Справа № 520/32878/25
Суддя: Григоров Д.В.
Дата ухвалення: 2026-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

20 лютого 2026 року справа № 520/32878/25

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Григоров Д.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (в письмовому провадженні) в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , код НОМЕР_2 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив:

- визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 , які полягають у внесенні до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомостей про порушення правил військового обліку та записів про оголошення у розшук та звернення до органів Національної поліції про доставку до ІНФОРМАЦІЯ_2 відносно ОСОБА_1 ;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 виправити недостовірні відомості у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів, шляхом виключення відомостей щодо порушення правил військового обліку та записів про оголошення у розшук та звернення до органів Національної поліції про доставку до ІНФОРМАЦІЯ_2 відносно ОСОБА_1 ;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 направити до органів Національної поліції повідомлення про відсутність підстав для адміністративного затримання та доставлення ОСОБА_1 .

В обгрунтування позовних вимог було зазначено, що позивач перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_3 та у листопаді 2025 року дізнався про те, що, на думку відповідача, порушив правила військового обліку у зв`язку з тим, що не став на військовий облік за новою адресою. Крім того, відповідач звернувся до Національної поліції України, щоб доставити позивача для складання протоколу у справі про адміністративне правопорушення у сфері військового обліку, мобілізаційної підготовки та мобілізації, що є протиправним, оскільки позивач не притягався до адміністративної відповідальності та відповідна постанова щодо нього не складалася.

Вказане позивач вважає протиправним та таким, що порушує його права.

Ухвалою суду від 12.01.2026р. відкрито спрощене провадження у справі без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідачем ІНФОРМАЦІЯ_4 було надано відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач позов не визнав та просив в його задоволенні відмовити.

При цьому відповідач указував на те, що позивач намагається вирішити питання свого військового обліку дистанційно, через листування адвоката та подання позовів до суду, ігноруючи пряму вимогу законодавства про необхідність особистої явки. У відповіді на звернення позивача від 02.01.2026 р. відповідач чітко роз`яснив, що для зняття громадянина з розшуку необхідною є його особиста явка до ТЦК та СП з метою складання постанови про закриття справи про адміністративне правопорушення у відповідності до положень статті 276 КУпАП або для з`ясування інших обставин. Ця вимога ґрунтується на імперативних нормах Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», який зобов`язує громадян прибувати за викликом до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для оформлення військово-облікових документів, приписки, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово- облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних.

З урахуванням викладеного відповідач указував, що в разі коли особа не виконала обов`язок стати на облік за новою адресою або не повідомила про зміну даних, вона перебуває в стані правопорушення весь час, поки цей обов`язок не виконано. Відповідно, строк притягнення до адміністративної відповідальності за триваюче правопорушення обчислюється не з моменту початку вчинення проступку, а з моменту його виявлення. Оскільки, як твердив відповідач, ОСОБА_1 досі не з`явився до ТЦК та СП та не усунув порушення (не уточнив дані особисто), правопорушення фактично триває, або ж, якщо вважати моментом виявлення дату автоматичного формування запису в реєстрі, то розгляд справи ще не відбувся саме через дії позивача.

Представник позивача адвокат Крохмальова Я.Е. подала до суду відповідь на відзив на позовну заяву, згідно якої наполягала на задоволенні позовних вимог. При цьому висновувала, що фактично відповідач зводить свою позицію до твердження, що сам факт автоматичного формування певного сигналу в інформаційній системі є достатньою та безумовною підставою для внесення до Реєстру відомостей про порушення правил військового обліку та застосування до особи заходів адміністративного характеру. Такий підхід не ґрунтується на вимогах закону та суперечить принципу верховенства права, закріпленому у статті 8 Конституції України, а також принципам законності та обґрунтованості діяльності суб`єктів владних повноважень. Крім того, представниця позивача звертала увагу на те, що позивач не змінював місце проживання та перебував на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується довідкою ВПО, відомостями про актуальну довідку ВПО з мобільного застосунку «Дія» та відомостями з мобільного застосунку «Резерв+».

