Справа № 480/1675/25
Суддя: І.Г. Шевченко
Дата ухвалення: 2026-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2026 р. Справа № 480/1675/25

Сумський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Шевченко І.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі - відповідач, ГУ ПФУ в Дніпропетровській області), в якій просила:

1) визнати протиправним та скасувати рішення про відмову в призначенні пенсії від 24.01.2025 № 92, прийняте Відділом призначення пенсій Управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг ГУ ПФУ в Дніпропетровській області про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком,

2) зобов`язати ГУ ПФУ в Дніпропетровській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , що враховується для призначення пенсії, при обчисленні стажу для призначення пенсії за віком, період її роботи кухаркою у аграрно-пайовому об`єднані «Терн» (з 04.07.1997 р. в Товаристві з обмеженою відповідальністю агрофірма «Терн») з 28 квітня 1993 року по 1998 рік.

Свої вимоги мотивувала тим, що оскаржуваним рішенням протиправно відмовлено їй у призначенні пенсії та не враховано до страхового стажу спірний період роботи, оскільки основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Ухвалою суду від 07.03.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Крім того, вказаною ухвалою витребувано додаткові докази у справі у відповідача, які останнім на виконання вимог ухвали суду не було надано.

При цьому відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому представник заперечував проти вимог. Вказав, що для підтвердження стажу роботи, позивачем надано довідки від 15.10.2024 № 1549 та від 17.01.2025 № 101. При дослідженні вищезазначених архівних довідок встановлено, що в довідка не повно зазначено ім`я та по-батькові, також зазначено прізвище ОСОБА_2 а в свідоцтві про розірвання шлюбу ОСОБА_3 , отже, немає можливості зарахувати період роботи з 1993 по 1998.

Дослідивши наявні матеріали справи, заяви по суті справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи та об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , після досягнення 60 років, а саме 17.01.2025, звернулася до територіального органу ПФУ із заявою про призначення їй пенсії, що була розглянута ГУ ПФУ в Дніпропетровській області за принципом екстериторіальності, рішенням якого від 24.01.2025 №92 ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком відповідно до ст.26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV у зв`язку з відсутністю страхового стажу.

Зокрема, вказано, що за результатами розгляду документів, доданих до заяви встановлено, що до страхового стажу не зараховано:

періоди роботи з 1993 по 1998, оскільки в довідках від 15.10.2024 №1549, від 17.01.2025 №101 зазначене неповне ім`я, по батькові. Також зазначене прізвище ОСОБА_2 , а в свідоцтві про розірвання шлюбу - ОСОБА_3 ;

період з 07.02.2002 по 27.09.2005, оскільки відсутня сплата страхових внесків згідно з індивідуальними відомостями про застраховану особу Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до п.26 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів від 12 серпня 1993 року № 637 за відсутності трудової книжки, або відповідних записів у ній, якщо ім`я, по батькові та прізвище, які зазначені в документі, що підтверджує трудовий стаж, не збігаються з ім`ям, по батькові або прізвищем особи за паспортом або свідоцтвом про народження, факт приналежності цього документа даній особі може бути встановлено у судовому порядку.

При цьому, у рішенні також вказано, що страховий стаж ОСОБА_1 становить 26 років 6 місяців та 22 дні за необхідних 31 рік (а.с.8).

Не погоджуючись з цим рішенням в частині не зарахування позивачу стажу роботи у період з 1993 року до 1998 року, позивач звернулася до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам, суд вказує наступне.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України (пункт 6 частини 1 статті 92 Конституції України).

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування №1058-IV від 09.07.2003 (далі - Закон №1058).

Відповідно до частини 1 статті 26 Закону №1058-ІV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року.

Суд встановив, що позивач досягла 60-річного віку ІНФОРМАЦІЯ_3 . Таким чином, для призначення позивачу пенсії за віком після набуття нею встановленого законом 60-річного віку, її загальний страхований стаж повинен був становити не менше 31 року.

