Справа № 420/5343/23
Суддя: Бевзенко В.М.
Дата ухвалення: 2026-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

20 лютого 2026 року

м. Київ

справа №420/5343/23

адміністративне провадження №Зі/990/30/26

Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Бевзенка В.М. (далі - Суд ), розглянувши у порядку письмового провадження заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ОАЗІС-Т" про відвід колегії суддів Берназюка Я.О., Чиркіна С.М., Шарапи В.М. від касаційного розгляду справи № 420/5343/23 за позовом заступника керівника Одеської обласної прокуратури до Державної служби геології та надр України, Товариства з обмеженою відповідальністю "ОАЗІС-Т", третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів: Міністерство захисту довкілля та природних ресурсів України про визнання протиправними та скасування наказу та дозволу,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2023 року заступник керівника Одеської обласної прокуратури звернувся до суду з позовом до Державної служби геології та надр України (далі - Держгеонадра), Товариства з обмеженою відповідальністю "ОАЗІС-Т" (далі - ТОВ "ОАЗІС-Т"), в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ Держгеонадр від 15 серпня 2019 року № 274 в частині надання спеціального дозволу на користування надрами ТОВ "ОАЗІС-Т";

- визнати протиправним та скасувати спеціальний дозвіл на користування надрами від 25 вересня 2019 року №6376, виданий ТОВ "ОАЗІС-Т" для видобування корисних копалин (промислова розробка) граніту, мігматиту на території родовища Вільшанське Савранського району Одеської області.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 11 вересня 2023 року, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 17 січня 2024 року, відмовлено у задоволенні позову.

Постановою Верховного Суду від 08 серпня 2024 року скасовано рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11 вересня 2023 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 17 січня 2024 року, а справу направлено на новий розгляд до Одеського окружного адміністративного суду.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2024 року позовну заяву залишено без розгляду у зв`язку із пропуском строку звернення до суду.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 16 січня 2025 року ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2024 року скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 17 червня 2025 року, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 09 грудня 2025 року, позовну заяву заступника керівника Одеської обласної прокуратури в інтересах держави задоволено: визнано протиправним та скасовано наказ Держгеонадр від 15 серпня 2019 року № 274 в частині надання спеціального дозволу на користування надрами ТОВ "ОАЗІС-Т"; визнано протиправним та скасовано спеціальний дозвіл на користування надрами від 25 вересня 2019 року № 6376, виданий ТОВ "ОАЗІС-Т" для видобування корисних копалин (промислова розробка) граніту, мігматиту на території родовища Вільшанське Савранського району Одеської області.

Не погодившись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, ТОВ "ОАЗІС-Т" 09 січня 2026 року звернулося з касаційною скаргою до Верховного Суду.

За результатами автоматизованого розподілу справи від 09 січня 2026 року для розгляду касаційної скарги ТОВ "ОАЗІС-Т" визначено склад колегії суддів: Берназюк Я.О. (головуючий суддя), Чиркін С.М., Шарапа В.М.

Ухвалою Верховного Суду від 22 січня 2026 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ТОВ "ОАЗІС-Т".

17 лютого 2026 року до Верховного Суду надійшла заява ТОВ "ОАЗІС-Т" про відвід колегії суддів Берназюка Я.О., Чиркіна С.М. та Шарапи В.М. від касаційного розгляду справи № 420/5343/23.

В обґрунтування вказаної заяви зазначає, що судді Верховного Суду Берназюк Я.О., Чиркін С.М., Шарапа В.М. розглядали касаційну скаргу заступника керівника Одеської обласної прокуратури на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11 вересня 2023 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 17 січня 2024 року у цій справі та надавали оцінку обставинам справи у питанні дотримання прокурором строку звернення до суду. У цьому касаційному провадженні ця ж колегія суддів Верховного Суду висловлюватиметься з питання допустимості судового захисту за позовом прокурора та підстави поновлення строку звернення до суду. Також зазначає, що у постанові Верховного Суду від 05 березня 2025 року у справі № 120/13166/21-а та ухвалі Верховного Суду від 06 листопада 2025 року у справі № 420/5560/25 ця ж колегія суддів погоджувалася з висновками судів попередніх інстанцій щодо обрахунку прокурору строку звернення з моменту виникнення підстав для звернення або отримання ним релевантних доказів.

У зв`язку з такими обставинами заявник переконаний, що у цьому випадку наявні достатні підстави обґрунтовано сумніватися у неупередженості, безсторонності та об`єктивності колегії суддів щодо здійснення правосуддя у цій справі.

