Справа № 600/5691/25-а
Суддя: Кушнір Віталіна Олександрівна
Дата ухвалення: 2026-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

23 лютого 2026 р. м. Чернівці Справа № 600/5691/25-а

Суддя Чернівецького окружного адміністративного суду Кушнір В.О., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасувати пункт наказу та зобов`язання вчинити дії,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати пункт 6 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 01.12.2023 №407 "Про виплату премії за листопад 2023 року" в частині виплати ОСОБА_1 премії в меншому, ніж належало розмірі 351% посадового окладу;

- визнати дії ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо виплати ОСОБА_1 премії за листопад 2023 року в меншому, ніж належало розмірі - 351% посадового окладу, протиправними;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 нарахувати та виплатити премію ОСОБА_1 за листопад 2023 року в розмірі 390% посадового окладу з урахуванням виплаченої премії за листопад 2023 року в грудні 2023 року.

Ухвалою суду від 23.01.2026 відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

12.02.2026 від представника відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 до суду надійшла заява про залишення позову без розгляду, у зв`язку із пропуском позивачем строку звернення до суду. В обґрунтування поданої заяви вказує, що позивач проходив військову службу у ІНФОРМАЦІЯ_4 і 28.06.2024 отримав Довідку №349 від 28.06.2024 про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премії для обчислення пенсії виданої ІНФОРМАЦІЯ_5 особисто половнику ОСОБА_1 за період з травня 2022 по квітень 2024, в якій міститься відомості щодо преміювання позивача за листопад 2023 року у розмірі - 351%. Таким чином, вважає, що позивач ознайомився з розміром отриманої йому премії 28.06.2024 та жодним чином не був обмежений у реалізації свого права на звернення до суду, а наведені ним обставини для поновлення строків, на думку відповідача, є неповажними та необґрунтованими.

16.02.2026 від позивача до суду надійшли заперечення на клопотання відповідача про залишення позову без розгляду, в яких зазначив, що реальне порушення права на перерахунок у нього виникло 28.08.2024, коли позивач отримав відповідь №808/10397 від Військової частини НОМЕР_1 , якою було скасовано наказ про догану, але фактично відмовлено у доплаті 10% премії. При цьому, вказує що він не проявляв пасивності, а послідовно захищав свої права в судовому порядку, зокрема 05.09.2024 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду (справа №420/28185/24) з вимогою зобов`язати ВЧ НОМЕР_1 видати наказ на доплату. Під час розгляду вказаної справи позивач вимагав витребування наказу №407 від 01.12.2023, який відповідач 1 приховував. Отримання повного тексту цього наказу стало можливим лише згодом, що і зумовило необхідність звернення з даним позовом.

Розглянувши доводи клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду та заперечення на нього, суд зазначає таке.

Частиною першою статті 122 КАС України встановлено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого вказаним Кодексом або іншими законами.

Відповідно до частини 3 статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Строк звернення до суду обчислюється за загальним правилом з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини другої статті 233 КЗпП України (у редакції, чинній до 19 липня 2022 року) у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Законом України від 01 липня 2022 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин», який набрав чинності з 19 липня 2022 року, частину другу статті 233 КЗпП України викладено у такій редакції: «Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116)».

Аналіз наведених правових положень дає змогу дійти висновку, що з моменту набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» (19 липня 2022 року) положення частини 2 статті 233 КЗпП України, у попередній редакції, втратили чинність, внаслідок чого було змінено правове регулювання відносин, які підпадають під дію статті 233 КЗпП України.

Таким чином, з 19.07.2022р. працівник може звернутися до суду за захистом своїх прав щодо стягнення заборгованості з оплати праці у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про нараховані та виплачені йому суми.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач проходив військову службу у ІНФОРМАЦІЯ_5 і 28.06.2024 отримав Довідку №349 від 28.06.2024 про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премії для обчислення пенсії виданої ІНФОРМАЦІЯ_5 особисто половнику ОСОБА_1 за період з травня 2022 по квітень 2024, в якій міститься відомості щодо преміювання позивача за листопад 2023 року у розмірі - 351%.

При цьому, наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 30.04.2024 року №113 позивача звільнено з лав Збройних Сил України за станом здоров`я у відставку та виключено зі списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що вказується самим позивачем у поданій позовній заяві.

Слід зауважити, що під час відкриття провадження у справі суд передчасно дійшов висновку про дотримання позивачем строку звернення до суду, зважаючи на рішення Великої палати Конституційного Суду України №1-р/2025, яким визнано такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною), частину першу статті 233 Кодексу законів про працю України в частині обмеження строку для звернення працівника до суду про стягнення заробітної плати та інших належних працівникові виплат.

