді, в якому вони були здійснені.

Верховний Суд в постанові від 05 квітня 2023 року по справі № 420/7844/20 зазначив, що у розділі V Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» передбачена відповідальність за порушення вимог лише цього Закону. Зокрема, фінансова санкція, встановлена статтею 20 названого Закону, може бути застосована до юридичної особи лише у тому випадку, коли ця особа не веде обліку товарів. Законодавством не передбачено, що за місцем знаходження господарської одиниці суб`єкта господарювання повинні зберігатись оригінали первинних документів на придбання товарно-матеріальних цінностей, які є підставою для бухгалтерського обліку, ведення якого відповідно до статті 8 Закону № 996-ХIV покладено на уповноважену особу.

Також, в постанові від 05 квітня 2023 року по справі № 420/7844/20 Верховний Суд вказав, що сама по собі відсутність на момент перевірки контролюючим органом первинних документів за місцем реалізації чи зберігання товарів, за умови, що ці товари належним чином обліковані відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», не є підставою для застосування до юридичної особи фінансової санкції, передбаченої статтею 20 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 28.02.2018 року по справі № 810/3247/16, від 07.08.2018 року по справі № 825/10/17, від 30.04.2020 року по справі № 803/954/14, від 23.12.2021 року по справі № 810/2715/16, від 25.05.2022 року по справі № 1.380.2019.004011.

Поряд з цим суд враховує, що Розділ ІІ Закону № 265/95-ВР врегульовує питання порядку проведення розрахунків суб`єктами господарювання. У статті 3, яка міститься у зазначеному розділі, перелічено низку обов`язків, які висуваються законодавцем до суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції у готівковій та/або безготівковій формі.

До 01 січня 2022 року пункт 12 статті 3 Закону № 265/95-ВР передбачав, що суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів, здійснювати продаж лише тих товарів (послуг), що відображені в такому обліку.

При цьому суб`єкт господарювання зобов`язаний надати контролюючим органам під час проведення перевірки документи (у паперовій або електронній формі), які підтверджують облік та походження товарів, що на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).

Законом України від 30 листопада 2021 року № 1914-IX "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень" (далі Закон №1914-IX), який набрав чинності 01 січня 2022 року, пункт 12 статті 3 Закону № 265/95-ВР викладено в наступній редакції: "Суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів, здійснювати продаж лише тих товарів, що відображені в такому обліку. Порядок та форма обліку товарних запасів для фізичних осіб-підприємців, у тому числі платників єдиного податку, встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. При цьому суб`єкт господарювання зобов`язаний надати контролюючим органам на початок проведення перевірки документи (у паперовій або електронній формі), що підтверджують облік та походження товарних запасів (зокрема, але не виключно, документи щодо інвентаризації товарних запасів, документи про отримання товарів від інших суб`єктів господарювання та/або документи на внутрішнє переміщення товарів), які на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті)".

Таким чином, пункт 12 статті 3 Закону № 265/95-ВР зобов`язує суб`єктів господарювання (як юридичних осіб, так і фізичних осіб-підприємців (за виключенням перелічених в абзаці 3 цієї норми осіб)) вести облік товарних запасів і у разі проведення перевірки надати документи (у паперовій або електронній формі), що підтверджують облік та походження тих товарних запасів, які на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).

Разом з тим відповідальність за порушення вимог Закону № 265/95-ВР унормована приписами розділу V цього Закону.

Стаття 20 Закону №265/95-ВР (із змінами, внесеними Законом № 1914-IX) передбачає, що до суб`єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, та/або не надали під час проведення перевірки документи, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті), за рішенням контролюючих органів застосовується фінансова санкція у розмірі вартості таких товарів, які не обліковані у встановленому порядку, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб-підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість (крім тих, які здійснюють діяльність з реалізації технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, а також лікарських засобів та виробів медичного призначення, ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння).

Тобто диспозиція норми статті 20 Закону № 265/95-ВР передбачає, що до суб`єкта господарювання застосовується відповідна фінансова санкція за ненадання документів, які підтверджують саме облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 11 січня 2024 року у справі № 420/12275/22.

