Справа № 688/286/26
Суддя: Козачук С. В.
Дата ухвалення: 2026-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа 688/286/26
№ 2-а/688/14/26
Рішення

Іменем України

23 лютого 2026 року м. Шепетівка

Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді Козачук С.В.,

з участю секретаря судового засідання Чупрової К.О.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Бєлової В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шепетівка в режимі відеоконференції адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Хмельницькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

встановив:

Короткий зміст позовних вимог та їх обґрунтування

25.01.2026 ОСОБА_1 в системі «Електронний суд» звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції у Хмельницькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

В обґрунтування позову посилається на те, що 16.01.2026 іспектором сектору поліцейської діяльності №1 Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області старшим лейтенантом поліції Осецьким С.А. було винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА №6521998 відносно нього за ч. 1 ст 121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн

Вважає, що притягнення його до адміністративної відповідальності є незаконним та безпідставним, а оскаржувана постанова необгрунтованою та такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з відсутністю події та складу правопорушення в його діях, оскільки при розгляді даної справи не були з`ясовані та доведені обставини, які б свідчили про наявність в його діях ознак проступку, за який законом встановлено адміністративну відповідальність, розгляд справи зведено лише до констатації факту виявленої несправності, не взято до уваги той факт, що така несправність виникла в дорозі, мала раптовий характер виникнення та при розгляді справи було порушено його права.

А тому, просить суд скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА № 6521998 від 16 січня 2026 року, винесену старшим лейтенантом поліції сектору поліцейської діяльності №1 Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області Осецьким С.А., якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП; закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення відповідно до статті 247 КУпАП; у разі якщо суд дійде висновку про наявність події адміністративного правопорушення, що заперечується позивачем, застосувати положення статті 22 КУпАП та звільнити його від адміністративної відповідальності у зв`язку з малозначністю, обмежившись усним зауваженням.

Позиції учасників справи

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позов підтримав, з підстав навчених у ньому та відповіді на відзив, просив його задовольнити, скасувавши оскаржувану постанову.

Представник відповідача ГУНП в Хмельницькій області Бєлова В.А. у судовому засіданні заперечувала проти позову через його необґрунтованість та безпідставність, з підстав, наведених у відзиві, просила відмовити у його задоволенні, посилаючись на те, що позивач був правомірно притягнутий до адміністративної відповідальності.

Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі

Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 27.01.2026 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання о 10 год. 00 хв. 04.02.2026.

Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 04.02.2026 за клопотанням позивача витребувано у Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області належним чином завірені копії матеріалів справи про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 121 КУпАП, в тому числі всі наявні відеозаписи події.

