Справа № 360/2432/25
Суддя: І.О. Свергун
Дата ухвалення: 2026-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

23 лютого 2026 рокум. ДніпроСправа № 360/2432/25

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Свергун І.О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом адвоката Закопайло Вікторії Сергіївни в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

17.12.2025 до Луганського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява адвоката Закопайло Вікторії Сергіївни в інтересах ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві (далі відповідач), в якій представник позивача просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 14.10.2025 р. №П/С №55 «Про відмову в оформленні та виплаті допомоги на поховання гр. ОСОБА_1 за померлу ОСОБА_2 за заявою від 22.09.2025 року №04960»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві виплатити ОСОБА_1 допомогу на поховання померлої ОСОБА_2 .

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що позивачка, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є донькою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Мати позивачки, ОСОБА_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_3 у місті Сокологірськ Алчевського району Луганської області.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 08 серпня 2025 року у справі №761/31798/25 задоволена заява ОСОБА_1 , заінтересована особа: Шевченківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про встановлення факту смерті. Встановлено факт, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженка міста Первомайськ Алчевського району Луганської області, громадянка України, яка була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , померла ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Сокологірськ Алчевського району Луганської області.

16 вересня 2025 року Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) позивачці видано свідоцтво про смерть ОСОБА_2 серії НОМЕР_1 .

За життя ОСОБА_2 перебувала на обліку в Головному управлінні ПФУ в місті Києві та отримувала пенсію за віком.

22.09.2025 позивачка звернулась до Головного управління ПФУ в м. Києві із заявою щодо отримання допомоги на поховання померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 . До заяви позивачка додала всі необхідні та передбачені чинним законодавством документи, проте, ГУ ПФУ в м. Києві відмовило позивачці в виплаті допомоги на поховання, що підтверджується рішенням від 14.10.2025 р. «Про відмову в оформленні та виплаті допомоги на поховання гр. ОСОБА_1 за померлу ОСОБА_2 за заявою від 22.09.2025 року №04960» посилаючись при цьому, що померла ОСОБА_2 не отримувала пенсію на момент смерті, а тому підстави для обчислення та виплати допомоги на поховання відсутні.

Вказані обставини стали підставою для звернення позивача до суду.

Ухвалою від 22.12.2025 відкрито провадження у справі; вирішено справу розглянути за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

22.01.2026 відповідач на адресу суду надав відзив на позовну заяву, в обґрунтування якого зазначив, що за матеріалами електронної пенсійної справи ОСОБА_2 перебувала на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві та отримувала пенсію за віком, призначену відповідно до Закону №1058.

Виплата пенсії ОСОБА_2 призупинена з 01.04.2024 у зв`язку не проходженням фізичної ідентифікації.

За життя отримувач пенсійних виплат до територіальних органів Пенсійного фонду України із заявою щодо поновлення виплати пенсії, в тому числі із повідомленням про неодержання пенсії від органів пенсійного забезпечення російської федерації не зверталася.

Пенсійна справа знята з обліку з 01.02.2025 у зв`язку зі смертю пенсіонера ОСОБА_2 - ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Статтею 53 Закону №1058 визначено, що у разі смерті пенсіонера особам, які здійснили його поховання, виплачується допомога на його поховання в розмірі двомісячної пенсії, яку отримував пенсіонер на момент смерті.

Враховуючи норми статті 53 та вимоги пункту 14-4 розділу XV «Прикінцеві положення Закону №1058, управлінням відмовлено ОСОБА_1 у оформленні та виплаті допомоги на поховання за померлу ОСОБА_2 за заявою від 22.09.2025 № 14960

З урахуванням викладеного відповідач просив відмовити у задоволені позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-77, 90 КАС України, суд встановив таке.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , що підтверджується копіями паспорту громадянина України, картки платника податків, довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 у місті Сокологірськ Алчевського району Луганської області.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 08 серпня 2025 року у справі №761/31798/25 заяву ОСОБА_1 про встановлення факту смерті задоволено; встановлено факт, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженка міста Первомайськ Алчевського району Луганської області, громадянка України, яка була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , померла ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Сокологірськ Алчевського району Луганської області.

16 вересня 2025 року Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) видано свідоцтво про смерть ОСОБА_2 серії НОМЕР_1 .

З матеріалів справи судом встановлено, що ОСОБА_2 перебувала на пенсійному обліку в ГУ ПФУ в м. Києві як отримувач пенсії за віком.

Пенсійна справа знята з обліку з 01.02.2025 у зв`язку зі смертю пенсіонера ОСОБА_2 . 29.01.2025.

ОСОБА_1 03.11.2025 звернулася із заявою про виплату допомоги на поховання померлої ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві.

