Справа № 320/14190/24
Суддя: Кушнова А.О.
Дата ухвалення: 2026-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про поновлення строку звернення до суду

23 лютого 2026 року справа №320/14190/24

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кушнової А.О., за участю секретаря судового засідання Франковської А.Р., розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні адміністративної справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРИВІУМ ПЕКЕДЖИНГ УКРАЇНА» до Головного управління ДПС у м. Києві, Головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві про стягнення пені,

за участю сторін:

представник позивача - Садова О.П.,

представник відповідача - Руденко Д.Ю.,

представник третьої особи - не з`явився,

в с т а н о в и в:

14.09.2023 Київського окружного адміністративного суду через підсистему «Електронний суд» звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «ТРИВІУМ ПЕКЕДЖИНГ УКРАЇНА» (далі - ТОВ ««ТРИВІУМ ПЕКЕДЖИНГ УКРАЇНА» та/або позивач) до Головного управління ДПС у м. Києві (далі - відповідач-1), Головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві (далі - відповідач-2), в якому позивач просить суд стягнути з Державного бюджету України пеню в розмірі 3 998 801 гривень 42 копійки, нараховану на суму заборгованості бюджету з відшкодування податку на додану вартість.

01.04.2024 відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу передано на розгляд судді Київського окружного адміністративного суду Кушновій А.О..

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 26.04.2024 позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків позову, а саме: надати позовну заяву у паперовій формі із належним чином засвідченими доказами у паперовій формі.

09.05.2024 канцелярією суду зареєстроване клопотання позивача про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 16.08.2024 відкрите провадження в адміністративній справі за правилами загального позовного провадження, призначене підготовче засідання на 24.09.2024.

09.09.2024 до Київського окружного адміністративного суду від відповідача-2 надійшов відзив на позовну заяву.

10.09.2024 представником позивача - адвокатом Садовою Оксаною Петрівною через підсистему «Електронний суд» подане клопотання про участь у судовому засіданні, яке призначене на 24.09.2024, та у всіх наступних судових засіданнях у справі №320/14190/24, у режимі відеоконференції поза приміщенням суду за допомогою будь-яких доступних та зручних для суду програм.

17.09.2024 на адресу суду від представника позивача надійшла відповідь на відзиви відповідачів.

24.09.2024 підготовче судове засідання зняте з розгляду у зв`язку із оголошенням в місті Києві повітряної тривоги. Наступне підготовче судове засідання призначене на 01.11.2024.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 24.09.2024 вирішено здійснювати розгляд адміністративної справи №320/14190/24 в режимі відеоконференції за участю представника позивача - адвоката Садової Оксани Петрівни поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів з використанням системи відеоконференцзв`язку.

25.09.2024 відповідачем-1 через канцелярію суду подано відзив на позовну заяву разом із доказами по справі, який 26.09.2024 долучений судом до матеріалів справи. У відзиві на позовну заяву відповідач-1, крім іншого, просить залишити позовну заяву без розгляду у зв`язку з пропуском позивачем строку звернення до суду, вказуючи на те, що позивач у позовній заяві по справі №826/1403/18 про стягнення пені нарахованої на ту саму заборгованість бюджету з відшкодування ПДВ у розмірі 8 473 467 гривень, проте за інший період (по 16.02.2018 у розмірі 7 081 302 гривень 24 копійки) самостійно визначив дату, коли дізнався про порушення свого права із офіційних листів податкових органів, а саме - 19.01.2018.

18.10.2024 через підсистему «Електронний суд» від позивача надійшли заперечення на клопотання відповідача-1 про залишення позовної заяви без розгляду у зв`язку з пропуском позивачем строку звернення до суду, де вказує, що період нарахування пені та її остаточний розмір став відомим з 21.06.2023 (день зарахування на рахунок позивача заборгованості бюджету з відшкодування податку на додану вартість). Позивач наголошує, що у період існування порушеного права на бюджетне відшкодування податку на додану вартість (з 08.10.2020 по 21.06.2023) не існувало права на нарахування пені, оскільки останнє виникає виключно внаслідок виплати заборгованості бюджету з відшкодування податку на додану вартість.

Протокольною ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 01.11.2024 підготовче судове засідання відкладене на 06.12.2024 у зв`язку із наданням представнику відповідача додаткового часу для подання доказів у справі.