04.02.2026 представник відповідача Бєлова В.А. в системі «Електронний суд» подала відзив на позовну заяву, в якому позов не визнала, оскільки під час розгляду справи про адміністративне правопорушення позивачу було роз`яснено права, передбачені ст. 268 КУПАп, право та строк на оскарження винесеної постанови, про що свідчить відеофіксація з нагрудних камер поліцейських. Доводи позивача про раптовий характер виникнення несправності світлового приладу не підтверджені жодними належними та допустимими доказами у розумінні статей 251252 КУпАП та ґрунтуються виключно на його суб`єктивних припущеннях. Натомість сам факт експлуатації транспортного засобу з непрацюючим світловим приладом у темну пору доби є зафіксованим поліцейським, що утворює склад адміністративного правопорушення, незалежно від причин виникнення такої несправності. Посилання позивача на низьку температуру повітря як об`єктивний фактор виходу лампи з ладу не має правового значення для кваліфікації правопорушення, оскільки чинне законодавство не передбачає жодних виключень із заборони експлуатації транспортного засобу з технічною несправністю світлових приладів залежно від погодних умов. Крім того, інформація з інтернет-ресурсу «Синоптик» не є офіційним документом, а отже не може вважатися належним доказом у розумінні КУпАП. Наведення позивачем технічних характеристик галогенної лампи, статистичних показників її ресурсу та посилання на документацію виробника не спростовують факту експлуатації транспортного засобу з несправним світловим приладом у момент зупинки. Адміністративна відповідальність за відповідною статтею КУпАП настає за сам факт порушення встановлених правил експлуатації, а не залежить від причин або механізму виходу конкретного елемента з ладу. Усунення технічної несправності наступного дня після вчинення правопорушення не впливає на правову оцінку події, оскільки відповідальність настає за стан транспортного засобу на момент його експлуатації, а не після усунення недоліків. Твердження позивача про те, що він не створював загрози безпеці дорожнього руху, є суб`єктивною оцінкою та не спростовує встановлений факт порушення, оскільки чинні Правила дорожнього руху не ставлять відповідальність у залежність від настання негативних наслідків. Поліцейським був заборонений рух та експлуатація транспортного засобу позивачу при виявленні вказаної технічної несправності. Доводи позивача про порушення процедури розгляду справи та недоведеність складу адміністративного правопорушення спростовуються наявністю відеозапису, здійсненого з використанням технічних засобів відеофіксації, який долучений до матеріалів справи. На вказаному відеозаписі чітко зафіксовано як факт руху транспортного засобу, так і факт наявності технічної несправності, що підпадає під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КУпАП, а також процес розгляду справи уповноваженою посадовою особою поліції. Також є зафіксованим на відеозаписі, що після зупинки транспортного засобу поліцейський помітив, що на панелі приборів автомобіля позивача є видимість помилки, що сигналізує про технічну несправність, що не заперечував водій ОСОБА_1 , вказавши, що така помилка ще проглядалась з міста Тернопіль (звідки й почав рух позивач), і він думав, що ця несправність виникла через несправності з підсвіткою номерного знаку, однак, він планував полагодити таку технічну несправність по приїзду вже вдома. Окремо слід зазначити, що адміністративна відповідальність за ч.1 ст.121 КУпАП настає саме за експлуатацію (рух) транспортного засобу з технічною несправністю. Зафіксований на відеозаписі факт руху транспортного засобу у темну пору доби з непрацюючим світловим приладом виключає можливість ототожнення ситуації з простоєм або стоянкою та беззаперечно підтверджує наявність об`єктивної сторони правопорушення. Таким чином, твердження позивача про вимушений, обережний чи короткотривалий рух не мають правового значення, оскільки сам факт експлуатації транспортного засобу з несправністю вже утворює склад адміністративного правопорушення. Відповідно до статті 251 КУпАП, відеозапис є належним і допустимим доказом у справі про адміністративне правопорушення, а його зміст безпосередньо підтверджує наявність події та складу адміністративного правопорушення, а також спростовує твердження позивача про порушення його права на захист. Поліцейський представився у порядку передбаченому законом України «Про Національну поліцію», зазначив причину зупинки транспортного засобу, не одноразово на вимогу ОСОБА_1 пред`являв службове посвідчення та роз`яснював суть вчиненого адміністративного правопорушення, при тому, що ОСОБА_1 стверджував, що за таке правопорушення повинно бути лиш попередження, однак поліцейський зауважував, що санкція ч.1 ст. 121 КУпАП не передбачає такого виду адміністративного стягнення як попередження, а за вчинення такого правопорушення передбачено штраф в розмірі 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян. Поліцейський, встановивши правопорушення, керуючись правосвідомістю та оцінивши докази за внутрішнім переконанням, виніс вищевказану постанову про притягнення до адміністративної відповідальності позивача з дотримання вимог закону, а тому, просить відмовити в задоволенні позову.

