Справа № 160/35442/25
Суддя: Кучма Костянтин Сергійович
Дата ухвалення: 2026-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого - судді Кучми К.С., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,
Позивач звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просить:
- зобов`язати відповідача-2 зарахувати їй до пільгового стажу за Списком №1 період роботи з 12.12.2016 р. по 08.09.2019 р., з 15.09.2019 р. по 26.07.2025 р. та з 29.07.2025 р. по 01.08.2025 р.;
- зобов`язати відповідача-1 призначити та виплатити їй пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 згідно із пунктом 1 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 р. №1058-IV з моменту права на її виникнення з 25.09.2025 року.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.12.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Цією ж ухвалою зобов`язано відповідачів надати належним чином завірені копії пенсійної справи позивача.
Так страховий стаж позивача складає 28 років 11 місяців 26 днів. Пільговий стаж за Списком №1 не визначено. До заяви від 07.10.2025 року позивач долучила: трудову книжку від 30.04.1993 року серії НОМЕР_2 ; диплом від 18.05.1993 року серії НОМЕР_3 за період навчання у професійно-технічному училищі м.Кривий Ріг за професією контролер-касир; довідку від 06.10.2025 року №48 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, видану Комунальним некомерційним підприємством "Криворізька міська лікарня №5" Криворізької міської ради; копії наказів від 25.06.2013 року №183, від 25.06.2018 року №197 та від 23.06.2023 року №146 про результати проведення атестації робочих місць за умовами праці з переліками робочих місць, виробництв, робіт, професій, посад і показників, працівників яким підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення по Списках №1 та №2. За записами трудової книжки позивач працювала: у Комунальному некомерційному підприємстві "Криворізька міська лікарня №5" Криворізької міської ради з 01.03.2016 по 11.12.2016 року в якості рентгенлаборанта флюрографа рентгенологічного відділення; з 12.12.2016 року по 28.02.2020 року в якості рентгенлаборанта рентгенологічного відділення; з 01.03.2020 року по 01.08.2025 року в якості рентгенлаборанта з надання екстреної медичної допомоги рентгенологічного відділення. До пільгового стажу позивача за Списком №1 не зараховано періоди роботи в якості рентгенлаборанта рентгенологічного відділення у Комунальному некомерційному підприємстві "Криворізька міська лікарня №5" Криворізької міської ради. Відповідно до довідки №48 пільговий стаж позивача за Списком №1, визначений підприємством за період роботи з 12.12.2016 року по 01.08.2025 року з урахуванням перебування у відпустках без збереження заробітної плати складає 8 років 7 місяців 12 днів. Зазначена довідка не містить інформації, що посада рентгенлаборанта рентгенологічного відділення відноситься до посад молодших спеціалістів з медичною освітою. Інших документів, підтверджуючих відношення посади рентгенлаборанта рентгенологічного відділення до молодших спеціалістів з медичною освітою та документів про наявність медичної освіти позивачем не надано. На підставі вищевикладеного зарахувати до пільгового стажу позивача за Списком №1 періоди роботи з 12.12.2016 року по 08.09.2019 року, з 15.09.2019 року по 26.07.2025 року та з 29.07.2025 року по 01.08.2025 року та призначити пенсію за нормами п.1 ч.2 ст.114 Закону № 1058-IV немає підстав. За таких обставин, відповідач-2 просить суд відмовити у задоволенні позову повністю.
Відповідачу-1 позов з додатками та зазначена ухвала суду доставлені до його електронного кабінету 12 та 18 грудня 2025 року, що підтверджується відповідними довідками наявними матеріалах справи. Але відзиву на позовну заяву, відповідач-1 до теперішнього часу на адресу суду не надіслав.
Дослідивши матеріали справи, враховуючи позицію позивача, викладену у позовній заяві, позицію відповідача-2, викладену у відзиві на позову, дослідивши письмові докази, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному та об`єктивному розгляді обставин справи, суд встановив наступні обставини справи.
Судом встановлено, що 07.10.2025 року позивач звернулася до Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1.