26.11.2024 на адресу суду засобами поштового зв`язку надійшло клопотання відповідача-1 про залишення позовної заяви без розгляду у зв`язку з пропуском позивачем строку звернення до суду, передбаченого положеннями статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України. Посилаючись на правові висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постановах від 19.01.2023 у справі №140/1770/19 та від 16.02.2023 у справі №803/1149/18, та у постанові Верховного Суду від 13.07.2023 у справі №320/3351/21, відповідач-1 вказує, що у разі звернення платника податків з позовною вимогою про стягнення пені на суму несвоєчасно відшкодованого податку на додану вартість з бюджету, суд має в першу чергу перевірити дотримання строку звернення з відповідним позовом. При цьому, на переконання відповідача-1, платник податку на додану вартість може звернутися до адміністративного суду з вимогою про стягнення з бюджету на його користь пені у зв`язку з несвоєчасним відшкодуванням бюджетної заборгованості з податку на додану вартість, протягом шести місяців з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Відповідач-1 вважає, що 19.01.2018 є датою, коли позивач дізнався про наявність правових підстав для нарахування пені за у зв`язку з несвоєчасним відшкодуванням бюджетної заборгованості з податку на додану вартість

06.12.2024 у підготовчому судовому засіданні представником позивача подане клопотання про зупинення провадження у справі №320/14190/24 до набрання законної сили рішенням Великої Палати Верховного Суду у справи №200/9658/21.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 06.12.2024 задоволене клопотання представника позивача про зупинення провадження в адміністративній справі №320/14190/24; зупинене провадження в адміністративній справі № 320/14190/24 до набрання законної сили рішенням Великої Палати Верховного Суду у справі №200/9658/21.

27.10.2025 на адресу суду від представника позивача надійшло клопотання про поновлення провадження у справі, оскільки рішення (ухвала) Великої Палати Верховного Суду у справі №200/9658/21 набрало законної сили.

27.10.2025 через підсистему «Електронний суд» від представника позивача надійшло клопотання про поновлення строку звернення до адміністративного суду. Позивач наголошує, що період нарахування пені та її остаточний розмір став відомим з 21.06.2023 (день зарахування на рахунок позивача заборгованості бюджету з відшкодування податку на додану вартість). Позивач наголошує, що у період існування порушеного права на бюджетне відшкодування податку на додану вартість (з 08.10.2020 по 21.06.2023) не існувало права на нарахування пені, оскільки останнє виникає виключно внаслідок виплати заборгованості бюджету з відшкодування податку на додану вартість. Також позивач вказує, що правові позиції, викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.01.2023 у справі №140/1770/19 та від 16.02.2023 у справі №803/1149/18 - не підлягають урахуванню у межах спірних правовідносин, оскільки у вказаних справах предметом позову було стягнення заборгованості бюджету з відшкодування податку на додану вартість та, як наслідок, стягнення пені. Позивач наголошує, що до 19.01.2023 сталою була судова практики щодо застосування у аналогічних правовідносинах строку звернення до суду, який складав 1095 днів. Натомість, позивач дізнався про зміну судової практики після 15.03.2023 внаслідок ознайомлення з дайджестом правових позицій Верховного Суду за січень-лютий 2023 року, опублікованим на офіційному сайті.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 15.12.2025 поновлене провадження у справі, призначене підготовче судове засідання на 23.01.2026.

Протокольною ухвалою від 23.01.2026 підготовче судове засідання відкладене на 23.02.2026 з метою надання сторонам часу для надання пояснень щодо попередньо поданих клопотань про залишення позовної заяви без розгляду та поновлення строку звернення до суду.

19.02.2026 через підсистему «Електронний суд» від представника відповідача-1 надійшли заперечення на заяву про поновлення строку, з доводами, аналогічними раніше наданим.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін у справі, вирішуючи питання щодо поновлення позивачу строку звернення до суду, суд зазначає таке.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, Державною податковою інспекцією у Печерському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві, за результатами документальних позапланових виїзних перевірок правомірності нарахування позивачем бюджетного відшкодування податку на додану вартість, складені довідки:

від 12.05.2014 №177/26-55-15-02/34616103, якою не встановлено порушень при відображенні позивачем бюджетного відшкодування податку на додану вартість за лютий 2014 року;

від 06.06.2014 №213/26-55-15-02/34616103, якою не встановлено порушень при відображенні позивачем бюджетного відшкодування податку на додану вартість за березень 2014 року;

від 04.07.2014 №249/26-5515-02/34616103, якою не встановлено порушень при відображенні позивачем бюджетного відшкодування податку на додану вартість за квітень 2014 року;

від 22.09.2014 №357/26-55-15-02/34616103, якою не встановлено порушень при відображенні позивачем бюджетного відшкодування податку на додану вартість за липень 2014 року;

від 19.03.2015 №89/26-55-12-02/34616103, якою не встановлено порушень при відображенні позивачем бюджетного відшкодування податку на додану вартість за грудень 2014 року.