Стосовно заявленого у відповіді на відзив клопотання про залишення відзиву ІНФОРМАЦІЯ_4 без розгляду з посиланням на відсутність підтвердження повноважень особи, яка його подала, суд зауважує, що надання відзиву є правом відповідача. Відповідно до частини 6 ст. 162 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. В даному випадку відзив надано відповідачем у строк, визначений судом в ухвалі про відкриття провадження, з урахуванням дати її отримання. Що стосується повноважень особи, яка надала відзив, то їх підтверджено шляхом формування довіреності у підсистемі ЄСІТС «Електронний суд» від 12.04.2025р. Судова практика Верховного Суду стало та послідовно вказує на можливість підтвердження повноважень особи шляхом формування довіреності на вчинення процесуальних дій у разі реєстрації електронних кабінетів довірителя та повіреного у підсистемі ЄСІТС «Електронний суд». Інакший підхід є проявом надмірного формалізму, який шкодить здійсненню судочинства та вирішенню цієї справи по суті.

Інші заяви по суті справи до суду не надходили.

Дослідивши матеріали справи та доводи сторін, суд встановив наступне.

Згідно копії листа від 27.01.2026р. № 167/0/848-26 УПСЗН Адміністрації Шевченківського району м. Харкова, позивач ОСОБА_1 перебуває на обліку як внутрішньо переміщена особа за фактичною адресою: АДРЕСА_3 . Дата взяття на облік 26.01.2017р. Аналогічні відомості містяться в копії довідки від 26.01.2017р. № , роздрукуванні довідки переселенця з мобільного застосунку «Дія» 6326-2118, внаслідок чого не вбачається, що позивач у період з 2017р. по теперішній час змінював місце своєї реєстрації.

Також зібраними у справі доказами підтверджено, що позивач перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується військово-обліковим документом в електронній формі з унікальним електронним ідентифікатором у вигляді двовимірного штрихкоду мобільного застосунку «Резерв+». Зазначені обставини сторонами у справі визнаються.

Так само, з роздрукування відомостей мобільного застосунку «Резерв+» вбачається, що відносно позивача було надано до органів НП України звернення про його затримання з метою доставлення до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки як особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, передбачене статтями 210, 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, дата звернення 29.07.2025р., причина не стали на військовий облік за новою адресою. В зв`язку з наведеним адвокат Крохмальова Я.Е. в інтересах позивача 10.11.2025р. звернулася до відповідача з адвокатським запитом № 10-11/25-01, за наслідками розгляду якого відповідачем надано лист від 19.11.2025р. № 11/347, яким повідомлено, що згідно даних ЄДРПВР «Оберіг» ОСОБА_1 не став на військовий облік за місцем реєстрації ВПО.

Також судом вбачається, що 18.11.2025р. представник позивача в його інтересах звернулася до відповідача з заявою про виправлення в ЄДРПВР «Оберіг» відомостей та, зокрема, виключення з реєстру відомостей про звернення до органів НП України стосовно затримання ОСОБА_1 за відсутності з його боку порушення правил військового обліку. Аналогічна заява також була надано 19.12.2025р. та у відповідь на неї ІНФОРМАЦІЯ_5 надіслано лист від 02.01.2026р. № 11/396, згідно якого зазначено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 був автоматично поданий у розшук до органів Національної поліції України на підставі даних АІКС «Оберіг». Так, дійсно, на момент виникнення порушення військового обліку, громадянин вже перебував на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_4 , чим виконав вимоги абз. 7 ч.3, абз.5 ч. 10 ст. 1, абз. 6 п. 2 ч.1 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», п.п. 1 п. 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Вирішуючи спір, суд зазначає про таке.

Статтею 65 Конституції України передбачено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

24 лютого 2022 року Указом Президента 64/2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" введено в Україні воєнний стан, який неодноразово продовжувався та триває до теперішнього часу.

Одночасно із введенням воєнного стану Указом Президента України від 24.02.2022 № 65/2022 "Про загальну мобілізацію", затвердженого Законом України від 03.03.2022 № 2105-ІХ, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пунктів 1, 17, 20 частини першої статті 106 Конституції України, постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської. Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва протягом 90 діб із дня набрання чинності цим Указом.

