Справа № 640/5695/20
Суддя: Дашутін І.В.
Дата ухвалення: 2026-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2026 року

м. Київ

справа №640/5695/20

адміністративне провадження № К/990/52837/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Дашутіна І. В.,

суддів Шишова О. О., Яковенка М. М.

розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу Комунального підприємства «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Солом`янського району м. Києва» на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду (постановлену у складі колегії суддів: Чаку Є.В., Сорочка Є.О., Коротких А.Ю.) від 13 листопада 2025 року у справі № 640/5695/20 за позовом Комунального підприємства «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Солом`янського району м. Києва» до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправними і скасування податкових повідомлень-рішень,

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів першої та апеляційної інстанцій:

Комунальне підприємство «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Солом`янського району м. Києва» звернулося до суду першої інстанції з позовом, в якому просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 26 вересня 2019 року №2, №2, №2.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 січня 2021 року позов залишено без розгляду на підставі пункту 4 частини першої статті 240 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 10 серпня 2021 року ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 січня 2021 року скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

12 жовтня 2021 року Окружний адміністративний суд міста Києва прийняв справу до провадження.

05 вересня 2023 року Окружний адміністративний суд міста Києва скерував за належністю матеріали справи до Київського окружного адміністративного суду.

На виконання положень пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" та відповідно до Порядку передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 16 вересня 2024 року № 399, справу № 640/5695/20 передано на розгляд до Кіровоградського окружного адміністративного суду.

27 березня 2025 року Кіровоградський окружний адміністративний суд прийняв справу до провадження.

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 03 вересня 2025 року позов залишено без розгляду на підставі пункту 4 частини першої статті 240 КАС України.

Не погодившись з ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 03 вересня 2025 року, позивач 17 жовтня 2025 року подав апеляційну скаргу до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 22 жовтня 2025 року апеляційну скаргу залишено без руху та надано скаржнику десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків апеляційної скарги шляхом подання клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження з обґрунтуванням поважних причин пропуску такого строку та доказів надсилання копії апеляційної скарги і копій доданих до неї матеріалів іншим учасникам справи з урахуванням положень статті 44 КАС України.

На виконання вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху скаржником було подано до суду апеляційної інстанції клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, а також надано докази надсилання апеляційної скарги сторонам у цій справі.

У поданому клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження скаржник зазначав, що копію оскаржуваної ухвали суду першої інстанції було доставлено у Електронний кабінет Комунального підприємства «Шляхово-експлуатаційного управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Солом`янського району м. Києва» 03 вересня 2025 року. Тому останнім днем на подання апеляційної скарги було 19 вересня 2025 року. Водночас скаржник зазначав, що його юридичний відділ згідно зі штатним розписом складається з однієї особи. Протягом вересня 2025 року на його адресу надходили запити про надання документів з прокуратури в рамках кримінальних проваджень, на підготовку яких одним працівником було витрачено значний проміжок часу. Так, на думку скаржника, строк на апеляційне оскарження ухвали Кіровоградського окружного адміністративного суду від 03 вересня 2025 року було пропущено з незалежних від нього підстав.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 13 листопада 2025 року у відкритті апеляційного провадження відмовлено на підставі пункту 4 частини першої статті 299 КАС України.

Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, апеляційний суд виходив з того, що позивачем пропущено передбачений статтею 295 КАС України строк звернення до суду, а причини пропуску такого строку є неповажними.

Суд апеляційної інстанції зауважив, що Комунальне підприємство "Шляхово-експлуатаційного управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Солом`янського району м. Києва», як юридична особа, має в своєму розпорядженні достатньо засобів для належної організації роботи, зокрема, щодо юридичного обслуговування. Питання внутрішньої організації роботи скаржника, пов`язані з кадровими змінами, збільшенням навантаження, є суб`єктивними чинниками, які не вказують на наявність об`єктивно непереборних обставин, які б перешкоджали своєчасному зверненню до суду у цій справі, а негативні наслідки, які настали у зв`язку з їх наявністю, є певною мірою відповідальністю за неналежне виконання своїх процесуальних обов`язків, які для усіх учасників справи мають бути рівними. Крім того, інших вмотивованих підстав пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції скаржником наведено не було.

Короткий зміст вимог та узагальнені доводи касаційної скарги:

Не погодившись з ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 13 листопада 2025 року про відмову у відкритті апеляційного провадження, позивач звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій просить зазначене рішення суду апеляційної інстанції скасувати, а справу направити до Шостого апеляційного адміністративного суду для продовження розгляду.

