Справа № 560/22023/25
Суддя: Божук Д.А.
Дата ухвалення: 2026-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

іменем України

20 лютого 2026 рокум. Хмельницький
Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Божук Д.А. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області , Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з позовом, в якому просить:

1. Визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 02.12.2025 щодо відмови у перерахунку пенсії за віком.

2. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити пенсію за віком з дня виникнення такого права, зарахувавши в загальний трудовий стаж періоди роботи з 01.08.1985 по 28.03.1988 та з 10.04.1995 по 21.10.1997, згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 .

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що їй безпідставно не зараховано до страхового стажу періоди роботи з 01.08.1985 по 28.03.1988 та з 10.04.1995 по 21.10.1997.

Ухвалою суду від 29.12.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області подало відзив на позовну заяву, в якому у задоволенні позову просить відмовити. Вказує, що відповідно до рішення № 82 від 02.12.2025, позивачу було відмовлено в перерахунку пенсії на підставі заяви від 25.11.2025.

Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області правом на подання відзиву на позовну заяву у встановлений строк не скористалося.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Хмельницькій області та отримує пенсію по інвалідності ІІІ групи відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

25.11.2025 позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області із заявою про перерахунок пенсії у зв`язку зі зміною страхового стажу, набутого до 01.01.2004.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області № 82 від 02.12.2025 позивачу відмовлено у здійсненні перерахунку пенсії. У рішенні зазначено, що за результатами розгляду поданих документів прийнято рішення про відмову в зарахуванні страхового стажу, оскільки відповідно до записів у трудовій книжці серії НОМЕР_2 за період роботи з 01.08.1985 по 28.03.1988 відсутня довідка про кількість відпрацьованих людиноднів, а за період роботи з 10.04.1995 згідно з трудовою книжкою відсутній запис про звільнення.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Частиною 1 статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-ІV (далі - Закон №1058-ІV) встановлено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (частина 2 статті 24 Закону №1058-ІV).

Згідно із статтею 62 Закону №1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).

Відповідно до пункту 1 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пункту 2 Порядку №637 у разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Пунктом 18 Порядку №637 встановлено, що за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, стаж роботи установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються додаткові докази, зазначені у пункті 3 Порядку №637: довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи, а за відсутності документів про наявний стаж або відсутності архівних даних, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, пов`язаних з заявником спільною роботою.

Як встановив суд, позивачу було відмовлено у зарахуванні до страхового стажу таких періодів роботи згідно з записами трудової книжки серії НОМЕР_2 :

- з 01.08.1985 по 28.03.1988, оскільки відсутня довідка про кількість відпрацьованих людиноднів;

- з 10.04.1995, оскільки відсутній запис про звільнення.

Так, відповідно до записів трудової книжки від 11.11.1987 серії НОМЕР_2 позивач в спірні періоди:

- 01.08.1985 - прийнята на роботу в колгосп ім. Тельмана на посаду бухгалтера розрахункового столу;

- 28.03.1988 - звільнена за власним бажанням;

- 10.04.1995 - прийнята на посаду головного бухгалтера управління по організації та координації роботи сільських пожежних команд Білогірського району.

Суд зазначає, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що дані трудової книжки позивача (в частині спірних періодів роботи) містять неправдиві або недостовірні відомості, а тому, зазначені відповідачем недоліки не можуть бути самостійною підставою для відмови у зарахуванні вказаних періодів роботи позивача до стажу його роботи.

Щодо аргументів пенсійного органу про те, що не підлягає зарахуванню період роботи з 10.04.1995 по 21.10.1997 у зв`язку з тим, що в трудовій книжці відсутній запис про звільнення, то суд зауважує, що працівник не несе відповідальності за правильність внесення записів до трудової книжки та не зобов`язаний контролювати роботодавця щодо їх оформлення. На особу не може покладатися тягар доведення достовірності інформації, зазначеної в трудовій книжці.