Проведення мобілізації неодноразово продовжувалось та проводиться на час розгляду цієї справи.

Правовою основою військового обов`язку і військової служби є Конституція України, цей Закон, Закон України "Про оборону України", "Про Збройні Сили України", "Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію", інші закони України, а також прийняті відповідно до них укази Президента України та інші нормативно-правові акти щодо забезпечення обороноздатності держави, виконання військового обов`язку, проходження військової служби, служби у військовому резерві та статусу військовослужбовців, а також міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (частина І статті 3 Закону України «Про військовий обов 'язок і військову службу » ).

Отже, Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» здійснюється правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України.

Зокрема, вказаним Законом визначено, що з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, посади в яких комплектуються військовослужбовцями установлюється військовий обов`язок (частина І статті І Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»).

Військовий обов`язок включає: виконання військового обов`язку в запасі; дотримання правил військового обліку (частина 3 статті І Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»).

Згідно з п.10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані:

-прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу розвідувальних органів України для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів; виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.

Додатком 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 р. № 1487 встановлені Правила військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Відповідно до пункту 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі Правила військового обліку), призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні:

1)перебувати на військовому обліку:

-за задекларованим (зареєстрованим) місцем проживання - у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані СБУ - у Центральному управлінні або регіональних органах СБУ (далі - органи СБУ), військовозобов`язані розвідувальних органів - у відповідному підрозділі розвідувального органу). Крім того, призовники, військовозобов`язані та резервісти, які проживають в селах та селищах, а також у містах, де відсутні відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, повинні перебувати на персонально-первинному військовому обліку у відповідних виконавчих органах сільських, селищних, міських рад;

2)прибувати за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів на збірні пункти, призовні дільниці, до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках, розпорядженнях) районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів для взяття на військовий облік та визначення призначення на особливий період, оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на навчальні (перевірочні) та спеціальні збори військовозобов`язаних та резервістів.

Так само, відповідно до ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані, зокрема, : з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду; під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися: у разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.

Поважними причинами неприбуття громадянина у строк, визначений у повістці, які підтверджені документами відповідних уповноважених державних органів, установ та організацій (державної та комунальної форм власності), визнаються: перешкода стихійного характеру, хвороба громадянина, воєнні дії на відповідній території та їх наслідки або інші обставини, які позбавили його можливості особисто прибути у визначені пункт і строк; смерть його близького родича (батьків, дружини (чоловіка), дитини, рідних брата, сестри, діда, баби) або близького родича його дружини (чоловіка).

У разі неприбуття громадянин зобов`язаний у найкоротший строк, але не пізніше трьох діб від визначених у повістці дати і часу прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, повідомити про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки або в будь-який інший спосіб з подальшим його прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів.

Аналогічні обов`язки військовозобов`язаних закріплені у п,21, п,23. п.24 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 №560.

Відповідно до п.4 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.02.2022 р. № 265, особа може задекларувати/зареєструвати своє місце проживання (перебування) лише за однією адресою. У разі коли особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює декларування/реєстрацію місця проживання (перебування) за однією з таких адрес за власним вибором. За адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції.

Порядком проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024р. №560 визначено, зокрема в пункті 21,що за викликом районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної резервісти та військовозобов`язані зобов`язані з`являтися у строк та місце, зазначені в повістці, для взяття на військовий облік, уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів (територіального центру комплектування та соціальної підтримки), проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби.

Відповідно до пункту 23 Порядку, поважними причинами неприбуття громадянина у строк, визначений у повістці, які підтверджені документами відповідних уповноважених державних органів, установ та організацій (державної та комунальної форми власності), визнаються: перешкода стихійного характеру, хвороба громадянина, воєнні дії на відповідній території та їх наслідки або інші обставини, які позбавили його можливості особисто прибути у визначені пункт і строк; смерть його близького родича (батьків, дружини (чоловіка), дитини, рідних брата, сестри, діда, баби) або близького родича його дружини (чоловіка).