З копії трудової книжки позивача, заповненої вперше на прізвище ОСОБА_4 (зміненому у подальшому згідно свідоцтва по шлюб на " ОСОБА_5 " (запис здійснено російською мовою) від 08.08.1984 серії НОМЕР_2 (а.с.17) судом згідно записів №№9,10 встановлено, що 28.04.1993 позивач розпочала працювати в Аграрно-пайовому об`єднанні "Терн" на посаді кухарки (згідно рішення правління Аграрно-пайового об`єднання "Терн" від 28.04.1993), а 23.05.2001 була звільнена з роботи згідно п.1 ст.40 КЗпП України (скорочення штату) (згідно розпорядження від 23.05.2001 №68).

Згідно архівної довідки комунальної установи "Недригайлівський трудовий архів" про реорганізацію ТОВ Агрофірма "Терн" від 15.10.2024 №1547 (а.с.14), судом встановлено, що 31 січня 1993 року - колгосп « ім. Чапаєва » реорганізовано в аграрно - пайове об`єднання «Терн» (протокол № 1 від 30.01.1993 року), 04 квітня 1997 року - АПО «Терн» реорганізовано в Товариство з обмеженою відповідальністю агрофірма «Терн» (Свідоцтво №84 про державну реєстрацію від 11.04.1997 року (видане Недригайлівською районною державною адміністрацією). Кожне з наступних підприємств було правонаступником попереднього.

Тобто у спірний період з 28.04.1993 до 23.05.2001 позивач працювала в Аграрно-пайовому об`єднанні "Терн" (у подальшому з 04.04.1997 - Товариство з обмеженою відповідальністю Агрофірма "Терн") на посаді кухарки.

Як вбачається з оскаржуваного рішення від 24.01.2025 (а.с.8), період роботи позивача з 1993 року до 1998 року не зарахований позивачу до страхового стажу, оскільки в довідках від 15.10.2024 №1549, від 17.01.2025 №101 зазначене неповне ім`я, по батькові. Також зазначене прізвище ОСОБА_2 , а в свідоцтві про розірвання шлюбу - ОСОБА_3 . При цьому вказано, що Відповідно до п.26 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів від 12 серпня 1993 року № 637 за відсутності трудової книжки, або відповідних записів у ній, якщо ім`я, по батькові та прізвище, які зазначені в документі, що підтверджує трудовий стаж, не збігаються з ім`ям, по батькові або прізвищем особи за паспортом або свідоцтвом про народження, факт приналежності цього документа даній особі може бути встановлено у судовому порядку. в довідках від 15.10.2024 №1549, від 17.01.2025 №101 зазначене неповне ім`я, по батькові. Також зазначене прізвище ОСОБА_2 , а в свідоцтві про розірвання шлюбу - ОСОБА_3 . При цьому вказано, що Відповідно до п.26 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів від 12 серпня 1993 року № 637 за відсутності трудової книжки, або відповідних записів у ній, якщо ім`я, по батькові та прізвище, які зазначені в документі, що підтверджує трудовий стаж, не збігаються з ім`ям, по батькові або прізвищем особи за паспортом або свідоцтвом про народження, факт приналежності цього документа даній особі може бути встановлено у судовому порядку.

Однак суд не може погодитися з такими доводами ГУ ПФУ в Дніпропетровській області з огляду на наступне.

За приписами статті 8 Закону №1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж. Обсяг страхового стажу (стажу роботи) є одним із основних чинників для визначення розміру пенсійних виплат.

За змістом частини першої ст. 1 Закону №1058 термін страховий стаж визначений як період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески, а страховий стаж у солідарній системі визначений частиною першою статті 24 Закону як період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Страховий стаж обчислюється в місяцях. (ч.ч.2,3 ст. 24 Закону №1058-IV).

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (абз.1 ч. 4 ст. 24 Закону №1058-IV).