Сторонами також не заперечується, що загальний розмір не сплаченого на користь позивача бюджетного відшкодування податку на додану вартість становив 8 473 467 гривень.

30.10.2019, не отримавши відшкодування вказаної суми бюджетного відшкодування за періоди лютий-квітень, липень, грудень 2014 року, позивач подав до податкового органу заяву, де просив включити заявлені суми бюджетного відшкодування до Тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування.

Листом Офісу великих платників податків ДПС від 14.11.2019 № 42452/10/28-10-45-01-12 позивачу повідомлено про те, що станом на 14.11.2019 наявний невідшкодований залишок бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку по за звітні періоди лютий-квітень, липень, грудень 2014 року, який включений до Тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування на суму 8 473 906 гривень. Разом з тим, станом на дату надання відповіді жодним нормативно-правовим актом не передбачено механізму відшкодування сум податку на додану вартість, включених до Тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, та структуру такого реєстру.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.12.2020 у справі №640/25381/19 позовні вимоги ТОВ «ТРИВІУМ ПЕКЕДЖИНГ УКРАЇНА» задоволено: стягнуто з Державного бюджету через Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві на користь ТОВ «ТРИВІУМ ПЕКЕДЖИНГ УКРАЇНА» заборгованість бюджету з відшкодування податку на додану вартість, що виникла за звітні періоди лютий-квітень, липень, грудень 2014 року, в розмірі 8 473 906 гривень.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 15.03.2021 у справі №640/25381/19 апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві задоволено: скасовано рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.12.2020; відмовлено у задоволенні позовних вимог ТОВ «ТРИВІУМ ПЕКЕДЖИНГ УКРАЇНА».

Постановою Верховного Суду від 03.08.2021 у справі №640/25381/19 касаційну скаргу ТОВ «ТРИВІУМ ПЕКЕДЖИНГ УКРАЇНА» задоволено частково: скасовано рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.12.2020 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 15.03.2021; справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 11.11.2021 у справі №640/25381/19 позовні вимоги ТОВ «ТРИВІУМ ПЕКЕДЖИНГ УКРАЇНА» задоволено: стягнуто з Державного бюджету через Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві на користь ТОВ «ТРИВІУМ ПЕКЕДЖИНГ УКРАЇНА» заборгованість бюджету з відшкодування податку на додану вартість, що виникла за звітні періоди лютий-квітень, липень, грудень 2014 року, в розмірі 8 473 906 гривень.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.08.2022 у справі №640/25381/19 відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Центрального міжрегіонального управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 11.11.2021.

На виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 11.11.2021 у справі №640/25381/19, органами Державної казначейської служби України 21.06.2023 здійснене погашення заборгованості перед позивачем з бюджетного відшкодування податку на додану вартість, що виникла за звітні періоди лютий-квітень, липень, грудень 2014 року, в розмірі 8 473 906 гривень.

При цьому, рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.05.2019 у справі №826/1403/18 позовні вимоги задоволено: стягнуто з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України в м. Києві на користь позивача пеню у розмірі 7 081 302 гривень 24 копійки, нараховану на суму заборгованості бюджету з відшкодування податку на додану вартість.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 04.11.2019 у справі №826/1403/18 відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Головного управління ДФС у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.05.2019.

Також рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 02.03.2021 у справі №640/19564/20, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 22.06.2021 та постановою Верховного Суду від 24.02.2022, позовні вимоги задоволено: стягнуто з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України в м. Києві на користь позивача пеню у розмірі 3 881 373 гривень 97 копійок, нараховану на суму заборгованості бюджету з відшкодування податку на додану вартість.

Так, предметом спору у цій справі є стягнення на користь позивача пені в розмірі 3 998 801 гривень 42 копійки, нараховану на суму заборгованості бюджету з відшкодування податку на додану вартість за період з 08.10.2020 по 21.06.2023.