Обґрунтовуючи касаційну скаргу, скаржник зазначає, що відповідно до п. 6.1. Положення про юридичний відділ Комунального підприємства «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Солом`янського району м. Києва», затвердженого виконуючим обов`язки начальника КП ШЕУ Солом`янського району Гуземою Володимиром 01 травня 2024 року, структура та чисельність відділу визначається штатним розписом Комунального підприємства «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Солом`янського району м. Києва».

На підставі наказу № 87-П від 21 липня 2025 року з 21 липня 2025 року у Комунальному підприємстві «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Солом`янського району м. Києва» затверджено новий штатний розпис, відповідно до якого юридичний відділ сформовано з одного працівника.

Крім того, скаржник зазначає, що у вересні 2025 року до Комунального підприємства «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Солом`янського району м. Києва» у кримінальному провадженні №0000996 від Подільської окружної прокуратури міста Києва надійшов запит щодо надання документів за період з 01 травня 2024 року по 31 грудня 2024 року. У зв`язку з тим, що запитуваний обсяг документів стосується значного проміжку часу та враховуючи кількість цих документів, на їхню підготовку одним працівником юридичного відділу було витрачено майже весь робочий час. Більше того, з метою вчасного надання запитуваних документів він змушений був працювати і в неробочий час та вихідні.

Також скаржник зазначає, що у вересні 2025 року у кримінальному провадженні за №0000011 Солом`янською окружною прокуратурою міста Києва та в кримінальному провадженні №0000996 Подільською окружною прокуратурою міста Києва було отримано тимчасові дозволи на вилучення у Комунального підприємства «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Солом`янського району м. Києва» речей і документів. Враховуючи обсяг зазначених документів, для здійснення цих процесуальних дій та підготовки всіх необхідних документів працівником юридичного відділу було витрачено значний проміжок часу.

У поданій касаційній сказі скаржник зауважує, що суд апеляційної інстанції:

- не дослідив докази, які було ним подано на підтвердження об`єктивності пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали Кіровоградського окружного адміністративного суду від 03 вересня 2025 року;

- не встановив, яких саме засобів у розпорядженні позивача достатньо для належної організації роботи, зокрема, щодо юридичного обслуговування;

- не звернув уваги на те, що позивач у цій справі є комунальним підприємство і майже весь його дохід витрачається на сплату заробітної плати та існуючих податків. Як наслідок, позивач позбавлений можливості розширити штат юридичного відділу та прийняти на роботу ще одного юриста.

Крім того, у касаційній скарзі скаржник посилається на практику Верховного Суду щодо поновлення строку звернення до суду.

Верховний Суд ухвалою від 21 січня 2026 року відкрив касаційне провадження за указаною касаційною скаргою.

У відзиві на касаційну скаргу відповідач просить касаційну скаргу позивача залишити без задоволення, а ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 13 листопада 2025 року - без змін.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Норми права, якими керувався суд касаційної інстанції, та висновки суду за результатами розгляду касаційної скарги:

Верховний Суд, переглянувши оскаржуване судове рішення суду апеляційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права у спірних правовідносинах, відповідно до частини першої статті 341 КАС України, виходить з такого.

Відповідно до частин першої та другої статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або у випадку розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Частиною третьою статті 298 КАС України визначено, що апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 295 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 299 КАС України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі якщо, зокрема, скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого публічно-правові відносини можуть вважатися спірними. Тому, якщо протягом законодавчо встановлено строку особа не звернулася до суду за вирішенням спору, відповідні відносини набувають ознаки стабільності.

Отже, у випадку пропуску строку на апеляційне оскарження прийняття апеляційної скарги можливе лише у випадку наявності поважних причин (підтверджених належними доказами).

Заява про поновлення строку звернення до адміністративного суду повинна містити роз`яснення причин пропуску і підстави, з яких заявник вважає ці причини поважними. У заяві повинні бути докази того, що здійснити відповідні процесуальні дії у визначений строк у заявника не було об`єктивної можливості.

Стаття 44 КАС України передбачає обов`язок осіб, які беруть участь у справі (учасників справи), добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, зокрема, щодо сплати судового збору.

З метою виконання процесуального обов`язку дотримання строку на апеляційне оскарження судових рішень особа, яка має намір подати апеляційну скаргу, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії.

