Справа № 420/39785/24
Суддя: Вербицька Н.В.
Дата ухвалення: 2026-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2026 р.м. ОдесаСправа № 420/39785/24

Перша інстанція: суддя Єфіменко К.С.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Вербицької Н.В.,

суддів Джабурії О.В.,

- Кравченка К.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 08 січня 2026 року, прийняту у порядку судового контролю у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) Державної прикордонної служби України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2025 року, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 05 травня 2025 року, серед іншого, зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 (Військова частина НОМЕР_1 ) Державної прикордонної служби України здійснити перерахунок та доплату ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористану щорічну основну відпустку за 2022, 2023 роки з включенням до складу місячного грошового забезпечення для її нарахування додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2025 року зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 (Військова частина НОМЕР_1 ) Державної прикордонної служби України протягом одного місяця з дня отримання копії ухвали подати звіт про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду по справі №420/39785/24 від 10 лютого 2025 року з детальним розрахунком грошової компенсації за невикористану щорічну основну відпустку за 2022, 2023 роки.

03 грудня 2025 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшов звіт Військової частини № НОМЕР_1 про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду по справі №420/39785/24 від 10 лютого 2025 року, в якому зазначено, що позивачу листом від 15.05.2025 №09/Ф-1539/1700 з долученням довідки розрахунку від 14.05.2025 №533 повідомлено про порядок розрахунку грошової компенсації за невикористані дні відпустки.

На виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10.02.2025 у справі № 420/39785/24 під час здійснення перерахунку грошової компенсації включена додаткова винагорода, яка передбачена постановою № 168 у розмірі 0 грн, про що свідчить довідка розрахунок від 14.05.2025 №533.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 08 січня 2026 року відповідачу відмовлено у прийнятті звіту та встановлено новий строк для подання звіту про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду по справі №420/39785/24 від 10 лютого 2025 року - протягом одного місяця з дня отримання ухвали суду.

Не погоджуючись із прийнятою ухвалою, військова частина подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить зазначену ухвалу скасувати та прийняти нову, якою прийняти звіт про виконання рішення суду по цій справі. Зокрема, апелянт зазначає, що ним правомірно відображено розмір додаткової винагороди як « 0», оскільки на цю дату позивач виключений зі списків особового складу та всіх видів забезпечення, позивач не виконував заходів, передбачених постановою 168, та як наслідок виплата винагороди позивачу не проводилась.

Відповідно п.1 ч. 1 ст. 311, ст.312 КАС України, справа розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у прийнятті звіту, суд першої інстанції виходив з того, що рішення відповідачем в повному обсязі не виконано.

Судова колегія погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Згідно зі ст.370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

У частинах першій, другій, третій, четвертій, п`ятій, одинадцятій статті 382-3 КАС України закріплено, що за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень суд постановляє ухвалу про прийняття або відмову у прийнятті звіту, яку може бути оскаржено в апеляційному порядку за правилами частини п`ятої статті 382-1 цього Кодексу.

Суд відмовляє у прийнятті звіту, якщо суб`єктом владних повноважень не наведено обґрунтовані обставини, які ускладнюють виконання судового рішення, або заходи, які вживаються ним для виконання судового рішення, на переконання суду, є недостатніми для своєчасного та повного виконання судового рішення.

Суд також відмовляє у прийнятті звіту, якщо звіт подано без додержання вимог частин другої та/або третьої статті 382-2 цього Кодексу.

У разі постановлення ухвали про відмову у прийнятті звіту суд накладає на керівника суб`єкта владних повноважень штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також додатково може встановити новий строк подання звіту відповідно до частини третьої статті 382-1 цього Кодексу або за власною ініціативою розглянути питання про зміну способу і порядку виконання судового рішення (ч.3 ст. 382-3).

Половина суми штрафу стягується на користь заявника, інша половина - до Державного бюджету України.