Згідно з частиною першою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

При цьому, Податковий кодекс України не містить прямої норми, яка б визначала строки звернення до суду з вимогами, спрямованими на захист та відновлення порушених прав платників податків у відносинах, що виникають у зв`язку з несвоєчасним відшкодуванням податку на додану вартість державою та/або пені на суми заборгованості з відшкодування податку на додану вартість.

Строк давності у 1095 днів, встановлений положеннями статті 102 Податкового кодексу України, поширюється, зокрема, на право платника податків на подання заяви про повернення надміру сплачених грошових зобов`язань або про їх відшкодування.

При цьому, положення пункту 102.5 статті 102 Податкового кодексу України не регулюють питань строків звернення до адміністративного суду, а встановлюють лише строк для подання платником податків заяви до контролюючого органу про повернення надміру сплачених грошових зобов`язань або про їх відшкодування у випадках, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, враховуючи наведене, стаття 102 Податкового кодексу України, у тому числі й пункт 102.5 цієї статті, не є тим «іншим законом», яким установлені спеціальні строки звернення до суду з вимогами, спрямованими на захист та відновлення порушених прав платників податків у відносинах, що виникають у зв`язку з несвоєчасним відшкодуванням бюджетної заборгованості ПДВ та/або пені, нарахованої на таку заборгованість, а тому до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення частини другої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України у якій передбачено загальний шестимісячний строк звернення до адміністративного суду.

При цьому, суд також звертає увагу, що частинами другою та третьою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України чітко визначено момент, з яким пов`язано початок відліку строку звернення до адміністративного суду, а саме з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Отже, платник податку на додану вартість може звернутися до адміністративного суду з вимогою про стягнення з бюджету на його користь пені у зв`язку з несвоєчасним відшкодуванням бюджетної заборгованості з податку на додану вартість, протягом шести місяців з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.01.2023 у справі №140/1770/19 та від 16.02.2023 у справі №803/1149/18.

При цьому, початок перебігу строку має розпочинатись з дати виникнення бюджетної заборгованості по відшкодуванню податку на додану вартість (що є також датою початку строку для нарахування пені, оскільки вимоги щодо відшкодування пені нерозривно пов`язані із фактом існування заборгованості бюджету), і такою датою є наступний день, який слідує за датою закінчення строку, визначеного пунктом 200.15 статті 200 Податкового кодексу України.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25.12.2023 у справі №280/6365/19.

Суд звертає увагу на те, що відповідачем-1 у відзиві, додаткових поясненнях та клопотанні про залишення позовної заяви без розгляду - не визначена дата виникнення бюджетної заборгованості перед позивачем по відшкодуванню податку на додану вартість та, як наслідок, відповідач-1 не надав суду обґрунтувань та доказів, які підтверджують первинну дату початку строку для нарахування пені, яка виникла до розгляду судами справ №826/1403/18 та №640/19564/20.

При цьому, за відсутності відповідних доказів, суд позбавлений можливості самостійно встановити дату виникнення бюджетної заборгованості перед позивачем по відшкодуванню податку на додану вартість та, як наслідок, визначити первинну дату початку строку для нарахування пені.

Водночас, до моменту ухвалення Великою Палатою Верховного Суду постанов від 19.01.2023 у справі №140/1770/19 та від 16.02.2023 у справі № 803/1149/18, у судовій практиці превалював інший підхід до визначення строку звернення до адміністративного суду у справах такої категорії (постанови Верховного Суду від 14.03.2019 у справі №822/553/17, від 24.10.2019 у справі №810/1227/17), відповідно до якого позовна вимога про стягнення пені на суму несвоєчасно відшкодованого податку на додану вартість з Державного бюджету України може бути заявлена в межах строку, встановленого пунктом 102.5 статті 102 Податкового кодексу України, для подання заяви про відшкодування надміру сплачених грошових зобов`язань, тобто протягом 1095 днів.

Так, у цій справі спірні правовідносини виникли у період, коли діяла правова позиція Верховного Суду щодо 1095-денного строку звернення до суду з аналогічним позовом.

Окремо суд звертає увагу на те, що у межах спірних правовідносин, позивач двічі звертався до суду з позовами про стягнення пені (справи №826/1403/18 та №640/19564/20), які були подані в межах 1095-денного строку. При цьому, під час розгляду справ №826/1403/18 та №640/19564/20 судами не було встановлено порушення позивачем строку звернення до адміністративного суду.

