Справа № 320/65236/25
Суддя: Панченко Н.Д.
Дата ухвалення: 2026-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

23 лютого 2026 року м. Київ № 320/65236/25

Суддя Київського окружного адміністративного суду Панченко Н.Д., розглянувши матеріали адміністративного позову Благодійної організації "Благодійний фонд Дніпровського району м. Києва "Київський еколого-культурний центр" до Міністерства економіки, довкілля та сільського господарства України, третя особа Національний природний парк «Зачарований край», про визнання протиправним та скасування лімітів,

ВСТАНОВИВ:

До Київського окружного адміністративного суду надійшов позов Благодійної організації "Благодійний фонд Дніпровського району м. Києва "Київський еколого-культурний центр" (адреса Україна, 02218, місто Київ, вулиця Райдужна, будинок 31, квартира 48, ) до Міністерства економіки, довкілля та сільського господарства України (адреса 01008, м. Київ, вул. м. Грушевського, буд. 12/2, ), третя особа Національний природний парк «Зачарований край», в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати ліміт № 240/2022 на використання природних ресурсів у межах Національного природного парку «Зачарований край» на 2022 рік, затверджений Міністерством захисту довкілля та природних ресурсів України (в особі заступника Міністра Олександра Краснолуцького) 16.02.2022 р.

У зв`язку з невідповідністю позовної заяви встановленим Кодексом адміністративного судочинства України вимогам, ухвалою суду від 09 січня 2026 року позов залишено без руху та надано позивачу час на усунення виявлених недоліків шляхом подання до суду, зокрема, заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду із зазначенням вагомих і переконливих аргументів, які б свідчили про наявність обставин об`єктивного і непереборного, характеру, що створили суттєві перешкоди у реалізації позивачем належного йому права на звернення до адміністративного суду упродовж строку, встановленого для цього законодавством, або ж взагалі унеможливили своєчасну реалізацію позивачем такого права та підкріпити обґрунтування відповідними доказами.

На виконання вимог ухвали суду від 09 січня 2026 року позивачем подано заяву про поновлення строку на звернення до суду.

В обґрунтування поважності пропуску строку на звернення до суду в даній справі зазначив, що незважаючи на те, що оскаржуваний Ліміт на використання природних ресурсів був затверджений 16.02.2022 р., Позивач дізнався про цей Ліміт та його зміст лише у серпні 2025 року, а саме із листа-відповіді Національного природного парку «Зачарований край» від 25.08.2025 № 06-09/326.

Вирішуючи питання щодо поважності причин пропуску строку на звернення до суду, суд зазначає таке.

Згідно з частиною третьою статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, та у даному випадку становлять три місяці.

Строк звернення до суду стосується виключно питання прийняття позовної заяви до розгляду або відмови у відкритті провадження, а не оцінки позовних вимог по суті.

Водночас право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, зокрема шляхом встановлення процесуальних строків.

Такі обмеження обумовлені необхідністю забезпечення принципу юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Процесуальні строки обмежують час, протягом якого правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх спливу, якщо заінтересована особа не звернулася до суду, відповідні правовідносини набувають стабільності.

Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2011 № 17-рп/2011 визначено, що встановлення державою процесуальних строків звернення до суду не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Суд роз`яснює, що правовий інститут строків звернення до адміністративного суду не містить вичерпного переліку поважних причин їх пропуску. Закон встановлює оціночні критерії: такі причини повинні бути поважними, реальними, непереборними та об`єктивно нездоланними протягом усього строку звернення до суду. Вони мають бути несумісними з обставинами, коли суб`єкт звернення знав або об`єктивно не міг не знати про порушення своїх прав.

Відповідно до частини першої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною другою цієї статті передбачено шестимісячний строк звернення до адміністративного суду, який обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо інше не встановлено законом.

При цьому необхідно чітко розмежовувати поняття «дізнався» та «повинен був дізнатися».

Під поняттям «дізнався» слід розуміти конкретний момент фактичної обізнаності особи щодо порушення її прав.

Поняття «повинен був дізнатися» означає наявність об`єктивної можливості отримати інформацію про порушення прав за відсутності перешкод для цього. Особа вважається такою, що повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомі обставини прийняття рішення або вчинення дій та відсутні об`єктивні перешкоди для з`ясування їх змісту (постанова Верховного Суду від 21.02.2020 у справі № 340/1019/19).

З матеріалів позову вбачається, що вимоги стосуються Ліміту № 240/2022 на використання природних ресурсів у межах Національного природного парку «Зачарований край» на 2022 рік, затвердженого Міністерством захисту довкілля та природних ресурсів України (в особі заступника Міністра Олександра Краснолуцького) 16.02.2022.