Листом від 15.10.2025 року "Про розгляд документів пенсійної справи" Головним управлінням ПФУ в Дніпропетровській області зазначено, що за результатами перевірки електронної пенсійної справи позивача, яка відпрацьовувалася за принципом єдиної черги головним спеціалістом Луганської області та головним спеціалістом Одеської області встановлено, що при призначенні пенсії за віком, відповідно до ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" за заявою від 07.10.2025 року, необхідно переглянути зарахування до пільгового стажу по Списку № 1 період роботи з 12.12.2016 року по 01.08.2025 року. Посада рентгенолаборанта, зазначена в довідці від 06.10.2025 року № 48, виданої Комунальним некомерційним підприємством "Криворізька міська лікарня №5" не відповідає постанові КМУ від 24.06.2016 року №461 "Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах" молодші спеціалісти з медичною освітою рентгенівських відділень (кабінетів), а також молодші спеціалісти з медичною освітою, зайняті у відділеннях інтервенційної радіології (рентгенохірургічний блок).
Головне управління ПФУ в Одеській області листом від 30.10.2025 року №1500-0305-9/180123 "Про розгляд документів пенсійної справи" повідомило, що з урахуванням обставин, викладених у листі, управління погоджується щодо необхідності перегляду пільгового стажу по Списку № 1 періоду роботи з 12.12.2016 року по 01.08.2025 року.
Аналізуючи правовідносини, які виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян регулюються Законом України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 р. № 1788-ХІІ та Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 р. № 1058-IV (в редакціях, чинних на момент виникнення спірних правовідносин).
Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне" страхування розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.
Згідно із частиною першою статті 8 вказаного Закону право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.
Частиною першою статті 9 Закону № 1058-IV передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Частиною першою статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" встановлено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (частина друга статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування").
При цьому, згідно із частиною четвертою статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Статтею 114 Закону № 1058-IV врегульовані питання щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників.
Так, в силу частини першої статті 114 Закону № 1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.
Відповідно до п.1 ч.2 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Статтею 62 Закону "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 року № 1788-ХІІ передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637.
Відповідно до пунктів 1-2 Порядку №637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.
Пунктом 3 Порядку № 637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються додаткові докази, зазначені у пункті 3 Порядку №637.
Так, згідно із записами трудової книжки серії НОМЕР_1 , позивач у спірний період працювала:
- з 01.03.2016 р. по 11.12.2016 р. - на посаді рентгенлаборанта флюрографа рентгенологічного відділення (запис №17);
- 12.12.2016 року переведена на посаду рентгенлаборанта рентгенологічного відділення (запис № 18);
- 01.03.2020 року переведено на посаду рентгенлаборанта з надання екстреної допомоги рентгенологічного відділення (запис № 21);
- 01.08.2025 року звільнена за власним бажанням (запис № 22);
- з 02.09.2025 р. по 05.09.2025 р. - на посаді рентгенлаборанта рентгенологічного відділення (запис № 23-24).
Вказана посада, яку займала позивач дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, що передбачена Списком №1 розділ XIX, поз.19 постанови КМУ від 16.01.2003 №36 та постанови КМУ від 24.06.2016 №461.
Постановою КМУ ід 16.01.2003 року №36 затверджено Список № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (далі - Список №1).
Розділом XIX визначено, що до Списку №l віднесено категорію: рентгенолаборанти, y тому числі у рентгеноопераційних, ангіографічних флюорографічних кабінетах.
Відтак, професія позивача належить до Списку №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.
Крім того, відповідачем-2 даний факт не заперечується.