Суд зазначає, що неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист при вирішенні питання про призначення пенсії.

Правова позиція щодо того, що недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для зазначеної у такій трудовій книжці особи, викладена в постанові Верховного Суду від 06.02.2018 по справі №677/277/17.

Також варто зазначити, що трудовим законодавством України не передбачено обов`язку працівника здійснювати контроль за веденням обліку та заповнення роботодавцем, іншими органами трудової книжки, а тому працівник не може нести негативних наслідків порушення порядку заповнення його трудової книжки.

Листом від 25.11.2025 № 525 Трудовий архів Білогірської селищної ради повідомив позивача, що документи Управління з організації та координації роботи сільських пожежних команд на зберігання до Трудового архіву Білогірської селищної ради не надходили.

Згідно зі статтею 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Суд зазначає, що період роботи позивача з 10.04.1995 по 21.10.1997 підтверджено показаннями свідків.

Так, згідно з письмовими свідченнями ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_1 дійсно працювала в Управлінні з організації та координації роботи сільських пожежних команд з 10.04.1995 по 21.10.1997.

Аналогічні показання на підтвердження роботи позивача у спірний період надав також ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Періоди роботи свідків в Управлінні з організації та координації роботи сільських пожежних команд підтверджуються записами в їхніх трудових книжках.

При цьому суд зауважує, що відсутність у трудовій книжці позивача запису про звільнення з роботи в Управлінні з організації та координації роботи сільських пожежних команд не може бути свідченням відсутності трудової діяльності за відповідний період.

Відтак суд дійшов висновку, що робота ОСОБА_1 у спірні періоди підтверджується відомостями трудової книжки та письмовими поясненнями свідків, а тому наявні правові підстави для зарахування до страхового стажу позивача періодів роботи з 01.08.1985 по 28.03.1988 та з 10.04.1995 по 21.10.1997.

Таким чином, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області № 82 від 02.12.2025 є протиправним та підлягає скасуванню.

При цьому порушене право позивача полягає у прийнятті зазначеного рішення суб`єктом владних повноважень.

Між тим, як вбачається зі встановлених у справі обставин, заява про призначення пенсії за віком із зарахуванням до страхового стажу періодів роботи з 01.08.1985 по 28.03.1988 та з 10.04.1995 по 21.10.1997 позивачем фактично не подавалася. Відповідно, пенсійним органом рішення про задоволення або відмову у задоволенні таких вимог не приймалося.

Судом встановлено, що 25.11.2025 позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області із заявою про перерахунок пенсії у зв`язку зі зміною страхового стажу, набутого до 01.01.2004.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області № 82 від 02.12.2025 позивачу відмовлено саме у здійсненні перерахунку пенсії з урахуванням спірних періодів, а не у призначенні пенсії за віком.

З огляду на викладене, враховуючи відсутність звернення позивача до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком, суд приходить до висновку, що належним способом захисту прав позивача є зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до страхового стажу позивача періоди роботи з 01.08.1985 по 28.03.1988 та з 10.04.1995 по 21.10.1997, а також здійснити перерахунок і виплату пенсії позивача з 25.11.2025 з урахуванням проведених виплат.

Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

Оскільки рішення № 82 від 02.12.2025 про відмову в перерахунку пенсії приймало Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, то на користь позивача слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в сумі 1211,20 грн.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області № 82 від 02.12.2025.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 01.08.1985 по 28.03.1988 та з 10.04.1995 по 21.10.1997 та здійснити перерахунок і виплату пенсії з 25.11.2025, з урахуванням проведених виплат.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 20 лютого 2026 року

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_3 )
Відповідачі:Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (вул. Гната Чекірди, 10, м. Хмельницький, Хмельницька обл., Хмельницький р-н, 29013 , код ЄДРПОУ - 21318350) Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (майдан Волі, 3, м. Тернопіль, Тернопільська обл., Тернопільський р-н, 46001 , код ЄДРПОУ - 14035769)

Головуючий суддя Д.А. Божук