Відповідно до абзацу другого пункту 6 розділу ІІ Інструкції, затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 24.01.2008 № 27 (у редакції наказу Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України від 06.08.2020 № 15), зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 12.02.2008 за № 117/14808, затверджений ліміт підлягає обов`язковому оприлюдненню на офіційному вебсайті Міндовкілля.

Оскаржуваний Ліміт від 16.02.2022 № 240/2022 оприлюднений 16.02.2022 на офіційному вебсайті Міндовкілля за посиланням:https://mepr.gov.ua/diyalnist/napryamky/pryrodno-zapovidnyj-fond/limity-navykorystannya-pryrodnyh-resursiv-u-mezhah-terytorij-ta-ob-yektiv-pryrodnozapovidnogofondu-zagalnoderzhavnogo-znachennya/.

Верховний Суд у постанові від 27.11.2018 № 473/2236/17 визначив критерії оцінки поважності причин пропуску строку - причина унеможливлює або істотно ускладнює вчинення процесуальних дій у строк; виникає об`єктивно, незалежно від волі особи; існує протягом пропущеного строку; підтверджується належними та допустимими доказами.

Поновлення строку є винятковим заходом і вимагає надання відповідних обґрунтувань.

Практика Європейського суду з прав людини підтверджує, що право на доступ до суду може підлягати процесуальним обмеженням (справи «Стаббігс та інші проти Великобританії», «Девеер проти Бельгії»), а строки подання скарг спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя та дотримання принципу юридичної визначеності (справа «Перез де Рада Каванілес проти Іспанії», заява № 28090/95, пункт 45).

З огляду на наведене, суд зазначає, що поновлення пропущеного строку можливе лише за наявності виняткових, об`єктивних та непереборних причин, оцінка поважності яких здійснюється індивідуально. Навіть встановлення таких причин не є автоматичною підставою для поновлення строку.

Ухвалою від 09.01.2026 позивачу було надано можливість подати вмотивовану заяву про поновлення строку.

Водночас подана заява не містить даних, що свідчили б про існування обставин, які б створювали перешкоди для звернення до суду у встановлений строк.

У даній справі позивач в обґрунтування поважності пропуску строку зазначив, що дізнався про зміст Ліміту № 240/2022 лише у серпні 2025 року з листа-відповіді Національного природного парку «Зачарований край» від 25.08.2025 № 06-09/326.

Суд враховує, що оскаржуваний Ліміт має публічний характер і підлягає обов`язковому офіційному оприлюдненню, що давало можливість будь-якій зацікавленій особі ознайомитися з його змістом.

У зв`язку з цим суд вважає, що зазначене обґрунтування не відповідає критеріям об`єктивної та непереборної перешкоди для своєчасного звернення до суду, а період понад три роки між оприлюдненням акта та поданням позову свідчить про відсутність належної процесуальної обачності (due diligence) позивача.

Згідно з частинами 1, 2 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

З огляду на наведене, суд не вбачає поважності причин пропуску строку звернення до суду та відповідно не підстав для поновлення строку.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до приписів частини восьмої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню позивача до суду з подібним позовом після того, як перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Також суд також звертає увагу на інший аспект даних правовідносин, а саме оскарження індивідуального акта, строк дії якого закінчився не відповідає завданню адміністративного судочинства щодо ефективного захисту прав та інтересів.

Крім цього, згідно з п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі повернення заяви або скарги.

Ураховуючи зазначене, суд вважає за необхідне повернути позивачу судовий збір у розмірі 3028,00 грн, сплачений згідно з квитанцією від 29.12.2025 року №1370-0356-3478-1575.

Керуючись статтями 94, 122, 123, 161, 169, 171 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву Благодійної організації "Благодійний фонд Дніпровського району м. Києва "Київський еколого-культурний центр" до Міністерства економіки, довкілля та сільського господарства України, третя особа Національний природний парк «Зачарований край», про визнання протиправним та скасування лімітів повернути позивачеві.

2. Повернути Благодійній організації "Благодійний фонд Дніпровського району м. Києва "Київський еколого-культурний центр" (адреса Україна, 02218, місто Київ, вулиця Райдужна, будинок 31, квартира 48, ) сплачений судовий збір у розмірі 3028,00 грн, згідно з квитанцією від 29.12.2025 року №1370-0356-3478-1575.

3. Роз`яснити позивачеві, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом, зокрема із зазначенням доказів на підтвердження викладених позивачем обставин.

4. Копію ухвали разом з матеріалами позовної заяви надіслати позивачеві.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення (підписання) ухвали.

Суддя Панченко Н.Д.