У постанові Верховного Суду від 20 березня 2024 року у справі № 560/14349/23 зазначено, що причина пропуску строку звернення до суду може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 жовтня 2020 року у справі № 9901/32/20 зауважила, що інакшого способу визначити, які причини належить віднести до поважних, ніж через зовнішню оцінку (кваліфікацію) змісту конкретних обставин, хронологію та послідовність дій суб`єкта правовідносин перед зверненням до суду за захистом свого права, немає. Під таку оцінку мають потрапляти певні явища, фактори та їх юридична природа; тривалість строку, який пропущений; те, чи могли і яким чином певні фактори завадити вчасно звернутися до суду, чи перебувають вони у причинному зв`язку з пропуском строку звернення до суду; яка була поведінка суб`єкта звернення протягом цього строку; які дії він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду тощо.

Як установлено та вбачається з матеріалів справи, копію ухвали Кіровоградського окружного адміністративного суду від 03 вересня 2025 року було доставлено у Електронний кабінет Комунального підприємства "Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Солом`янського району м. Києва" 03 вересня 2025 року, що останнім не заперечується.

Водночас апеляційну скаргу на зазначене рішення суду першої інстанції позивачем подано до суду апеляційної інстанції 17 жовтня 2025 року (сформовано в системі «Електронний суд»).

Як наслідок, суд апеляційної інстанції констатував, що апеляційну скаргу у цій справі подано з пропуском встановленого статтею 295 КАС України строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, в обґрунтування поданого клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження позивачем не було надано доказів наявності обставин, які були об`єктивно непереборними, не залежали від волевиявлення останнього та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного звернення до суду.

Колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про те, що питання внутрішньої організації роботи скаржника, пов`язані з недостатньою штатною чисельністю працівників, збільшенням навантаження є суб`єктивними чинниками, які не вказують на наявність об`єктивно непереборних обставин, які б перешкоджали своєчасному зверненню до суду, а негативні наслідки, які настали у зв`язку з такою причиною, є певною мірою відповідальністю за неналежне виконання своїх процесуальних обов`язків, які для усіх учасників справи мають бути рівними.

Крім того, колегія суддів зазначає про те, що позивач не може та не повинен намагатись отримати вигоду від організаційних складнощів, які склались у нього на поточний день, шляхом уникнення або зволікання виконання ним своїх процесуальних обов`язків, в тому числі і щодо вчасного подання апеляційної скарги.

Оцінюючи доводи касаційної скарги щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження, колегія суддів зауважує, що такі ж доводи позивач наводив і у поданому клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження. При цьому, ці доводи були ретельно перевірені та проаналізовані судом апеляційної інстанції під час розгляду та ухвалення оскаржуваного судового рішення, їм була надана належна правова оцінка, жодних нових аргументів, які б доводили порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального або процесуального права, у касаційній скарзі не наведено і не доведено.

Посилання скаржника на практику Верховного Суду щодо поновлення строку звернення до суду колегія суддів не бере до уваги, оскільки питання поновлення процесуального строку вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку.

Отже, враховуючи те, що в даному випадку скаржником було пропущено строк на апеляційне оскарження під час звернення з апеляційною скаргою, а наведені скаржником підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження не є такими, що не залежать від волевиявлення сторони і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій, - суд апеляційної інстанції дійшов правомірного висновку про необхідність відмови у відкритті апеляційного провадження на підставі пункту 4 частини першої статті 299 КАС України.

Колегія суддів також вважає за необхідне відзначити, що обмеження строку звернення до суду шляхом встановлення відповідних процесуальних строків, не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя (Рішення Конституційного Суду України № 17-рп/2011 від 13 грудня 2011 року). Такі обмеження направлені на досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулюють учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків та поважати права та інтереси інших учасників правовідносин.

За таких умов, колегія суддів, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду апеляційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, приходить до висновку, що суд апеляційної інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм процесуального права.

Частиною першою статті 350 КАС України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи викладене, оскільки при ухваленні судового рішення суд апеляційної інстанції порушень норм процесуального права не допустив, то колегія суддів дійшла висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції - без змін.

З огляду на результат касаційного розгляду справи у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Комунального підприємства «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Солом`янського району м. Києва» залишити без задоволення.

Ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 13 листопада 2025 року у справі № 640/5695/20 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач І. В. Дашутін

Судді О. О. Шишов

М. М. Яковенко