У відповідності до статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення №1788-ХІІ від 05.11.1991 (далі - Закон №1788-ХІІ) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

За правилами п.п.1,20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі Порядок від 12.08.1993 №637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами (п.1). У тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (п.20).

Згідно із п.3 Порядку від 12.08.1993 №637 за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Тобто основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. І лише у разі її відсутності, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці в і д с у т н і необхідні з а п и с и або містяться неправильні чи неточні записи п р о п е р і о д и роботи, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, зокрема, уточнюючих довідок підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 07.03.2018 у справі № 233/2084/17, від 16.05.2019 у справі № 161/17658/16-а, від 27.02.2020 у справі №577/2688/17, від 31.03.2020 у справі №446/656/17, від 21.05.2020 у справі №550/927/17.

На момент внесення записів за спірний період діяла Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах та організаціях, затверджена постановою Державного Комітету СРСР з праці та соціальних питань від 20 червня 1974 року №162 (далі - Інструкція №162).

Відповідно до пункту 2.3 Інструкції № 162 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилами чорного, синього або фіолетового кольорів.

У разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення на іншу постійну роботу, про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується адміністрацією того підприємства, де було зроблено відповідний запис. Адміністрація за новим місцем роботи зобов`язана надати працівнику в цьому необхідну допомогу (пункт 2.5. Інструкції № 162).

Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка (п.2.11 Інструкції № 162).

Аналогічні за змістом положення містить також Інструкція про порядок ведення трудових книжок працівників, затверджена наказом Міністерством праці України, Міністерством юстиції України, Міністерством соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58 (далі Інструкції № 58).

Також відповідно до приписів Інструкції № 162 та п. 13 Інструкції № 58 зміна записів у трудових книжках про прізвище, ім`я, по батькові і дату народження виконується власником або уповноваженим ним органом за останнім місцем роботи на підставі документів (паспорта, свідоцтва про народження, про шлюб, про розірвання шлюбу, про зміну прізвища, ім`я та по батькові тощо) і з посиланням на номер і дату цих документів. Зазначені зміни вносяться на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Однією рискою закреслюється, наприклад, колишнє прізвище або ім`я, по батькові, дата народження і записуються нові дані з посиланням на відповідні документи на внутрішньому боці обкладинки і завіряються підписом керівника підприємства або печаткою відділу кадрів.

Аналіз вказаних норм свідчить, що законодавством чітко визначено порядок організації ведення, обліку, зберігання і видачу трудових книжок працівників, а також встановлено відповідальність за порушення такого порядку.

Всі записи, які мають відношення до трудової діяльності працівника та вносяться до трудової книжки, можуть бути внесені вичерпним колом осіб, насамперед керівником підприємства, установи, організації в порядку, строк та спосіб, передбачений відповідним законодавством.

Самостійне внесення працівником відомостей щодо своєї трудової діяльності, а також внесення виправлень у разі неправильного або неточного запису не передбачено.

Таким чином, позивач, як особа на яку не покладено обов`язку щодо організації ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок не може нести відповідальність за неправильність, неточність або неповноту внесених до його трудової книжки відомостей, а тому невірне заповнення трудової книжки не може бути підставою для прийняття органом Пенсійного фонду України рішення про не зарахування спеціального стажу, результатом чого стало обмеження належного соціального захисту громадянина.

Поряд з цим, у постанові від 02 грудня 2021 року у справі №263/9464/16-а Верховний Суд наголосив, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Лише за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній орган Пенсійного Фонду має право обчислити трудовий стаж на підставі даних, наявних в реєстрі застрахованих осіб державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також інших первинних документів (довідок, виписок із наказів, особових рахунків і відомостей на видачу заробітної плати, посвідчень, характеристик, письмових трудових договорів та угод з відмітками про їх виконання, та ін.).