Так, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 21.01.2026 року у справі № 200/8730/24 зазначив наступне:

"Так, Конституційний Суд України виходив з того, що запровадження тримісячного строку для звернення працівника під час дії трудових відносин до суду про стягнення заробітної плати та інших належних працівникові виплат обмежує гарантоване право особи на своєчасне одержання винагороди за працю та уможливлює невиконання роботодавцем обов`язку з оплати праці, зокрема у випадках, коли працівник звертатиметься до суду пізніше ніж через три місяці з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права. Фактично право працівника на одержання винагороди за працю підлягає судовому захисту лише в межах установленого строку звернення до суду, зі спливом якого працівник втрачатиме можливість ефективного та дієвого поновлення своїх прав у спосіб звернення до суду.

Якщо працівник пропустив тримісячний строк звернення до суду, обов`язок роботодавця щодо виплати заробітної плати та інших належних працівникові виплат і право працівника на одержання винагороди за працю не припиняються, тоді як дієвість та ефективність способів поновлення права працівника на одержання винагороди за працю, зокрема у спосіб стягнення заборгованості в судовому порядку, зазнає суттєвого обмеження, оскільки не передбачено поновлення пропущеного строку. Працівник може опинитися в невигідному юридичному становищі, коли після спливу встановленого оспорюваними приписами Кодексу тримісячного строку відповідне право не підлягатиме захисту судом, а подальше отримання працівником сум заробітної плати значною мірою залежатиме від бажання роботодавця виплатити заборгованість в позасудовому порядку.

Таким чином, Конституційний Суд України дійшов висновку, що законодавець, установлюючи тримісячний строк для звернення працівника до суду про стягнення заробітної плати та інших належних працівникові виплат, не врахував, що зобов`язання щодо виплати винагороди за працю є триваючим, призводить до фактичного звуження змісту та обсягу конституційних прав працівника, гарантованих статтями 43 і 55 Конституції України. Така законодавча конструкція ставить працівника, який перебуває у трудових відносинах, у менш захищене становище порівняно зі звільненим працівником, що суперечить принципу рівності та гарантії ефективного судового захисту.

Наведене свідчить, що Конституційний Суд України розмежував:

- тримісячний строк для звернення звільненого працівника до суду про стягнення заробітної плати та інших належних працівникові виплат;

- тримісячний строк для звернення працівника під час дії трудових відносин до суду про стягнення заробітної плати та інших належних працівникові виплат.

Останній передбачений частиною першою статті 233 КЗпП України, приписи якої Конституційний Суд України визнав неконституційними."

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 18.02.2026 року у справі № 400/11972/24.

Повертаючись до спірних правовідносин, суд зазначає, що позивача звільнено з лав Збройних Сил України у відставку 30.04.2024.

За таких обставин, до спірних правовідносин слід застосувати чинну редакцію частини 2 статті 233 КЗпП, яка передбачає можливість звернення працівника до суду за захистом своїх прав щодо стягнення заборгованості з оплати праці у тримісячний строк з дня одержання письмового повідомлення про нараховані та виплачені йому суми.

Як вбачається з доводів клопотання про поновлення строку від 16.12.2025 та заперечення на клопотання про залишення позовної заяви без розгляду позивач 05.09.2024 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з вимогами зобов`язати ВЧ НОМЕР_1 видати наказ про доплату до премії.

При цьому, позивач вказує, що до вказаної позовної заяви у справі №420/28185/24 додатком №5 ним було долучено довідку ІНФОРМАЦІЯ_2 від 28.06.2024 року №349.

За таких обставин, суд вважає, що позивачу було відомо про фактичний розмір виплаченої премії за листопад 2023 з моменту одержання вищевказаної довідки №349 як мінімум з 05.09.2024 року під час подання позовної заяви до Одеського окружного адміністративного суду.

З вказаних підстав суд вважає, що позивачем не наведено належних обґрунтувань поважності пропущення тримісячного строку звернення до суду із даним позовом, у зв`язку із чим позивачу необхідно надати додаткові обґрунтування та докази поважності причин пропущення вказаних строків.

В силу ч.13 ст.171 КАС України, суддя, встановивши після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 160, 161 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

Відповідно до приписів частини шостої статті 161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для залишення даної позовної заяви без руху.

На підставі наведеного та керуючись статтями 169, 241, 243, 248 КАС України, суддя -

У Х В А Л И В:

1. Позовну заяву залишити без руху.

2. Встановити позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом десяти днів з дня вручення даної ухвали, шляхом усунення недоліків, які визначені в мотивувальній частині цієї ухвали.

3. Роз`яснити, що в разі невиконання вимог ухвали і не усунення недоліків у вказаний строк позовна заява буде залишена без розгляду на підставі частини 3 статті 123 та пункту 7 частини 1 статті 240 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Заперечення на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя В.О. Кушнір