Так, з довідки від 06.10.2025 р. №48, виданою КНП "Криворізька міська лікарня №5" КМР вбачається наступне:
" ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в тому, що вона з 01.03.2016 - згідно із наказом по лікарні №33-к від 01.03.2016 року - прийнята на посаду рентгенолаборанта флюрографа рентгенологічного відділення; з 12.12.2016 року згідно із наказом по лікарні від 09.12.2016 року №175-к переведена на посаду рентгенолаборанта рентгенологічного відділення, що передбачено Списком №1 розділ XIX згідно постанови від 24.06.2016 р. № 461 "Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах; з 01.03.2020 року згідно із наказом по лікарні від 28.02.2020 року №24-к переведена на посаду рентгенолаборанта з надання екстреної медичної допомоги рентгенологічного відділення; з 01.08.2025 року згідно із наказом по лікарні від 29.07.2025 року №160-к звільнена із займаної посадим за власним бажанням згідно із ст.38 КЗпП України; 25.06.2013 року згідно із наказом по лікарні №183 була проведена атестація робочих місць. 25.06.2018 року згідно із наказом по лікарні №197 була проведена атестація робочих місць. 23.06.2023 року згідно із наказом по лікарні №146 була проведена атестація робочих місць. За даний період з 12.12.2016 року по 01.08.2025 року працювала повний робочий день у шкідливих умовах, що відносяться до Списку №1. Всього відпрацьовано за Списком №1 - 8 років 7 місяців 12 днів. За період роботи в лікарні знаходилась: з 22.01.2016 року по 18.02.2016 року згідно із наказом по лікарні від 21.01.2016 року №11-к відпустка без збереження заробітної плати терміном 28 календарних днів (проходження практики); з 19.02.2016 року по 26.02.2016 року згідно із наказом по лікарні від 18.02.2016 року №26-к - відпустка без збереження заробітної плати терміном 8 календарних днів. 09.09.2019 року по 14.09.2019 року згідно із наказом по лікарні від 23.08.2019 року № 96-к відпустка без збереження заробітної плати терміном на 6 календарних днів; з 27.07.2025 року по 28.07.2025 року згідно із наказом по лікарні №157-к від 24.07.2025 року відпустка без збереження заробітної плати тривалістю 2 календарних дні;
- від 10.10.2001 року П`ята міська лікарня на підставі наказу фонду комунальної власності міста № 158-УМ перейменована на комунальний заклад "Міська лікарня №5";
- від 27.12.2011 року - комунальний заклад "Міська лікарня №5" на підставі рішення Дніпропетровської обласної ради №196-10/V1 перейменований на комунальний заклад "Криворізька міська лікарня №5" Дніпропетровської обласної ради";
- від 28.03.2018 року - комунальний заклад "Криворізька міська лікарня № 5" Дніпропетровської обласної ради" на підставі рішення Криворізької міської ради № 2579 перейменований на комунальний заклад "Криворізька міська лікарня №5" Криворізької міської ради;
- від 27.02.2019 року комунальний заклад "Криворізька міська лікарня № 5" Криворізької міської ради на підставі рішення Криворізької міської ради №3502 реорганізовано шляхом перетворення в комунальне некомерційне підприємство "Криворізька міська лікарня №5" Криворізької міської ради. Довідка видана для пред`явлення в Пенсійний фонд. Підстава: книги наказів 1994, 1997, 1998, 2010, 2016, 2019, 2020, 2025, особова картка П-2 (з 2016 р).
Крім того, в матеріалах справи містяться накази "Про результати атестації робочих місць за умовами праці" (накази по лікарні від 25.06.2013 року №183, від 25.06.2018 року №197, від 23.06.2023 року №146). Додатками до наказів є переліки робочих місць, виробництв, робіт, професій та посад, працівникам яким підтверджене право на пенсійне забезпечення по Спискам № 1 та № 2 постанови КМУ від 24.06.2016 р. № 461 розділ XIX по Списку № 1:
Додаток до наказу № 183 від 25.06.2013 року, в якому зазначено, зокрема, що найменування структурного підрозділу - Рентгенологічне відділення; номер розділу, підрозділу, код та найменування професії по Списку № 1 - розділ ХІХ лікарі-рентгенологи; найменування професії, встановлене відповідно до ДКХПН - лікар - рентгенолог; найменування професії та код за штатним розкладом - лікар-рентгенолог;
- найменування структурного підрозділу - Рентгенологічне відділення; номер розділу, підрозділу, код та найменування професії по Списку № 1 - розділ ХІХ рентгенлаборанти; найменування професії, встановлене відповідно до ДКХПН - рентгенлаборант; найменування професії та код за штатним розкладом - рентгенлаборант;
- найменування структурного підрозділу - Рентгенологічне відділення; номер розділу, підрозділу, код та найменування професії по Списку № 1 - розділ ХІХ рентгенлаборанти; найменування професії, встановлене відповідно до ДКХПН - рентгенлаборант; найменування професії та код за штатним розкладом - рентгенлаборант з надання екстреної медичної допомоги;
- найменування структурного підрозділу - Рентгенологічне відділення; номер розділу, підрозділу, код та найменування професії по Списку № 1 - розділ ХІХ рентгенлаборанти; найменування професії, встановлене відповідно до ДКХПН - рентгенлаборант; найменування професії та код за штатним розкладом - рентгенлаборант флюрографа;
Додаток до наказу № 197 від 25.06.2018 року, в якому зазначено, зокрема, що
- найменування структурного підрозділу - Рентгенологічне відділення; номер розділу, підрозділу, код та найменування професії по Списку № 1 - розділ ХІХ лікарі-рентгенологи; найменування професії, встановлене відповідно до ДКХПН - лікар - рентгенолог; найменування професії та код за штатним розкладом - лікар-рентгенолог;
- найменування структурного підрозділу - Рентгенологічне відділення; номер розділу, підрозділу, код та найменування професії по Списку № 1 - розділ ХІХ рентгенлаборанти; найменування професії, встановлене відповідно до ДКХПН - рентгенлаборант; найменування професії та код за штатним розкладом - рентгенлаборант;
- найменування структурного підрозділу - Рентгенологічне відділення; номер розділу, підрозділу, код та найменування професії по Списку № 1 - розділ ХІХ рентгенлаборанти; найменування професії, встановлене відповідно до ДКХПН - рентгенлаборант; найменування професії та код за штатним розкладом - рентгенлаборант з надання екстреної медичної допомоги.
