Справа № 620/1570/26
Суддя: Дар'я ВИНОГРАДОВА
Дата ухвалення: 2026-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

23 лютого 2026 року м. Чернігів Справа № 620/1570/26

Суддя Чернігівського окружного адміністративного суду Виноградова Д.О., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державної казначейської служби України, у якому просить:

визнати протиправною бездіяльність Державної казначейської служби України, яка полягає у порушенні строків та у тривалому невиконанні виконавчого листа у справі № 620/14415/23 про стягнення з Інформаційного агентства на користь позивача нарахованого, але невиплаченого грошового забезпечення в розмірі 410 418,22 (чотириста десять тисяч чотириста вісімнадцять) гривень 22 копійки;

зобов`язати Державну казначейську службу України відповідно до частини 1 статті 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» вчинити дії щодо виконання виконавчого листа у справі № 620/14415/23 про стягнення з Інформаційного агентства на користь позивача нарахованого, але невиплаченого грошового забезпечення в розмірі 410 418,22 (чотириста десять тисяч чотириста вісімнадцять) гривень 22 копійки»;

зобов`язати Державну казначейську службу України відповідно до частини 1 статті 5 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» нарахувати та виплатити позивачу компенсацію в розмірі трьох відсотків річних від несплаченої суми, починаючи зі спливу 3-х місячного терміну надходження виконавчого листа до моменту виконання виконавчого листа у справі № 620/14415/23 про стягнення з Інформаційного агентства на мою користь нарахованого, але невиплаченого грошового забезпечення в розмірі 410 418,22 (чотириста десять тисяч чотириста вісімнадцять) гривень 22 копійки»;

стягнути з Державної казначейської служби України на користь позивача моральну шкоду в розмірі 30 000 грн.

Ухвалою судді Чернігівського окружного адміністративного суду від 18.02.2026 позовну заяву ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди - залишено без руху. Надано позивачу 5-денний строк з дня вручення копії ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків позовної заяви.

19.02.2026 (згідно вхідного штампу суду) за допомогою системи «Електронний суд» від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви та про звільнення від сплати судового збору на підставі пункту 13 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» та на підставі пункту 11 частини 2 статті 3 Закону України «Про судовий збір». До поданої заяви долучено посвідчення серії НОМЕР_1 , відповідно до якого позивач має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для звільнення позивача від сплати судового збору за подання даного позову згідно з пункту 13 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір», суддя виходить з такого.

З цього приводу суд зазначає, що норма пункту 13 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір», якою передбачено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав має відсильний характер і не містить вичерпного переліку справ, в яких учасники бойових дій та прирівняні до них особи звільняються від сплати судового збору.

Правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення визначає Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». У статті 22 цього ж Закону передбачено, що особи, на яких поширюється дія цього нормативного акта, отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від судових витрат, пов`язаних з розглядом цих питань.

Аналіз пункту 13 частини першої статті 5 Закону «Про сплату судовий збір» в сукупності з частиною другою статті 22 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» вказує на те, що учасники бойових дій звільняються від сплати судового збору стосовно пільг, прав та гарантій закріплених законодавством саме через набуття такого статусу.

Перелік пільг учасникам бойових дій та особам, прирівняним до них, визначені у статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Серед них немає пільг щодо звільнення від сплати судового збору у справах із вимогами, подібними до тих, з якими ОСОБА_2 звернувся у цій справі.

Вирішуючи питання про стягнення судового збору з особи, яка має статус учасника бойових дій (прирівняної до нього особи), для правильного застосування норм пункту 13 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» суд має враховувати предмет та підстави позову; перевіряти чи стосується така справа захисту прав цих осіб з урахуванням положень статей 12, 22 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Відповідний висновок сформований в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 545/1149/17, яка вирішила виключну правову проблему в неоднозначності застосування судами пункту 13 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір».

Аналогічну правову позицію щодо застосування та тлумачення пункту 13 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 09 жовтня 2019 року у справі № 9901/311/19 та від 20 січня 2021 року у справі № 9901/258/20 та ухвалах Великої Палати Верховного Суду від 29.05.2023 у справі № 990/76/23, від 03.03.2021 у справі № 9901/8/21, від 02.02.2021 у справі № 9901/83/20 від 13.04.2020 та від 06.05.2020 у справі № 9901/70/20.

Від цього висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах Велика Палата Верховного Суду не відступала у зв`язку з чим є безпідставними покликання позивача на висновки, викладені у постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, зокрема від 12.12.2023 у справі № 600/1927/23-а, від 21.11.2023 у справі № 520/10453/23 та від 01.02.2022 у справі № 200/1654/21-а .