07.02.2026 позивач ОСОБА_1 в системі «Електронний суд» подав відповідь на відзив, в якій вказав, що наведені у відзиві доводи не спростовують аргументів позивача, ґрунтуються на неправильному тлумаченні норм матеріального права та фактично зводяться до формального посилання на технічний стан транспортного засобу без встановлення обов`язкових елементів складу адміністративного правопорушення та без належної оцінки дотримання процедури притягнення до відповідальності. Наявність вини є обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності, а її відсутність виключає склад правопорушення, сам по собі факт настання певного результату або виявлення технічного недоліку не є достатнім для притягнення особи до адміністративної відповідальності без доведення відповідної форми вини. З урахуванням фактичних обставин справи, зокрема перевірки справності світлових приладів перед виїздом, часткової працездатності фари, зафіксованої на відеозаписі (здійсненого з використанням технічних засобів відеофіксації, який долучений до матеріалів справи), а також раптового характеру зниження інтенсивності світіння в умовах низької температури, у його діях відсутні ознаки як самовпевненості, так і недбалості. Таким чином, у даному випадку не встановлено жодної з форм вини, передбачених статтями 10 та 11 КУпАП. Відсутність вини, як обов`язкового елементу складу адміністративного правопорушення, відповідно до статті 9 КУпАП, виключає можливість притягнення особи до адміністративної відповідальності та є самостійною підставою для скасування оскаржуваної постанови. При цьому відповідач не довів і навіть не намагався довести наявність вини позивача, зокрема не встановив, що позивач знав або повинен був знати про наявність технічної несправності до початку руху, або що така несправність виникла з його умислу чи необережності. Доводи позивача про раптовий характер виникнення несправності під час руху залишені відповідачем без належного спростування. Посилання представника відповідача на відеозапис з нагрудної камери як на беззаперечний доказ складу адміністративного правопорушення також є необґрунтованим. Відеозапис може підтверджувати лише стан транспортного засобу на момент зупинки, однак він не фіксує часу, причин та умов виникнення несправності, а також не доводить обізнаність водія про неї до початку руху. Таким чином, відео саме по собі не може підтверджувати наявність вини позивача. Більше того, аналіз наданого відеозапису з бодікамери працівників поліції свідчить, що ліва фара транспортного засобу не була повністю непрацюючою, а випромінювала світло, хоча й з меншою інтенсивністю (тьмяніше), ніж права фара. Зазначена обставина є візуально очевидною на відео та свідчить про часткову працездатність світлового приладу, а не про його повну несправність. Різна інтенсивність світіння фар може бути наслідком природного зношення галогенної лампи, коливань напруги бортової мережі або впливу низької температури навколишнього середовища і не є безумовним доказом технічної несправності, яка створює небезпеку для дорожнього руху або є очевидною для водія. При цьому наявність світлового потоку з лівої фари у поєднанні з повністю справною правою фарою та іншими зовнішніми світловими приладами транспортного засобу дозволяла однозначно ідентифікувати габарити автомобіля, його розташування на проїзній частині, напрямок руху та відстань до нього, що виключало створення загрози безпеці дорожнього руху та не унеможливлювало сприйняття транспортного засобу іншими учасниками руху. Таким чином, зафіксований на відео стан освітлення транспортного засобу не свідчить про повну відсутність ближнього світла, а тим більше не підтверджує наявність очевидної та небезпечної технічної несправності, яка б об`єктивно унеможливлювала подальший рух або була безумовно помітною для водія до моменту зупинки. За таких умов водій об`єктивно міг не усвідомлювати наявність несправності фари ближнього світла, що виключає можливість встановлення вини у формі умислу або необережності. Таким чином, відеозапис не підтверджує позицію відповідача, а навпаки підтверджує доводи позивача про відсутність очевидної усвідомлюваної технічної несправності. Посилання відповідача на те, що інформація про погодні умови не є належним доказом, є безпідставним, оскільки позивач використовує відомості про температуру повітря не як самостійний доказ правоти, а як допоміжну обставину для пояснення фізичних причин можливого раптового виходу лампи з ладу у сукупності з іншими доказами, що відповідає вимогам ст. 252 КУпАП щодо оцінки доказів у їх сукупності. Водночас відповідач, на якого відповідно до ст. 77 КАС України покладено обов`язок доказування правомірності свого рішення, не довів наявності у діях позивача вини та не надав належних і допустимих доказів того, що позивач, усвідомлюючи несправність, продовжував експлуатацію транспортного засобу. А тому, просить позов задовольнити.

Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин

Із постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожньго руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №6521998 від 16.01.2026, складеної інспектором сектору поліцейської діяльності №1 (смт. Білогір`я) Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області старшого лейтинанта поліції Осецьким С.А., слідує, що 16.01.2026 о 20:32:59 по вул. Чернавіна (Поштова) у селищі Ямпіль ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Volkswagen Golf», д.н.з. НОМЕР_1 , з несправними зовнішніми світловими приладами, а саме непрацюючою лівою фарою в режимі ближнього світла в темну пору доби, чим порушив п. 31.4.3. в ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КУпАП, за що його притягнуто до адміністративної відповідальності і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 340 грн.

Позивач, вважаючи постанову про накладення адміністративного стягнення незаконною, 25.01.2026 в системі «Електронний суд» звернувся до суду з адміністративним позовом з дотриманням строку на оскарження постанови в справі про адміністративне правопорушення, передбаченого ст. 289 КУпАП.

Застосувані норми права, оцінка доказів та висновки суду

Відповідно до п.п. 1, 3, 8 ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Відповідно до ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. ст. 10, 11 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353, встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі - ПДР).

Відповідно до частини п`ятої статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно з частиною першою статті 121 КУпАП, керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до підпункту 31.4.3 в) пункту 31.4 Правил дорожнього руху, забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством, в разі, зокрема, якщо не горить лампа лівої фари в режимі ближнього світла.

Заборона руху транспортного засобу у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості, у якого не горять лампи фар чи задніх габаритних ліхтарів передбачена п. 31.6 (б) ПДР.

Відповідно до п. 31.5 ПДР, у разі виникнення в дорозі несправностей, зазначених у пункті 31.4 цих Правил, водій повинен вжити заходів для їх усунення, а якщо це зробити неможливо - рухатися якомога коротшим шляхом до місця стоянки або ремонту, дотримуючись запобіжних заходів з виконанням вимог пунктів 9.9 і 9.11 цих Правил.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 246 КУпАП передбачено, що порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Згідно п. 8 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманнямПравил дорожнього рухуйого учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно дост. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про порушення правил дорожнього руху (частини перша статті 121). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно з п. 1 статті 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Положеннями ст. 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозаписуючих засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначенихстаттею 255 цього Кодексу.

Відповідно до статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч. 4 ст. 258 КУпАП, у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимогстатті 283 цього Кодексу.