Згідно з п.24 Порядку, у разі неприбуття у строк, визначений у повістці, громадянин зобов`язаний у найкоротший строк, але не пізніше ніж протягом трьох днів від визначених у повістці дати і часу прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ), повідомити про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки (відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ) або в будь-який інший спосіб з подальшим його прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів.

Аргументація позовної заяви частково будується на помилковому ототожненні понять «вчинення правопорушення» та «притягнення до юридичної відповідальності». В позовній заяві стверджувалося, зокрема, що постанови на підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення відповідачем не складено, що виключає можливість реалізації територіальним центром комплектування та соціальної підтримки права на звернення до органів Національної поліції для доставлення позивача до територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Суд роз`яснює адвокатові, що вчинення правопорушення це об`єктивний факт, діяння особи, що порушує норми права. Натомість притягнення до відповідальності це процесуальна діяльність уповноважених органів, що завершується винесенням відповідного акта (постанови, вироку, тощо).

Закон чітко пов`язує притягнення до адміністративної відповідальності за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію з фактом , зокрема, неприбуття без поважних причин до ТЦК згідно належного виклику (повістки), не перебуванням на військовому обліку за місцем реєстрації, а не з наявністю постанови про притягнення до відповідальності.

Суд нагадує, що не вирішує в цій справі питання вини позивача в адміністративному правопорушенні. При цьому, відповідач обгрунтовано вказує на те, що звернення до органів та підрозділів, що входять до системи Національної поліції, щодо здійснення адміністративного затримання та доставлення громадянина до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, є заходом впливу з метою саме вирішення питання про притягнення до адміністративної відповідальності.

Наведене кореспондується і з положеннями ст. 259 Кодексу України про адміністративні правопорушення, де передбачено, що з метою складення протоколу про адміністративне правопорушення в разі неможливості скласти його на місці вчинення правопорушення, якщо складення протоколу є обов`язковим, порушника може бути доставлено в поліцію, в підрозділ Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, до органу Державної прикордонної служби України, штабу громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону чи громадського пункту з охорони громадського порядку поліцейським, посадовою особою Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, військовослужбовцем чи працівником Державної прикордонної служби України або членом громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону, а при порушенні законодавства про державну таємницю або порушенні військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України, правил військового обліку, законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію - до органів Служби безпеки України її співробітником.

З огляду на це можливість доставлення особи до органу, який вирішує питання притягнення до адміністративної відповідальності судом вбачається законною в разі коли у відповідного органу були наявні обгрунтовані дані, які свідчити про вчинення правопорушення. Цілком логічним є те, що таке доставлення для складення у присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, протоколу про адміністративні правопорушення передує притягненню до адміністративної відповідальності шляхом винесення відповідної постанови, а не навпаки.

Що стосується посилань представника позивача на висновки судів першої інстанції за аналогічних правовідносин, викладених у рішеннях Дніпропетровського окружного адміністративного суду, Запорізького окружного адміністративного суду, Харківського окружного адміністративного суду, то вони не можуть бути враховані судом, оскільки в силу приписів частини п`ятої статті 242 КАС України враховуються висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду, а не у рішеннях судів першої інстанції.

Між тим, суд додатково звертає увагу представника позивача на Постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 01.10.2025р. у справі № 520/8558/25, а також Постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 23.01.2026р. №613/1167/25, в яких суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції, аналогічних до наведених судом вище, у подібних правовідносинах.

Що стосується посилань на те, що у відповідній інформаційній системі позивач зазначений як порушник військового обліку, то слід брати до уваги, що відповідно до ч. 8 статті 5 Закону України від 16.03.2016 № 1951-VІІІ «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» (далі Закон України № 1951-VІІІ) органами ведення Реєстру є районні (об`єднані районні), міські (районні у місті, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, Центральне управління Служби безпеки України та регіональні органи Служби безпеки України, відповідні підрозділи розвідувальних органів України.

Згідно з ч. 8 статті 5 Закону України № 1951-VІІІ органи ведення Реєстру забезпечують ведення Реєстру та актуалізацію його бази даних.