Задля додержання принципу правової визначеності та забезпечення права на справедливий суд, які є елементами принципу верховенства права, зміна сталої судової практики, яка відбулася в бік тлумачення норм права щодо застосування коротших строків звернення до суду, може розглядатися судами як поважна причина при вирішенні питання поновлення строків звернення до суду в податкових правовідносинах, які виникли та набули характеру спірних до зміни такої судової практики.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 26.11.2020 у справі №500/2486/19.

Застосування до платників податків ретроспективно нової судової практики, що визначає новий скорочений строк звернення до суду, погіршує їх правове становище та обмежує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом в контексті доступу до суду.

На переконання суду, платники податків не могли передбачити нові підходи Верховного Суду та не могли передбачити їх наслідки у правовідносинах із податковими органами в аспекті строку захисту їх порушених прав у судовому порядку.

Так, позивач мав правомірні очікування розраховувати на те, що до даних правовідносин застосовується строк 1095 днів, встановлений нормами податкового законодавства.

Застосування шестимісячного строку звернення до суду не враховує неможливості особи передбачити відповідне скорочення строку звернення до суду та фактично призводить до обмеження права на справедливий судовий розгляд в контексті доступу до суду, становить непропорційне втручання у право на судовий захист. Дії позивача свідчать про те, що він не зволікав із захистом своїх прав, а діяв активно, системно та в межах доступних йому процедур.

Таким чином, оскільки пропуск строку звернення до суду позивачем у даному випадку був зумовлений обставинами, які об`єктивно не залежали від волі позивача, це підтверджує той факт, що такий пропуск зумовлений причинами, що є поважними у розумінні Кодексу адміністративного судочинства України.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 13.02.2025 у справі №140/7202/21, від 28.10.2025 у справі №280/6365/19 та від 06.06.2025 у справі №160/241/20.

У своїй практиці ЄСПЛ звертав увагу, що стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права (рішення від 04.12.1995 у справі Беллет проти Франції (Bellet v. France) пункт 36).

ЄСПЛ висловив позицію стосовно того, що, розглядаючи підстави для поновлення пропущеного строку, національні суди мають враховувати, що питання стосовно того, чи було дотримано справедливий баланс між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав окремої особи, виникає лише тоді, коли встановлено, що оскаржуване втручання відповідало вимозі законності і не було свавільним (справи «Скордіно проти Італії», «Ятрідіс проти Греції»).

Отже, з урахуванням того, що постановами Великої Палати Верховного Суду від 19.01.2023 у справі №140/1770/19 та від 16.02.2023 у справі № 803/1149/18 були визначені більш короткі строки звернення до суду (шість місяців), а правовідносини виникли та набули характеру спірних до зміни такої судової практики, це є самостійною підставою для поновлення позивачу строків звернення до адміністративного суду.

Дослідивши доводи позивача щодо поновлення строку звернення до суду щодо поважності пропуску строку, суд дійшов висновку про доведеність поважності причин пропуску строку звернення до суду, а тому є достатні підстави для визнання судом таких причин поважними та поновлення пропущеного строку.

Вказані обставини поважності причин пропуску строку звернення до суду є підставою для відмови у задоволенні клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду.

У судовому засіданні Київського окружного адміністративного суду від 23.02.2026 проголошено вступну та резолютивну частину ухвали. Повний текст ухвали суду складено 23.02.2026.

Керуючись статтями 121, 123, 241, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРИВІУМ ПЕКЕДЖИНГ УКРАЇНА» про поновлення строку звернення до суду задовольнити.

2. Визнати поважними причини пропуску строку звернення Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРИВІУМ ПЕКЕДЖИНГ УКРАЇНА» до суду з позовом до Головного управління ДПС у м. Києві, Головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві про стягнення пені в розмірі 3 998 801 гривень 42 копійки, нараховану на суму заборгованості бюджету з відшкодування податку на додану вартість.

3. Поновити Товариству з обмеженою відповідальністю «ТРИВІУМ ПЕКЕДЖИНГ УКРАЇНА» строк звернення до суду з позовом до Головного управління ДПС у м. Києві, Головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві про стягнення пені в розмірі 3 998 801 гривень 42 копійки, нараховану на суму заборгованості бюджету з відшкодування податку на додану вартість.

4. У задоволенні клопотання Головного управління ДПС у м. Києві про залишення позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРИВІУМ ПЕКЕДЖИНГ УКРАЇНА» без розгляду відмовити.

5. Копії ухвали направити учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не підлягає оскарженню. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Кушнова А.О.