За результатом розгляду наданих документів Головним управлінням Пенсійного фонду в м. Києві прийнято рішення від 14.10.2025 №7617/04-16 про відмову в оформленні та виплаті допомоги на поховання гр. ОСОБА_1 за померлу ОСОБА_2 за заявою від 22.09.2025 №14960. В обґрунтування спірного рішення відповідач послався на те, що виплата пенсії ОСОБА_2 призупинена з 01.04.2024 у зв`язку не проходженням фізичної ідентифікації, та за життя отримувач пенсійних виплат до територіальних органів Пенсійного фонду України із заявою щодо поновлення виплати пенсії, в тому числі із повідомленням про неодержання пенсії від органів пенсійного забезпечення російської федерації не зверталася, тому підстави для обчислення та виплати допомоги на поховання відсутні.

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовані вимоги позивача та доводи відповідача, суд керується таким.

Згідно з статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV) пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Частиною першою статті 1227 Цивільного кодексу України визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Питання виплати недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера врегульовані статтею 52 Закону № 1058-IV.

Згідно з частиною першою статті 52 Закону № 1058-IV сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.

Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну (частина друга статті 52 Закону № 1058-IV).

Відповідно до частини третьої статті 52 Закону № 1058-IV у разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі незвернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Вищевказана норма закону кореспондується зі статтею 91 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1999 № 1788-XII, згідно якої суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини. При зверненні кількох членів сім`ї належна їм сума пенсії ділиться між ними порівну. Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшли не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера. У разі смерті пенсіонера його сім`ї або особі, яка здійснила похорон, виплачується допомога на поховання в розмірі двомісячної пенсії.

Згідно з частинами першою, другою статті 1220 Цивільного кодексу України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (далі - Порядок № 22-1).

Абзацами першим, третім пункту 2.26 Порядку № 22-1, передбачено, що для виплати недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера до органу, що призначає пенсію, в якому перебував на обліку померлий пенсіонер, надається свідоцтво про смерть, документи, які підтверджують родинні стосунки, документ, що посвідчує особу заявника. Члени сім`ї надають паспорт або інші документи, які підтверджують проживання з пенсіонером на день його смерті.

Для виплати недоотриманої пенсії, яка ввійшла до складу спадщини, у зв`язку з відсутністю членів сім`ї або в разі не звернення ними за виплатою вказаної суми протягом шести місяців з дня відкриття спадщини до органу, що призначає пенсію, в якому перебував на обліку померлий пенсіонер, надається документ, що посвідчує особу заявника, свідоцтво про смерть, свідоцтво про право на спадщину (абзац четвертий пункту 2.26 Порядку № 22-1).

За документ, що засвідчує родинні стосунки, приймаються паспорт, свідоцтво про народження, свідоцтво про шлюб, довідки про склад сім`ї, а також рішення суду (пункт 2.16 Порядку № 22-1).

Отже, згідно з наведеними приписами чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суми недоотриманої пенсії виплачуються членам сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, якщо відповідне звернення надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера, а в разі відсутності членів сім`ї, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в шестимісячний строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Відповідно до частини 3 статті 9 Закону № 1058-IV до соціальних послуг, передбачених цим Законом, належить допомога на поховання пенсіонера.

Згідно зі статтею 53 Закону № 1058-IV у разі смерті пенсіонера особам, які здійснили його поховання, виплачується допомога на поховання пенсіонера в розмірі двомісячної пенсії, яку отримував пенсіонер на момент смерті.

Звернення за допомогою на поховання регламентовано нормами розділу V Порядку № 22-1.

Відповідно до пункту 5.1 Порядку № 22-1 особа, яка звертається по допомогу на поховання, подає до органу, що призначає пенсію, документ, що посвідчує особу заявника, заяву про виплату допомоги на поховання (додаток 8), свідоцтво про смерть та витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть для отримання допомоги на поховання (додаток 14 до Інструкції з ведення Державного реєстру актів цивільного стану громадян, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 24 липня 2008 року № 1269/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 25 липня 2008 року за № 691/15382) або довідку про смерть пенсіонера. У разі реєстрації смерті за межами України подається свідоцтво про смерть або інший документ, що підтверджує факт смерті, виданий компетентним органом іноземної держави.

Згідно з пунктом 5.2 Порядку № 22-1 заява про виплату допомоги на поховання та необхідні документи працівником структурного підрозділу, який здійснює прийом та обслуговування осіб, приймаються у порядку, передбаченому пунктом 4.2 розділу IV цього Порядку, та засобами програмного забезпечення передаються для опрацювання до структурного підрозділу з питань виплати пенсій органу, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку померлого пенсіонера.

Інформація про виплату допомоги на поховання додається до електронної пенсійної справи померлого пенсіонера.

Допомога на поховання виплачується в розмірі, визначеному чинним законодавством.

Допомога на поховання не виплачується в разі смерті особи, яка перебувала на повному державному утриманні (крім випадків, коли поховання здійснюється членами сім`ї або іншою особою).

Відповідно до пункту 14-4 розділу XV Закону № 1058-IV громадянам України, які проживають на тимчасово окупованих територіях України або під час тимчасової окупації територій виїхали на підконтрольну Україні територію, виплата пенсії згідно з цим Законом проводиться за умови неодержання пенсії від органів пенсійного забезпечення Російської Федерації. У разі відсутності обміну інформацією між органами пенсійного забезпечення України та Російської Федерації неодержання пенсії від органів пенсійного забезпечення Російської Федерації підтверджується повідомленням про це органу Пенсійного фонду в заяві особи про призначення, поновлення та продовження виплати пенсії.