Частиною 1 статті 14 Закону України № 1951-VІІІ встановлено, наступне: 1) внесення запису про призовників, військовозобов`язаних та резервістів до бази даних Реєстру для взяття на облік або при відновленні на військовому обліку з перевіркою відповідності персональних та службових даних призовників, військовозобов`язаних та резервістів існуючим обліковим даним; 2) внесення змін до персональних та службових даних призовників, військовозобов`язаних, резервістів на підставі відомостей органів виконавчої влади, інших державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, закладів освіти незалежно від підпорядкування і форми власності, а також відомостей, що подаються органу ведення Реєстру призовниками, військовозобов`язаними, резервістами; 3) знищення повторного запису Реєстру в разі його виявлення.

Частиною 3 статті 14 Закону України № 1951-VІІІ визначено, що актуалізація бази даних Реєстру здійснюється на підставі відомостей, що вносяться органами ведення Реєстру, а також шляхом електронної інформаційної взаємодії (обміну відомостями) між Реєстром та інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи, передбачені цією частиною.

Згідно п. 9 розділу ІІІ Порядку ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 28.03.2022 № 94 (далі Порядок № 94) виправлення недостовірних відомостей Реєстру, а також включення (не включення) до Реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, у тому числі осіб, звільнених з військової служби, які мають право на пенсію, здійснюється за результатами розгляду їхньої мотивованої заяви із зазначенням підстав, передбачених законодавством, яка подається до органів ведення Реєстру.

Пунктом 4 Порядку оформлення (створення) та видачі військово-облікового документа для призовників, військовозобов`язаних та резервістів № 559 передбачено, що у разі невідповідності відомостей, зазначених у посвідченні призовника, тимчасовому посвідченні військовозобов`язаного, військовому квитку осіб рядового, сержантського і старшинського складу та військовому квитку офіцера запасу, відомостям, що містяться у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів, громадянин України для внесення відповідних змін у паперовій формі повинен звернутися до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Порядком ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 28.03.2022 № 94 ( п. 12 розділу III «Відомості, що вносяться до Реєстру», передбачено, що отримання призовником, військовозобов`язаним та резервістом інформації про своє включення (не включення) до Реєстру та відомості про себе, внесені до Реєстру, здійснюється після особистого звернення та письмового запиту (в якому вказується прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), місце проживання (місце перебування) і реквізити документа, що посвідчує особу, яка подає запит) до органу ведення Реєстру або в електронному вигляді через Єдиний державний веб-портал електронних послуг, що забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері цифровізації.

Відповідно до відкритої інформації, яка міститься на офіційному веб-сайті Міністерства оборони України, застосунок Резерв+ надає можливість оперативного оновлення даних та доступу до інформації у реєстрі Оберіг.

При цьому, відповідно до статті 14-1 Закону України № 1951-VІІІ електронний кабінет - це персональний кабінет (захищений відокремлений веб-сервіс), за допомогою якого призовнику, військовозобов`язаному, резервісту, який пройшов електронну ідентифікацію, надається доступ до інформації про його персональні та службові дані, а також до послуг. Електронна ідентифікація особи здійснюється з використанням кваліфікованого електронного підпису чи інших засобів електронної ідентифікації, які дають змогу однозначно встановити особу.

Вказаний кабінет реалізовано у форматі застосунку Резерв+.

Судом встановлено на підставі витягу з застосунку Резерв+, що позивач перебуває на обліку як військовозобов`язаний та в реєстрі містяться відомості про порушення правил військового обліку.

Як вказувалося вище, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки з метою виконання покладених на них завдань звертаються в установленому законом порядку до органів Національної поліції щодо доставлення до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки осіб, які вчинили адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210, 210-1 КУпАП (порушення військовозобов`язаними чи призовниками законодавства про військовий обов`язок і військову службу; порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію) з метою складення протоколів про адміністративні правопорушення.

При цьому територіальні центри комплектування та соціальної підтримки не ведуть бази розшуку органів поліції, зокрема не наповнюють відомостями базу даних розшуку Департаменту патрульної поліції управління патрульної поліції в Харківській області ІТС «Інформаційний портал Національної поліції України», не вносять та не виключають до них відомості.