Додаток до наказу № 146 від 23.06.2023 року, в якому зазначено, що
- найменування структурного підрозділу - Рентгенологічне відділення; номер розділу, підрозділу, код та найменування професії по Списку № 1 - розділ ХІХ лікарі-рентгенологи; найменування професії, встановлене відповідно до ДКХПН - лікар - рентгенолог; найменування професії та код за штатним розкладом - лікар-рентгенолог;
- найменування структурного підрозділу - Рентгенологічне відділення; номер розділу, підрозділу, код та найменування професії по Списку № 1 - розділ ХІХ молодший спеціаліст з медичною освітою рентгенівського кабінету; найменування професії, встановлене відповідно до ДКХПН - рентгенлаборант; найменування професії та код за штатним розкладом - рентгенлаборант;
- найменування структурного підрозділу - Рентгенологічне відділення; номер розділу, підрозділу, код та найменування професії по Списку № 1 - розділ ХІХ молодший спеціаліст з медичною освітою рентгенівського кабінету; найменування професії, встановлене відповідно до ДКХПН - рентгенлаборант; найменування професії та код за штатним розкладом - рентгенлаборант з надання екстреної медичної допомоги;
- найменування структурного підрозділу - Рентгенологічне відділення; номер розділу, підрозділу, код та найменування професії по Списку № 1 - розділ ХІХ молодший спеціаліст з медичною освітою рентгенівського кабінету; найменування професії, встановлене відповідно до ДКХПН - рентгенлаборант; найменування професії та код за штатним розкладом - рентгенлаборант флюрографа.
Так, відповідачем-2 у спірному рішенні вказано що до стажу роботи за Списком №1 позивачу не зараховано період роботи з 12.12.2016 р. по 08.09.2019 р., з 15.09.2019 р. по 26.07.2025 р. та з 29.07.2025 р. по 01.08.2025 р.
При цьому, суд зазначає, що відповідачем-2 у спірному рішенні не вказано будь-які посилання щодо невідповідності даних відносно вказаних періодів, зазначених у трудовій книжці, помилок у їх оформленні.
Суд звертає увагу, що зазначені записи в трудовій книжці позивача чітко містять відомості щодо характеру її роботи у спірні періоди. Також, в трудовій книжці є посилання на відповідні накази, записи завірені підписом повноважної особи та печаткою, які оформлені належним чином. Даний факт відповідачем-2 не оспорюється.
Крім того, вказані професії позивача включені до Списку №1, що затверджені, постановами КМУ від 16.01.2003 р. №36 та від 24.06.2016 р. №461 і відносяться до Списку робіт і професій, що дають право на пенсію на пільгових умовах.
В матеріалах справи відсутні відомості щодо того, що відповідачем-2 вчинялись будь-які дії про витребування необхідних документів, а не вчинення органами Пенсійного фонду України таких дій, на думку суду, не покладає надмірного тягаря та обов`язку на позивача.
Відповідно до пункту 4.2 Порядку №22-1 при прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).
Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.
Згідно із пунктом 4.7 вказаного Порядку право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.