Наведені заявником аргументи вказують на те, що підстави для відводу суддів у цьому випадку обґрунтовані пунктами 4, 5 частини першої статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

За наслідками вирішення питання про обґрунтованість заявленого відводу Верховний Суд постановив ухвалу від 18 лютого 2026 року, якою визнав необґрунтованою заяву ТОВ "ОАЗІС-Т" про відвід колегії суддів Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду Берназюка Я.О., Чиркіна С.М. та Шарапи В.М. від касаційного розгляду адміністративної справи № 420/5343/23 та передав заяву до Секретаріату Касаційного адміністративного суду для визначення судді, який не входить до складу суду, що розглядає цю справу, в порядку, передбаченому КАС України, для розгляду питання про відвід.

Постановляючи зазначену ухвалу, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність визначених процесуальним законом підстав для відводу суддів Берназюка Я.О., Чиркіна С.М. та Шарапи В.М. у цій справі.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18 лютого 2026 року, згадану заяву 19 лютого 2026 року передано на розгляд судді Бевзенку В.М.

Відповідно до частини восьмої статті 40 КАС України суддя, якому передано на вирішення заяву про відвід, вирішує питання про відвід в порядку письмового провадження.

За приписами частин одинадцятої, дванадцятої статті 40 КАС України питання про відвід вирішується невідкладно. Вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі. За результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу.

Вирішуючи питання про обґрунтованість заяви про відвід, Суд виходить з такого.

Перш за все Суд вважає за необхідне дати оцінку доводу заявника щодо наявності підстави для відводу колегії суддів, передбаченої пунктом 5 частини першої статті 36 КАС України, а саме порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 КАС України.

Приписами частини першої статті 36 КАС України визначено, що суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу):

1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі;

2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи;

3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді;

5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 КАС України.

Відповідно до частини другої статті 36 КАС України суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 КАС України.

Згідно з частиною третьою статті 37 КАС України суддя, який брав участь у вирішенні адміністративної справи в суді касаційної інстанції, не може брати участі у вирішенні цієї самої справи в судах першої і апеляційної інстанцій, а також у новому її розгляді після скасування постанови або ухвали суду касаційної інстанції.

Відповідно до частин першої, третьої статті 39 КАС України за наявності підстав, зазначених у статтях 36 - 38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід.

Рішенням Ради суддів України від 11 листопада 2024 року № 39 (зі змінами та доповненнями) затверджено нову редакцію «Положення про автоматизовану систему документообігу суду» (далі - Положення), яка вводиться в дію з 01 квітня 2025 року.

Відповідно до пункту 2.3.1. Положення розподіл судових справ здійснюється в суді в день їх реєстрації, на підставі інформації, внесеної до автоматизованої системи, уповноваженою особою апарату суду, відповідальною за здійснення автоматизованого розподілу судових справ.

Згідно з пунктом 2.3.2 Положення визначення судді або колегії суддів для розгляду конкретної справи здійснюється автоматизованою системою шляхом: автоматизованого розподілу судових справ під час реєстрації відповідної судової справи; пакетного автоматизованого розподілу судових справ після реєстрації певної кількості судових справ; розподілу судових справ шляхом передачі судової справи раніше визначеному у судовій справі судді; визначення складу суду з метою заміни судді (суддів); повторного автоматизованого розподілу судових справ. Збори суддів відповідного суду мають право визначати особливості автоматизованого розподілу судових справ у випадках, прямо передбачених цим Положенням.

Пунктом 2.3.12. Положення визначено, що збори суддів відповідного суду мають право визначати особливості здійснення автоматизованого розподілу судових справ, зокрема, у разі повторного надходження до суду позовних заяв, апеляційних і касаційних скарг, з передбачених процесуальним законом підстав.

Відповідно до п. 1.3. Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Верховному Суді, затверджених Постановою Пленуму Верховного Суду від 21 березня 2025 року № 7 (далі - Засади) збори суддів касаційного суду для забезпечення здійснення автоматизованого розподілу судових справ між суддями визначають, зокрема, особливості застосування Положення відповідними касаційними судами з урахуванням положень процесуального законодавства.

На підставі зазначених норм Положення та Засад абзацом першим пункту 2 рішення зборів суддів Верховного Суду в Касаційному адміністративному суді від 22 липня 2024 року № 9 «Про окремі питання передачі судових справ у Касаційному адміністративному суді у складі Верховного Суду раніше визначеному складу суду (судді-доповідачу, колегії суддів)», зі змінами, внесеними рішенням від 31 березня 2025 року № 11, установлено, що передача судової справи раніше визначеному судді-доповідачу здійснюється щодо апеляційних і касаційних скарг (зокрема тих, які подані в межах однієї справи, але на різні судові рішення), що надійшли до Касаційного адміністративного суду після визначення судді-доповідача в такій справі.