Суд зазначає, що норми пункту 56 Порядку №1487 містять поняття «адміністративне затримання та доставлення призовників»; норми пункту 9 Положення №154 містять поняття «доставлення до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки осіб, які вчинили адміністративні правопорушення». А за статтею 259 КУпАП, яка має назву «Доставлення порушника», з метою складення протоколу про адміністративне правопорушення в разі неможливості скласти його на місці вчинення правопорушення, якщо складення протоколу є обов`язковим, порушника може бути доставлено в поліцію, в підрозділ Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, до органу Державної прикордонної служби України, штабу громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону чи громадського пункту з охорони громадського порядку поліцейським, посадовою особою Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, військовослужбовцем чи працівником Державної прикордонної служби України або членом громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону, а при порушенні законодавства про державну таємницю або порушенні військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України, правил військового обліку, законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію - до органів Служби безпеки України її співробітником.

В свою чергу, за правилами статті 262 КУпАП органи (посадові особи) Національної поліції правомочні здійснювати адміністративне затримання, зокрема, при порушенні призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, порушенні законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Разом з тим, надані представником позивача докази підтверджують відсутність підстав у ІНФОРМАЦІЯ_4 для надіслання відповідного звернення до органів Національної поліції, оскільки за ними вбачається, що ОСОБА_1 перебував на військовому обліку за місцем своєї реєстрації на момент формування такого звернення, що відповідачем не лише не спростовано, а і фактично підтверджено у листі від 02.01.2026р. № 11/396, зміст якого судом приведено вище.

Зазначені обставини виключали можливість звернення до органів Національної поліції України щодо затримання позивача для складання протоколу, а тому дії з направлення такого звернення слід визнати протиправними.

Суд ураховує, що відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд вважає, що відповідачем в цій справі в повній мірі належними та допустимими доказами не доведено законність своїх дій щодо звернення до органів поліції як про особу, що допустила порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Таким чином, зважаючи на встановлені у справі обставини, з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є частково обгрунтованими.

Що стосується позовних вимог про зобов`язання відповідача виправити недостовірні відомості у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів, шляхом виключення відомостей щодо порушення правил військового обліку та записів про оголошення у розшук та звернення до органів Національної поліції про доставку до ТЦК та СП відносно ОСОБА_1 , вони задоволенню не підлягають.

Як зазначалося вище, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки не ведуть бази розшуку органів поліції, зокрема не наповнюють відомостями базу даних розшуку Департаменту патрульної поліції управління патрульної поліції в Харківській області ІТС «Інформаційний портал Національної поліції України», не вносять та не виключають до них відомості. Доказів того, що позивач звертався до органів Національної поліції України з вимогою про виключення відповідних відомостей судом з матеріалів справи не вбачається, з огляду на що не вбачається виникнення спірних правовідносин між позивачем та зазначеним суб`єктом.

Крім того, зазначені позовні вимоги фактично дублюють позовні вимоги про зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_7 направити до органів Національної поліції повідомлення про відсутність підстав для адміністративного затримання та доставлення ОСОБА_1 .

Тож, обираючи належні до задоволення позовні вимоги, суд ураховує компетенцію відповідача та необхідність належного та ефективного захисту прав позивача у спірних правовідносинах, які склалися між ним та ІНФОРМАЦІЯ_4 .

При прийнятті рішення у даній справі суд врахував позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки інших аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), Проніна проти України (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Із врахуванням такого підходу Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, суд вважає, що ключові аргументи сторін отримали достатню оцінку. Інші доводи висновків суду не спростовують.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 19, 205, 229, 241-247, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 , які полягають у внесенні до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомостей про порушення правил військового обліку та записів про оголошення у розшук та звернення до органів Національної поліції про доставку до ІНФОРМАЦІЯ_2 відносно ОСОБА_1 ;

зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 направити до органів Національної поліції повідомлення про відсутність підстав для адміністративного затримання та доставлення ОСОБА_1 .

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) судові витрати зі сплати судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 484,48,00 грн. (чотириста вісімдесят чотири гривні, 48 коп.).

Решту судових витрат залишити за позивачем.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Д.В. Григоров