Водночас частиною 1 статті 49 Закону № 1058-IV передбачені випадки припинення виплати пенсії.

Судом установлено, що підставою для прийняття рішення про відмову позивачу в оформленні та виплаті допомоги на поховання була та обставина, що ОСОБА_2 не отримувала пенсію на момент смерті.

Суд зазначає, що не є спірними в межах цієї справи питання правомірності припинення виплати пенсії ОСОБА_2 або наявності підстав для зобов`язання нарахувати та виплатити неотримані ним суми пенсії.

Поряд з цим суд наголошує, що призупинення виплати пенсії жодним чином не позбавляє громадянина України статусу пенсіонера.

При цьому суд акцентує увагу на тому, що згідно з наведеними вище нормами, виплата спірної допомоги пов`язується лише з фактом поховання пенсіонера і право на отримання допомоги на поховання має особа, яка здійснила таке поховання. Жодних застережень, обмежень, заборон про виплату такої допомоги особам, що здійснили поховання пенсіонера, якому по тим чи іншим підставам призупинено виплату пенсії, діюче законодавство не містить.

Завданням адміністративного судочинства є ефективний захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Відповідно, у випадку звернення зацікавленої особи з позовом до суду, адміністративний суд повинен надати правову оцінку діям суб`єкта владних повноважень при прийнятті того чи іншого рішення та перевірити його відповідність критеріям правомірності, які пред`являються до рішень суб`єктів владних повноважень та які закріплені у статті 2 КАС України.

З урахуванням досліджених судом фактичних обставин в контексті вищенаведених норм, враховуючи, що єдиною підставою для відмови позивачу у виплаті допомоги на поховання є неотримання ОСОБА_2 пенсії на момент смерті, суд дійшов висновку, що рішення відповідача про відмову у виплаті позивачу допомоги на поховання пенсіонера є протиправним та підлягає скасуванню.

Відновленням порушеного права позивача є зобов`язання відповідача виплатити їй допомогу на поховання пенсіонера ОСОБА_2 .

За практикою Європейського суду з прав людини пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (див. «Руїз Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spaine), рішення від 09.12.1994, Серія A, № 303-A, параграф 29). Водночас, відповідь суду повинна бути достатньо детальною для відповіді на основні (суттєві) аргументи сторін.

Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно частин першої та другої статі 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, суд дійшов висновку, що відповідач не довів правомірність свого рішення, тому позов необхідно задовольнити.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Згідно з матеріалами справи позивач при зверненні до суду з позовом сплатив 968,96 грн судового збору.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню повністю, суд дійшов висновку, що судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача в сумі 968,96 грн.

Щодо стягнення на користь позивача понесених судових витрат на правничу допомогу адвоката суд зазначає таке.

Відповідно до частини першої статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з пунктом першим частини третьої статті 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини третьої статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина четверта статті 134 КАС України).

Частиною п`ятою статті 134 КАС України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини шостої статті 134 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (пункти перший, другий частини сьомої статті 139 КАС України).

До матеріалів справи на підтвердження складу та розміру понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано (копії):

- договір про надання правничої допомоги від 11.12.2025 № 02-12/25;

- додаток № 1 до договору про надання правничої допомоги від 11.12.2025;

- акт № 4 приймання-передачі наданих послуг від 16.12.2025;

- рахунок-фактуру від 11.12.2025 на суму 5000,00 грн.

Клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, відповідачем суду не подано.

Суд зауважує, що особа має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Верховний Суд у постанові від 11.12.2019 у справі №545/2432/16-а зазначив, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Також суд звертає увагу на положення частини 7 статті 134 КАС України, за якою обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Проаналізувавши вказані обставини, суд дійшов висновку, що в цій справі витрати на правову допомогу є реальними, підтвердженими матеріалами справи, і суд вважає їх розумно обґрунтованими, справедливими та співмірними. Відтак, витрати на професійну правничу допомогу підлягають компенсації позивачу в розмірі 5000,00 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 2, 8, 9, 19, 20, 32, 72, 77, 90, 94, 132, 139, 241-246, 250, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов адвоката Закопайло Вікторії Сергіївни в інтересах ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві (код за , місцезнаходження: м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, буд. 16) про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 14.10.2025 № 7617/04-16 про відмову в оформленні та виплаті допомоги на поховання гр. ОСОБА_1 за померлу ОСОБА_2 за заявою від 22.09.2025 № 14960 по пенсійній справі № 55.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві виплатити ОСОБА_1 допомогу на поховання померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 .

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на користь ОСОБА_1 судові витрати на правничу допомогу адвоката у розмірі 5000,00 грн (п`ять тисяч гривень 00 коп.).

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в сумі 968,96 грн (дев`ятсот шістдесят вісім грн 96 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду.

Суддя І.О. Свергун