Натомість у цій справі матеріалами справи підтверджено, що трудова книжка позивача м і с т и т ь з а п и с и про п е р і о д роботи позивача, в книжці є посилання на підставу внесення таких записів з зазначенням номера та дати розпорядження та рішення правління АПО "Терн", записи не містять виправлень, підчисток.

При цьому допущені помилки в архівних довідках Комунальної установи "Недригайлівський трудовий архів" від 15.10.2024 №1549 та від 17.01.2025 №101, ч и у книзі розрахунку по оплаті праці, на підставі якої видані такі довідці, в частині написання прізвища позивача жодним чином не впливає на записи в трудовій книжці, не спростовує їх, не свідчить про неналежність трудової книжки НОМЕР_2 , виписаної 08.08.1984.

При цьому на виконання приписів Інструкції № 162 та п. 13 Інструкції № 58 щодо зміни прізвища позивача, записи були виконані власником або уповноваженим ним органом на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки на підставі свідоцтв про шлюб та звірені підписами таких уповноважених осіб та печатками (а.с.17).

Посилання представника відповідача в оскаржуваному рішенні на п.26 Порядку від 12.08.1993 №637 суд також не приймає до уваги, оскільки відповідно до вказаного пункту якщо ім`я, по батькові та прізвище, які зазначені в документі, що підтверджує трудовий стаж, не збігаються з ім`ям, по батькові або прізвищем особи за паспортом або свідоцтвом про народження, факт приналежності цього документа даній особі може бути встановлено у судовому порядку.

Тобто у цьому випадку необхідність встановлення в судовому порядку факту приналежності трудової книжки даній особі виникає саме у випадку якщо ім`я, по батькові та прізвище, які зазначені в документі, що підтверджує трудовий стаж, не збігаються з ім`ям, по батькові або прізвищем особи за паспортом або свідоцтвом про народження (а не архівними довідками, на які посилається відповідач).

Згідно паспорту позивача по-батькові в паспортних даних вказується саме " ОСОБА_4 " (а.с.7), так само як і у трудовій книжці позивача " ОСОБА_4 " (до зміни прізвища (а.с.17).

Також суд звертає увагу, що підставою для призначення пенсії є наявність страхового стажу необхідного розміру, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Відповідачем не враховано, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці. Тим паче, що недоліків в оформленні трудової книжки позивача судом встановлено не було.

Крім того, суд наголошує, що територіальний орган Пенсійного фонду, як орган державної влади, був непослідовним в частині зарахування періодів роботи позивача до її страхового стажу.

Зокрема, в оскаржуваному рішенні відповідач визначає період, у зарахуванні якого він відмовив позивачу - з 1993 року до 1998 року. Втім з форми РС-право судом встановлено, що частину спірного періоду у Аграрно-пайовому об`єднанні "Терн" відповідачем таки було зараховано до страхового стажу, зокрема, періоди 01.02.1999-30.11.19999, 01.02.2000-31.10.2000, 01.02.2001-28.02.2001 (а.с.15).

Суд відповідно до ч.ч.1,2 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України, керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

У відповідності до частини третьої статті 23 Загальної Декларації прав людини та пункту 4 частини першої Європейської Соціальної хартії, кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

За юридичною позицією Конституційного Суду України верховенство права - це панування права в суспільстві; верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо; всі ці елементи права об`єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України; справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права; у сфері реалізації права справедливість проявляється, зокрема, у рівності всіх перед законом, цілях законодавця і засобах, що обираються для їх досягнення (підпункт 4.1 пункту 4 мотивувальної частини Рішення від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004).

Конституційний Суд України в абзаці другому пункту 4 мотивувальної частини Рішення від 11 жовтня 2005 року №8-рп/2005 зазначив, що діяльність правотворчих і правозастосовчих органів держави має здійснюватися за принципами справедливості, гуманізму, верховенства і прямої дії норм Конституції України, а повноваження - у встановлених Основним Законом України межах і відповідно до законів.

