Справа № 320/886/26
Суддя: Діска А.Б.
Дата ухвалення: 2026-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову в забезпеченні позову

23 лютого 2026 року № 320/886/26

Суддя Київського окружного адміністративного суду Діска А. Б., розглянувши клопотання про забезпечення позову в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Броварського ВДВС у Броварському районі Київської області ЦМУМЮ (м. Київ), про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, скасування постанов,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду через свого представника - адвоката Потьомкіна Володимира Олександровича звернулась ОСОБА_1 із позовом до Броварського ВДВС у Броварському районі Київської області ЦМУМЮ (м. Київ), в якому просить:

1. Визнати протиправними дії (бездіяльність) та зобов`язати Броварський ВДВС у Броварському районі Київської області ЦМУМЮ (м. Київ):

- закінчити виконавче провадження ВП НОМЕР_1;

- закінчити виконавче провадження ВП НОМЕР_2;

- припинити чинність арештів, накладених в ході виконавчого провадження ВП НОМЕР_1;

- припинити чинність арештів, накладених в ході виконавчого провадження ВП НОМЕР_2;

- виключити відомості з Єдиного реєстру боржників щодо ОСОБА_1 ,

- виключити записи з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна внесених на підставі постанови ВП № НОМЕР_1 про арешт майна боржника від 02.10.2024;

- скасувати арешти накладені на підставі постанови про арешт майна боржника ВП НОМЕР_1 від 02.10.2024;

- скасувати арешти накладені на підставі постанови про арешт коштів боржника ВП НОМЕР_1 від 02.10.2024;

- скасувати постанову ВП НОМЕР_1 про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 02.10.2024;

- скасувати постанову ВП № НОМЕР_2 про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 02.10.2024;

- повернути виконавчий збір у сумі - 2 016,84 грн., витрати виконавчого провадження у сумі - 116,82 грн., стягнутий по ВП НОМЕР_3.

Ухвалою суду позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалами суду від 09.01.2026, 21.01.2026 та 27.01.2026 заяви позивача про забезпечення позову були повернуті позивачу без розгляду.

19.02.2026 представником позивача було подано до суду заяву про забезпечення позову шляхом зупинення вчинення примусових дій по виконавчих провадженнях ВП НОМЕР_1 та ВП НОМЕР_2 до вирішення даного спору по суті.

Вказана заява мотивована тим, що державним виконавцем вчиняються активні дії по виконавчих провадженнях № НОМЕР_1, № НОМЕР_2 щодо стягнення виконавчого збору та витрат виконавчих проваджень за основним виконавчим провадженням ВП № НОМЕР_3. У зв`язку з тим, що зазначені виконавчі провадження перебувають у стадії примусового виконання, існує ризик їх примусового виконання шляхом стягнення коштів з позивача та/або стягнути на його користь майно.

Представник позивача вказує, що однією із причин, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, може бути припущення особи щодо обставин, що несуть загрозу невиконання або утруднення виконання можливого рішення. Даний спосіб забезпечення позову дозволяє належним чином позивачу захистити свої майнові інтереси та захистити предмет спору, а примусове виконання оскаржуваних постанов та виконавчих проваджень, які наразі активні, утворює лише факт подвійного стягнення коштів з боржника.

Відповідно до частини першої статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Відтак, розгляд заяви про забезпечення позову розглянуто судом без повідомлення учасників справи.

Перевіривши доводи заяви про забезпечення позову письмовими доказами, суд дійшов висновку, що така заява не підлягає задоволенню з наступних мотивів і підстав.

Відповідно до частин першої, другої статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Отже, суд може забезпечити позов лише за наявності однієї з двох підстав, а саме: ускладнення або неможливість виконання рішення суду чи відновлення порушених прав позивача внаслідок невжиття заходів забезпечення позову та очевидна протиправність рішення, яким порушуються права, свободи та інтереси особи, що звернулась до суду.

Водночас, згідно з частиною першою статті 151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Частиною другою цієї статті визначено, що суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Обов`язок доведення підстав для вжиття заходів забезпечення позову покладається на заявника (п. 3 ч.1 ст.152 КАС України).