Наявність сумнівів щодо некоректних записів у документах із сторони відповідача-2 може бути лише підставою для перевірки, однак відсутність документів по цьому підприємству на зберіганні в архівних установах, не може нівелювати відомості, оформлені належним чином, та позбавляти права на належне пенсійне забезпечення.
Формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.
Отже, враховуючи вищевикладене, період роботи з 12.12.2016 р. по 08.09.2019 р., з 15.09.2019 р. по 26.07.2025 р. та з 29.07.2025 р. по 01.08.2025 р. згідно із записами трудової книжки серії НОМЕР_1 підлягають зарахуванню до пільгового стажу роботи за Списком № 1 позивача.
Щодо підстави для відмови в призначенні пенсії, як недостатній пенсійний вік позивача, суд зазначає на таке.
До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1975 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 45 років - які народилися по 31 березня 1970 року включно; 45 років 6 місяців - з 1 квітня 1970 року по 30 вересня 1970 року; 46 років - з 1 жовтня 1970 року по 31 березня 1971 року; 46 років 6 місяців - з 1 квітня 1971 року по 30 вересня 1971 року; 47 років - з 1 жовтня 1971 року по 31 березня 1972 року; 47 років 6 місяців - з 1 квітня 1972 року по 30 вересня 1972 року; 48 років - з 1 жовтня 1972 року по 31 березня 1973 року; 48 років 6 місяців - з 1 квітня 1973 року по 30 вересня 1973 року; 49 років - з 1 жовтня 1973 року по 31 березня 1974 року; 49 років 6 місяців - з 1 квітня 1974 року по 30 вересня 1974 року; 50 років - з 1 жовтня 1974 року по 31 грудня 1975 року.
За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім - тринадцятим цього пункту, страхового стажу: з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 20 років 6 місяців у чоловіків і не менше 15 років 6 місяців у жінок; з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 21 року у чоловіків і не менше 16 років у жінок; з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 21 року 6 місяців у чоловіків і не менше 16 років 6 місяців у жінок; з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 22 років у чоловіків і не менше 17 років у жінок; з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 22 років 6 місяців у чоловіків і не менше 17 років 6 місяців у жінок; з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 23 років у чоловіків і не менше 18 років у жінок; з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 23 років 6 місяців у чоловіків і не менше 18 років 6 місяців у жінок; з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 24 років у чоловіків і не менше 19 років у жінок; з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 24 років 6 місяців у чоловіків і не менше 19 років 6 місяців у жінок.
Пунктом "а" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" було передбачено, що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: а) працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливим і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
02 березня 2015 року був прийнятий Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" № 213-VIII, яким пункт "а" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" викладено в такій редакції: на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
У свою чергу, статтю 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" зі змінами, внесеними Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII, Рішенням Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020 визнано такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною).
Відповідно до положень статті 152 Конституції України, закони та інші правові акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності. Закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.
Відповідно до пункту 1 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020 від 23.01.2020, визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), статтю 13, частину другу статті 14, пункти "б"-"г" статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII.
Згідно із пунктом 2 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020 р., стаття 13, частина друга статті 14, пункти "б"-"г" статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року №1788-XII зі змінами, внесеними Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року №213-VIII, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.
Порядок застосування статті 13 визначає пункт 3 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020 від 23.01.2020.
Так, застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти "б"-"г" статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року №213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: а) працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах. Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці жінкам.
Отже, у статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 р. №1788-XII до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 р. № 213-VIII для призначення пенсії за віком за списком №1 було встановлено пенсійний вік досягнення жінкою 45 років, а також, страховий стаж роботи для жінок не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Відповідно до пункту 4.4 Рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020 від 23.01.2020 р., перевіряючи статтю 13, частину 2 статті 14, пункти "б"-"г" статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 р. № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 р. № 213-VIII, на відповідність Конституції України, Конституційний Суд України виходив з такого.
Згідно із статтею 13, частиною 2 статті 14, пунктами "б"-"г" статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 р. № 1788-XII у редакції до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 р. № 213-VIII у осіб, які належать до категорій працівників, вказаних у цих нормах, виникли легітимні очікування щодо реалізації права виходу на пенсію. Однак оспорюваними положеннями Закону № 213-VIII змінено нормативне регулювання призначення пенсій таким особам.