Стосовно посилань позивача на ухвалу Верховного Суду від 3 липня 2024 року у справі № 567/79/23, суддя зазначає, що зазначеною ухвалою Верховний Суд передав до Великої Палати справу № 567/79/23 і згодом в ухвалі від 11 вересня 2024 року у зазначеній справі № 567/79/23 Велика Палата Верховного Суду вказала, що із часу прийняття нею 9 жовтня 2019 року постанови у справі № 9901/311/19, як і постанови від 12 лютого 2020 року у справі № 545/1149/17 із висновками щодо застосування п. 13 ч. 1ст. 5 Закону № 3674-VI з урахуванням вимог ст.ст.12 та 22 Закону № 3551-XII [тобто, застосування п. 13 ч. 1ст. 5 Закону № 3674-VI та звільнення позивачів від сплати судового збору у справах, спори у яких пов`язані саме зі статусом позивачів як учасників бойових дій], відсутні підстави стверджувати, що відбулась зміна суспільних відносин чи нормативного регулювання, внаслідок чого цей висновок втратив зрозумілість, набув ознак неузгодженості, необґрунтованості, незбалансованості чи помилковості, у зв`язку із чим повернула справу для продовження розгляду до Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

Суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останні правові позицію Великої Палати Верховного Суду (постанова від 30.01.2019 у справі № 755/10947/17, від 09.10.2019 у справі № 9901/311/19), від 24.04.2025 у справі № 520/23062/24 а також в ухвалах від 11.09.2024 у справі № 567/79/23, від 08.01.2025 у справі № 420/24870/24.

З огляду на викладене, Законом України «Про судовий збір» звільнення від сплати судового збору осіб, які мають такий статус, обмежено справами, пов`язаними з порушенням їхніх прав. Тобто, встановлені цим Законом положення стосуються випадків звернення до адміністративного суду за захистом прав, пов`язаних винятково зі статусом учасника бойових дій, і не поширюються на подання позовних заяв до суду із вимогами, що виходять за межі таких спірних правовідносин.

Аналогічний висновок щодо застосування норм права викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 09 жовтня 2019 року у справі № 9901/311/19, від 12 лютого 2020 року у справі № 545/1149/17, від 06.05.2020 року у справі № 9901/70/20 та підтверджений в постановах Верховного Суду від 09.07.2020 року у справі № П/811/201/16 та від 19.10.2020 року у справі № 240/934/20, які мають бути враховані судом до спірних правовідносин.

Судом встановлено, що пред`явлений позивачем позов не стосується питань його соціального захисту як учасника бойових дій, з порушенням яких Закон № 3674-VI власне й пов`язує звільнення від сплати судового збору.

Зважаючи на те, що підстави та предмет позову у цій справі не стосуються пільг, доплат чи інших соціальних гарантій позивача як учасника бойових дій та жодним чином не пов`язані з наявністю/відсутністю в позивача статусу учасника бойових дій, суд вважає, що відсутні підстави для звільнення позивача від сплати судового збору, і останній має бути сплачений на загальних підставах.

Враховуючи вищезазначене, перелік пільг учасникам бойових дій та особам, прирівняним до них, визначені у статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і серед них немає права на звернення до суду зі звільненням від сплати судового збору з вимогами, подібними до тих, з якими позивач звернувся у цій справі, тому подана заява про звільнення від сплати судового збору задоволенню не підлягає.

Щодо посилання позивача на підстави звільнення від сплати судового збору (пункт 11 частини 2 статті 3 Закону України «Про судовий збір», суддя зазначає про таке.

Відповідно до пункту 11 частини 2 статті 3 Закону 3674-VI, судовий збір не справляється за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду.

Суддя звертає увагу, що згідно з частини 5 статті 21 КАС України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішують судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Зі змісту вказаної норми вбачається, що позовну вимогу про відшкодування шкоди, заявлену в адміністративному судочинстві, обов`язково зумовлює вимога про вирішення публічно-правового спору (наприклад: визнання протиправними рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень).

За такого правового регулювання вимога про відшкодування шкоди не є об`єктом, за який справляється судовий збір. Водночас за вимогу, яка її зумовлює, такий збір сплачується.

З прохальної частини позовних вимог вбачається, що позивач просить визнати протиправною бездіяльність Державної казначейської служби України, яка полягає у порушенні строків та у тривалому невиконанні виконавчого листа у справі № 620/14415/23 про стягнення з Інформаційного агентства на користь позивача нарахованого, але невиплаченого грошового забезпечення в розмірі 410 418,22 (чотириста десять тисяч чотириста вісімнадцять) гривень 22 копійки.

Таким чином, зважаючи на характер спірних правовідносин та заявлені позовні вимоги, позивач не є особою, яка звільнена від сплати судового збору на підставі пункту 11 частини 2 статті 3 Закону 3674-VI, оскільки вимога про стягнення з відповідача моральної шкоди є похідною вимогою від вимоги про визнання протиправною бездіяльності відповідача.

Вказане свідчить про те, що позовні вимоги позивача не підпадають під дію пункту 11 частини 2 статті. 3 Закону 3674-VI, а тому відсутні підстави для звільнення від сплати судового збору при зверненні позивача з цим позовом до суду.

Таким чином, судом встановлено, що вимоги ухвали про залишення позовної заяви без руху від 18.02.2026 позивачем не виконані, оскільки не подано до суду документа про сплату судового збору.

Пунктом 1 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Таким чином, оскільки позивач у встановлений судом строк не усунув недоліки позовної заяви, вказані в ухвалі Чернігівського окружного адміністративного суду від 18.02.2026 про залишення позовної заяви без руху, тому вказану позовну заяву і додані до неї документи необхідно повернути позивачу.

Одночасно суд вважає за необхідне роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Оскільки позовна заява з додатками у паперовому вигляді до суду не подавалась, а сформована у системі «Електронний суд», суд обмежується лише процесуальним рішенням про її повернення.

На підставі викладеного та керуючись статтями 169, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди повернути позивачу.

Копію ухвали про повернення позовної заяви надіслати позивачу.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею. Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали суду складено 23.02.2026.

Суддя Дар`я ВИНОГРАДОВА