Забезпечення позову має на меті гарантування виконання рішення суду у випадку задоволення позову за існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі. Застосовуючи заходи забезпечення позову, суд має встановити зв`язок між конкретним заходом забезпечення позову і предметом спору, а також встановити, що певний захід забезпечення позову відповідає обраному способу судового захисту, спроможний забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Верховний Суд 06.02.2019 у справі № 826/13306/18 зазначив: обґрунтовуючи клопотання про забезпечення позову щодо "очевидності" ознак протиправної бездіяльності відповідача та порушення прав позивача, то попри те, що такі ознаки не мають окреслених меж, йдеться насамперед про їх "якість": вони повинні свідчити про протиправність оскаржуваної бездіяльності поза обґрунтованим сумнівом. Суд, який застосовує заходи забезпечення позову з підстав очевидності ознак протиправності оскарженого рішення, на основі наявних у справі доказів, повинен бути переконаний, що рішення явно суперечить вимогам закону за критеріями, передбаченими ч. 2 ст. 2 КАС України, порушує права, свободи або інтереси позивача і вжиття заходів забезпечення позову є способом запобігання істотним та реальним негативним наслідкам цього порушення. Твердження про "очевидність" порушення до розгляду справи по суті є висновком, що свідчить про правову позицію суду наперед. Тому застосування заходів забезпечення позову з цієї підстави допускається у виключних випадках.

Великою Палатою Верховного Суду у рішенні від 28.03.2018 у справі № 800/521/17 (ЄДРСР 73082059) зазначено, що позов не може бути забезпечено таким способом, що фактично підмінює собою судове рішення у справі та вирішує позовні вимоги до розгляду справи по суті.

Відповідно до частини 2 статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову.

Інститут забезпечення адміністративного позову є механізмом, який покликаний гарантувати, у суворій відповідності до закону та за наявності безумовних фактичних підстав, виконання майбутнього рішення суду або/та ефективний захист позивача, що неможливий без негайного втручання суду. Заходи забезпечення мають бути вжиті лише у межах позовних вимог, адекватних та співмірних з позовними вимогами.

Суд повинен враховувати співвідношення прав та інтересу, про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб, бо забезпечення позову сукупність процесуальних дій, що гарантують виконання судового рішення у разі задоволення позовних вимог. Заходи забезпечення позову вживаються судом з метою захисту прав та інтересів позивача на час розгляду справи та не можуть вирішувати спірні правовідносини по суті.

Поважними підставами забезпечення позову є існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача, за захистом яких він звернувся до суду, до ухвалення рішення в адміністративній справі.

Обов`язковою умовою застосування заходів забезпечення позову є достатнє обґрунтування того, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

У заяві про забезпечення позову представник позивача вказує, що 02.10.2024 державним виконавцем відкриті виконавчі провадження з виконання постанови № НОМЕР_3, виданої 08.06.2023 та ним вчиняються активні дії щодо стягнення з позивачки коштів у примусовому порядку.

Водночас, представником позивача не надано до суду жодного доказу на підтвердження вчинення відповідачем активних дій щодо виконання виконавчих проваджень № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2.

Обґрунтування заяви про забезпечення позову ґрунтується на припущеннях позивача щодо можливого виконання спірних постанов та подальших негативних для позивача наслідків у вигляді необхідності сплати виконавчого збору та мінімальних витрат виконавчого провадження до ухвалення судом рішення в цій справі.

Інших обставин існування небезпеки порушення прав позивачки або очевидної протиправності рішень відповідача, обґрунтованих відповідними доказами, позивачем не зазначено.

Суд зазначає, що забезпеченню позову має передувати виникнення між сторонами спору та наявність реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Суд зазначає, що сама ж лише незгода позивача (заявника) із діями (рішеннями) суб`єкта владних повноважень та звернення до суду з позовом ще не є достатньою підставою для застосування судом заходів забезпечення позову.

При цьому, суд звертає увагу, що у даному випадку така обов`язкова умова для забезпечення адміністративного позову, як "наявність очевидних ознак протиправності оскаржуваного рішення", може бути виявлена судом тільки на підставі з`ясування фактичних обставин справи, а також оцінки належності, допустимості і достовірності як кожного доказу окремо, так і достатності та взаємного зв`язку наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності.

Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги те, що матеріали заяви про забезпечення позову не свідчать про очевидність протиправності рішень (дій), наявність небезпеки заподіяння істотної шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, суд дійшов до висновку, що заява про забезпечення позову є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 150, 151, 154, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

у х в а л и в:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Шостого апеляційного адміністративного суду в п`ятнадцятиденний строк з дня складання ухвали.

Суддя Діска А.Б.