Отже, касаційний перегляд різних судових рішень в одній справі здійснюється тим самим складом колегії суддів Верховного Суду незалежно від результатів попереднього касаційного провадження.

Таким чином доводи заявника щодо можливого порушення порядку визначення колегії суддів: суддів Берназюка Я.О., Чиркіна С.М. та Шарапи В.М. для розгляду справи цієї справи, встановленого статтею 31 КАС України є безпідставними та не найшли свого підтвердження, оскільки передача справи № 420/5343/23 (провадження № К/990/1414/26) раніше визначеному складу суду здійснена з дотриманням Положення та Засад.

Також слід зазначити, що визначення колегії суддів у складі Берназюка Я.О., Чиркіна С.М. та Шарапи В.М. за результатами автоматизованого розподілу від 09 січня 2026 року не суперечить статті 37 КАС України.

Щодо доводів заяви про наявність підстав для відводу колегії суддів: Берназюка Я.О., Чиркіна С.М. та Шарапи В.М., визначених пунктом 4 частини першої статті 36 КАС України.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, гарантовано кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відтак, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного.

Європейський Суд з прав людини в пункті 49 рішення у справі «Білуха проти України» вказав, що наявність безсторонності відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно об`єктивного критерію цей суд указує на те, що при вирішенні питання, чи є у справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (пункт 52 рішення у справі «Білуха проти України»).

Верховний Суд звертає увагу на те, що стандарт безсторонності ґрунтується, насамперед, на тому, що судді мають розглядати справи на основі фактів та згідно з законом, без жодних обмежень, неналежного впливу, спонукання, тиску, погроз чи втручань, прямих чи непрямих, з будь-чийого боку або з будь-якої причини. Також неупередженість стосується способу мислення або ставлення суду до питань і сторін у конкретній справі. Тож слово «неупереджений» передбачає виключення (усунення) розумних та обґрунтованих сумнівів щодо упередженості судді, як реальної, так і суб`єктивної.

Для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості, заявнику потрібно довести наявність відповідних зазначених вище суб`єктивних та/або об`єктивних елементів стандарту неупередженості (зокрема, але не винятково, йдеться про такі ознаки як особисте переконання та поведінка конкретного судді, що вказують на його безпосередню зацікавленість у результатах розгляду справи, неналежне забезпечення конкретним судом та його складом, визначеним для розгляду справи, дотримання процесуальних прав і свобод сторін та осіб, які беруть участь у справі тощо).

Одночасно Суд підкреслює, що не може бути підставою для відводу суддів заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними, достатніми, достовірними і допустимими доказами. Тому відвід має бути вмотивований, тобто в ньому неодмінно мають бути наведені аргументи, а до самої заяви долучені відповідні докази, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Наведені ТОВ "ОАЗІС-Т" підстави для відводу колегії суддів: Берназюка Я.О., Чиркіна С.М. та Шарапи В.М. є безпідставними, оскільки вони не викликають обґрунтованих сумнівів у об`єктивності суддів, а матеріали заяви не містять доказів, які містили б належні, достатні, допустимі та достовірні дані щодо порушення гарантій неупередженості цих суддів.

При цьому не слід брати до уваги твердження заявника стосовно висновків колегії суддів щодо обрахунку прокурору строку звернення з моменту виникнення підстав для звернення або отримання ним релевантних доказів, викладених в ухвалі Верховного Суду від 06 листопада 2025 року у справі № 420/5560/25 та постанові Верховного Суду від 05 березня 2025 року у справі № 120/13166/21-а, позаяк відповідно до частини четвертої статті 36 КАС України, незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Інших підстав, визначених статтею 36 чи статтею 37 КАС України, які б свідчили про особисту упередженість суддів або їх необ`єктивність під час розгляду справи cкаржник у своїй заяві не вказав, а Суд під час розгляду відповідної заяви таких підстав також не встановив.

Отже, з огляду на наведені аргументи у заяві ТОВ "ОАЗІС-Т" про відвід колегії суддів: Берназюка Я.О., Чиркіна С.М. та Шарапи В.М. та положення статті 36 КАС України Суд дійшов висновку, що підстави для задоволення заявленого відводу відсутні.

Керуючись положеннями статей 36, 39, 40, 248 КАС України, Верховний Суд

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "ОАЗІС-Т" про відвід колегії суддів Берназюка Я.О., Чиркіна С.М. та Шарапи В.М. від касаційного розгляду справи № 420/5343/23 за позовом заступника керівника Одеської обласної прокуратури до Державної служби геології та надр України, Товариства з обмеженою відповідальністю "ОАЗІС-Т", третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів: Міністерство захисту довкілля та природних ресурсів України про визнання протиправними та скасування наказу та дозволу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною і не оскаржується.

Суддя В. М. Бевзенко