У свою чергу, статтею 283 КУпАП унормовано, що у постанові мають міститися: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. У постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, вказуються відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення складається у двох екземплярах, один з яких вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка доведена в законний спосіб.

Пунктом 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07 листопада 2015 року та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за №1408/27853 (далі - Інструкція) встановлено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Також відповідно до п.1 розділу ІІІ Інструкції №1395 справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно з п.п. 9,10 розділу ІІІ Інструкції №1395, розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка. Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до п.п. 1,2 розділу IV Інструкції №1395, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення. Зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення повинен відповідати статті 283 КУпАП.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених, зокрема ч. 1 ст. 121 КУпАП.

Отже, особа, яка уповноважена розглядати справу про адміністративне правопорушення зобов`язана по-перше, встановити склад правопорушення, яким згідно статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення є протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, по-друге, дослідити докази та оцінити їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

Судом встановлено та в оскаржуваній постанові зазначено, що доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КУпАП, є відеозапис.

З долучених до відзиву відповідачем відеофайлів з нагрудної камери інспектора поліції та відеореєстратора з службового автомобіля, вбачається, що після зупинки автомобіля до нього підійшло двоє поліцейських та відбувалось спілкування з водієм, яке переросло в суперечку. Поліцейськими повідомлено ОСОБА_1 , що у транспортному засобі, яким він керує, у темну пору доби не працює передня ліва фара в режимі ближнього світла, при цьому, не повідомлено позивача про те, що відбувається розгляд справи про притягнення його до адміністративної відповідальності, з`ясовано лише чи отримуватиме позивач копію постанови. Отже, не повідомлено позивача ОСОБА_1 ким саме із поліцейських (прізвище, ім`я, по батькові та посада) проведено розгляд справи та винесено постанову, не роз`яснено повністю права позивача, передбачені ст. 268 КУпАП, в тому числі право на захист; не роз`яснено порядок оскарження постанови. В ході суперечки поліцейським лише повідомлено ОСОБА_1 про право на відмову від дачі пояснень, право на перекладача та заявлення клопотань.

Також судом встановлено, що перед виїздом автомобіль позивача перебував у технічній справності, а ліва фара ближнього світла вийшла з ладу в дорозі, про що він неодноразово наголошував поліцейським та наполягав на відсутності в його діях умислу на вчинення правопорушення. Проте, доводи позивача про те, що несправність виникла в ході руху транспортного засобу, яку він не помітив, і він її усуне, прибувши через невеликий проміжок часу додому, не взято поліцейським до уваги. Відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження тієї обставини, що несправність трапилась не під час руху. Більше того, з досліджених відеозаписів слідує, що ліва лампа на автомобілі горіла, проте випромінювала світло з меншою яскравістю на відміну від правої фари.

Будь-яких інших доказів на підтвердження факту вчинення адміністративного правопорушення відповідачем не надано. При цьому, поліцейськими не складалися, як доказ в розумінні вимог статті 251 КУпАП, протокол огляду транспортного засобу чи акт перевірки технічного стану транспортного засобу на предмет несправності лівої фари, не допитувались свідки, які були присутні на місці події, не робились фотозображення, що вказують на таке порушення. Матеріали справи не містять належних доказів щодо фіксації такої несправності, як зазначено в оскаржуваній постанові.

За таких обставин, відповідачем в порушення вимог статті 280 КУпАП не було встановлено, чи було вчинено правопорушення, чи винний позивач в його вчиненні, чи підлягає він адміністративній відповідальності та інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

В розумінні ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновків експертів.

При цьому, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування (ст. 73 КАС України). Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 74 КАС України).

Частиною 1 ст. 77 КАС України регламентовано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правовій презумпції, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

За ч. 3 ст. 286 КУпАП за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи вищевикладене, а також приймаючи до уваги, що умисне вчинення позивачем адміністративного правопорушення не підтверджується достатніми доказами, відповідачем в ході розгляду справи не доведено правомірність винесення постанови відносно позивача, відтак суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог про скасування постанови та достатність підстав для їх задоволення із закриттям справи про адміністративне правопорушення.

На підставі ч. 1 ст. 121, ст.ст. 245, 251, 280, 283 КУпАП, керуючись ст.ст. 77, 246, 268-269, 271, 286 КАС України, суд -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Хмельницькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожньго руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №6521998 від 16 січня 2026 року відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 121 КУпАП про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень, винесену інспектором сектору поліцейської діяльності №1 (смт. Білогір`я) Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області Осецьким Сергієм Анатолійовичем.

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП - закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Сьомого апеляційного адміністративного суду.

Учасники справи:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач Головне управління Національної поліції в Хмельницькій області, адреса місцезнаходження: м. Хмельницький, вул. Зарічанська, 7, Код .

Суддя: Світлана КОЗАЧУК