Чинним законодавством не передбачено того, що за місцем знаходження господарської одиниці суб`єкта господарювання повинні зберігатись оригінали первинних документів на придбання товарно-матеріальних цінностей, які є підставою для бухгалтерського обліку, ведення якого відповідно до статті 8 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" покладено на уповноважену особу, і сам факт відсутності цих документів за місцем реалізації товару на час здійснення фактичної перевірки не може бути підставою для застосування штрафних санкцій, оскільки відсутність на момент перевірки контролюючим органом первинних документів за місцем реалізації чи зберігання товарів, за умови, що ці товари належним чином обліковані, не є підставою для застосування до платника фінансової санкції, передбаченої статтею 20 Закону №265/95-ВР.

Разом з тим, як вбачається зі змісту акту перевірки, фактично до позивача застосовано штрафні санкції за здійснення реалізації технічно складної побутової техніки, яка не облікована у встановленому порядку. Позивачем не надано під час проведення перевірки документів, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу, а саме не надано накладні на товар, що реалізуються (згідно переліку).

Отже, зі змісту акта перевірки убачається, що контролюючим органом не встановлено факту відсутності обліку товарів, а лише зазначено про ненадання під час перевірки первинних документів (накладних) на товар, що реалізовувався.

Це свідчить про те, що облік товарів позивачем фактично здійснювався, однак первинні документи, які його підтверджують, не були надані за місцем реалізації у момент перевірки.

Відповідно до приписів статті 20 Закону № 265/95-ВР фінансова санкція може бути застосована виключно за ненадання документів, які підтверджують облік саме тих товарів, що знаходяться у місці продажу, а не за відсутність первинних бухгалтерських документів за місцем перевірки.

З огляду на це, відсутність під час перевірки оригіналів первинних документів не свідчить про відсутність обліку товарів у встановленому порядку. Отже, у діях позивача відсутній склад правопорушення, передбачений статтею 20 Закону № 265/95-ВР, а застосування до нього фінансових санкцій є протиправним та безпідставним.

Подібного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 25 червня 2025 року №280/1996/23.

Додатково, судом під час розгляду справи встановлено, що у ФОП ОСОБА_1 наявні всі первинні документи, які підтверджують походження товару, а саме: накладні на товар № 1203 від 21.10.2024 року та № 1143 від 19.09.2024 року.

При вирішенні справи суд також бере до уваги, що відповідачем не доведено тієї обставини, що під час проведення перевірки вимога про надання документів на конкретні товари за місцем їх реалізації пред`являлася у встановленому законом порядку до ФОП ОСОБА_1 або її уповноваженого представника, однак не була виконана у визначений строк (приміром, вручена під підпис письмова вимога; усна вимога посадових осіб контролюючого органу зафіксована будь-яким допустимим способом, як-от шляхом відеофіксації, чи передана телефоном із складенням відповідного документа тощо).

Аналізуючи наведене, суд приходить до висновку про те, що спірне податкове повідомлення-рішення від 17.01.2025 року № про застосування до ФОП ОСОБА_1 штрафу у розмірі 158 156 грн. на підставі статті 20 Закону № 265/95-ВР винесено передчасно, необґрунтовано та з порушенням законних прав та інтересів платника податків, а тому підлягає скасуванню.

Аналогічна правова позиція викладена 7ААС у постанові від 09.12.2025 року №120/6827/25.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно з частиною 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень та докази, надані позивачем, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення даного позову.

Враховуючи відсутність судових витрат, питання про їх розподіл судом не вирішується.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

в и р і ш и в :

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення Головного управління ДПС України у Вінницькій області від 17.01.2025 року № .

Стягнути на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1581,53 грн. (одна тисяча п`ятсот вісімдесят одну гривень п`ятдесят три копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, код ЄДРПОУ ВП 44069150).

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: фізична особа - підприємець ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач: Головного управління ДПС у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21028, ).

Суддя Дончик Віталій Володимирович