Суд за клопотанням суб`єкта владних повноважень може зменшити розмір штрафу або звільнити від його сплати на підставі доказів, що підтверджують здійснення керівником такого суб`єкта владних повноважень дій, які спрямовані на виконання судового рішення та які, на переконання суду, на момент розгляду звіту є достатніми і вичерпними.

Якщо судове рішення стосується здійснення виплат (пенсійних, соціальних тощо), суд може зменшити розмір штрафу або звільнити від його сплати на підставі доказів, які підтверджують відсутність бюджетних асигнувань у суб`єкта владних повноважень та вжиття його керівником всіх необхідних заходів для встановлення таких бюджетних асигнувань, які, на переконання суду, на момент розгляду звіту є достатніми і вичерпними (абз.2 ч.5 ст.382-3 КАС України).

Якщо суд прийняв звіт про виконання судового рішення, але суб`єктом владних повноважень відповідне судове рішення виконано не в повному обсязі, суд одночасно встановлює новий строк для подання звіту відповідно до частини третьої статті 382-1 цього Кодексу.

Як правильно встановлено судом першої інстанції, попри висновки суду та зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та доплату ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористану щорічну основну відпустку за 2022, 2023 роки з включенням до складу місячного грошового забезпечення для її нарахування додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», відповідачем протиправно не здійснено нарахування грошової компенсації за невикористану щорічну основну відпустку за 2022 та 2023 роки.

Отже, відповідачем рішення суду по цій справі не виконано, тому ухвала суду першої інстанції, якою не прийнято звіт відповідача про виконання рішення суду, є обґрунтованою та не підлягає скасуванню.

Щодо доводів апелянта, що він вірно розраховує суму додаткової винагороди як « 0 грн», яка повинна бути включена до суми, з якої обраховується місячне грошове забезпечення позивача, колегія суддів зазначає наступне.

На час нарахування та виплати грошової компенсації невикористаної щорічної відпустки та грошової компенсації невикористаної відпустки як учаснику бойових дій позивача діяла Інструкція про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України № 558.

Пунктом 2 Інструкції 558, передбачено, що «місячне грошове забезпечення - грошове забезпечення, на отримання якого у відповідному місяці має право військовослужбовець згідно із чинним законодавством. Місячне грошове забезпечення складається із: основних видів грошового забезпечення (посадовий оклад, оклад за військовим званням); щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, премія)».

Підпунктом 6 пункту 8 розділу V Інструкції 558 передбачено, що у рік звільнення зі служби військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), зазначеним у пунктах 4, 5 цієї глави, у разі невикористання ними щорічної основної та додаткової відпусток виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, у тому числі військовослужбовцям-жінкам, які мають дітей.

Грошова компенсація за всі невикористані дні відпустки провадиться, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого має військовослужбовець відповідно до чинного законодавства, на день виключення зі списків особового складу органу Держприкордонслужби. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення місячного розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів.

З матеріалів справи вбачається, що починаючи з травня 2022 року позивачу нараховувалась щомісячна додаткова винагорода із розрахунку 30 000 грн.

Крім того, зазначена винагорода нарахована позивачу за повний відпрацьований місяць перед звільненням (листопад 2023 року) у розмірі 30 000 грн та пропорційно відпрацьованим дням у місяці звільнення грудні 2023 року.

Враховуючи викладене, станом на день звільнення зі служби позивач щомісячно отримував додаткову винагороду 30 000 грн.

Отже, саме ця сума додаткової винагороди повинна бути включена відповідачем до складу місячного грошового забезпечення з якого обраховується компенсація днів відпустки позивача під час виконання рішення суду по цій справі, а не « 0», як помилково вважає відповідач.

Оцінюючи викладене в сукупності, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно та у достатньому обсязі встановив обставини справи, і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до ст.316 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвала суду першої інстанції без змін.

Керуючись статтями 248, 256, 311, 316, 382, 328 КАС України, судова колегія

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 08 січня 2026 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий: Н.В.Вербицька

Суддя: О.В.Джабурія

Суддя: К.В.Кравченко