Конституційний Суд України у Рішенні від 29 червня 2010 року № 17-рп/2010 вказав, що одним із елементів конституційного принципу верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями; обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної (абзац третій підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини).

У Доповіді Верховенство права, яка схвалена Європейською Комісією За демократію через право (Венеціанською Комісією) на 86-му пленарному засіданні (25-26 березня 2011 року), наголошено, що принцип правової визначеності є ключовим у питанні довіри до судової системи і верховенства права; держава зобов`язана дотримуватися та застосовувати у прогнозований і послідовний спосіб ті закони, які вона ввела в дію (пункт 44); правова визначеність передбачає, що норми права повинні бути зрозумілими і точними, а також спрямованими на забезпечення постійної прогнозованості ситуацій і правових відносин (пункт 46); парламентові не може бути дозволено зневажати основоположні права людини внаслідок ухвалення нечітких законів (пункт 47); правова визначеність означає також, що необхідно у цілому дотримуватися зобов`язань або обіцянок, які взяла на себе держава перед людьми (поняття законних очікувань) (пункт 48).

Своєю невизначеністю, враховуючи частину періоду роботи позивача в Аграрно-пайовому об`єднанні "Терн", зокрема, періоди 01.02.1999-30.11.19999, 01.02.2000-31.10.2000, 01.02.2001-28.02.2001 (а.с.15) до страхового стажу позивача, втім відмовляючи позивачу оскаржуваним рішенням у зарахуванні до страхового стажу періоду з 1993-1998роки, відповідачем було порушено принцип юридичної визначеності, як складової частини поняття верховенства права.

Враховуючи встановлені судом обставини у справі та досліджені докази суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення в частині не зарахування до страхового стажу позивача періоду роботи з 28.04.1993 до 31.12.1998 в Аграрно-пайовому об`єднанні "Терн" (у подальшому з 04.04.1997 - Товариство з обмеженою відповідальністю Агрофірма "Терн") на посаді кухарки не може відповідати критеріям правомірності, визначених в ч.2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, у зв`язку з чим, враховуючи приписи статті 9 КАС України, вважає необхідним визнати таке рішення про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком в частині не зарахування до її страхового стажу періоду роботи з 1993 року до 1998 року протиправним та скасувати, та зобов`язати ГУ ПФУ в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії від 17.01.2025, зарахувавши до страхового стажу ОСОБА_1 період її роботи з 28.04.1993 до 31.12.1998 в Аграрно-пайовому об`єднанні "Терн" (у подальшому з 04.04.1997 - Товариство з обмеженою відповідальністю Агрофірма "Терн") на посаді кухарки.

Відповідно до ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи вказане, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача з ГУ ПФУ в Сумській області за рахунок його бюджетних асигнувань в рахунок повернення суму судового збору в розмірі 1211,20грн., сплачених позивачем за подання позовної заяви згідно платіжної інструкції від 25.02.2026 (а.с.6).

Керуючись ст.ст. 90, 241, 242, 243, 244, 245, 246, 250, 255, 295, 297, п.15.5 Розділу VІІ Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул. Набережна Перемоги, буд.26,м. Дніпро,Дніпропетровська область, 49094, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 24.01.2025 №92 в частині не зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи з 28.04.1993 до 31.12.1998 в Аграрно-пайовому об`єднанні "Терн" (у подальшому з 04.04.1997 - Товариство з обмеженою відповідальністю Агрофірма "Терн") на посаді кухарки.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії від 17.01.2025, зарахувавши до страхового стажу ОСОБА_1 період її роботи з 28.04.1993 до 31.12.1998 в Аграрно-пайовому об`єднанні "Терн" (у подальшому з 04.04.1997 - Товариство з обмеженою відповідальністю Агрофірма "Терн") на посаді кухарки.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області в рахунок повернення сплачений при подачі позову до суду судовий збір у розмірі 1211грн.20коп.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 23.02.2026.

Суддя І.Г. Шевченко