Конституційний Суд України, дослідивши правовідносини, пов`язані зі змінами підстав реалізації права на пенсію на пільгових умовах з урахуванням відповідного стажу роботи та права на пенсію за вислугу років, зазначає, що ці зміни вплинули на очікування осіб стосовно настання юридичних наслідків, пов`язаних із реалізацією права виходу на пенсію.
Отже, особи, які належать до певної категорії працівників, були учасниками правовідносин, у яких вони об`єктивно передбачали настання відповідних наслідків, а саме призначення пенсій, тобто їх легітимні очікування були пов`язані саме з положеннями Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 р. № 1788-XII у редакції до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 р. № 213-VIII. Зміна умов призначення пенсій особам, які належать до певної категорії працівників, з урахуванням наявності відповідного стажу роботи, призвела до такого нормативного регулювання призначення пенсій, яке суттєво вплинуло на очікування вказаних осіб, погіршило їх юридичне становище стосовно права на призначення пенсій, що має реалізовуватися при зміні нормативного регулювання лише у разі справедливого поліпшення умов праці та впевненості у настанні відповідних юридичних наслідків, пов`язаних із реалізацією права виходу на пенсію.
Таким чином, стаття 13, частина 2 статті 14, пункти "б"-"г" статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 р. № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 р. № 213-VIII, якими передбачено поетапне підвищення на 5 років віку виходу на пенсію на пільгових умовах з урахуванням відповідного стажу роботи та на пенсію за вислугу років для працівників, визначених у вказаних нормах, порушують легітимні очікування таких осіб, а отже, суперечать частині 1 статті 8 Конституції України, тобто порушують принцип верховенства права, складовою якого є юридична визначеність.
При цьому, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 03.11.2021 р. у зразковій справі № 360/3611/20 дійшла висновку, що застосуванню підлягають норми Закону №1788-XI з урахуванням Рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020 від 23.01.2020, а не Закону № 1058-IV.
За вказаних обставин, така обов`язкова умова для призначення пенсії на пільгових умовах: необхідний вік та стаж роботи, має застосовуватися в порядку, визначеному пунктом 3 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020 від 23.01.2020, та виходячи з принципу правої визначеності як складового елементу верховенства права, гарантованого статтею 8 Конституції України.
Таке застосування судом вищевказаних норм права усуває колізію в їх застосуванні, у спосіб застосування тієї норми, яка створює більш сприятливі умови для реалізації права особи на пенсійне забезпечення, та забезпечує у спірних правовідносинах правову визначеність.
Отже, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць, зокрема жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Враховуюче вищевикладене, відмова відповідача-2 в призначенні позивачу, яка на час звернення із заявою про призначення пенсії досягла 50 років, мала страховий стаж 28 років 11 місяців 26 днів, та стаж який дає право на пільгове пенсійне забезпечення - 9 років 4 місяці 26 днів, у призначенні пенсії на пільгових умовах за віком, з посиланням на недосягнення нею пенсійного віку, визначеного ч.2 ст.114 Закону № 1058-IV, є протиправною.
Щодо заявлених позовних вимог позивача про зобов`язання відповідача-1 призначити їй пенсію за віком на пільгових умовах, суд зазначає наступне.
Згідно зі статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 р. кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Відповідно до частини третьої статті 245 КАС України у разі скасування індивідуального акта, суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.
Крім того, Верховний Суд у постанові від 21.03.2019 р. у справі № 817/498/17 наголосив, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.
При вирішенні зазначеного спору судом враховано правові висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.11.2021 р. у зразковій справі №360/3611/20, які відповідно до ч.5 ст.242 КАС України мають бути враховані судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.
Вирішуючи питання щодо органу Пенсійного фонду, який має обов`язок щодо поновлення порушеного права позивача, суд зазначає, що пунктом 4.2 Порядку № 22-1 визначено, що після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.
З огляду на приписи розділу ІV Порядку № 22-1 належним відповідачем у спірних правовідносинах є Головне управління ПФУ у Луганській області, структурний підрозділ якого, визначений за принципом екстериторіальності, розглядав заяву про призначення пенсії та прийняв рішення про відмову у призначенні пенсії.
Таким чином, саме Головне управління ПФУ у Луганській області зобов`язано прийняти рішення про призначення пенсії.
З урахуванням вищевикладеного, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог до Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області, оскільки зазначеним управлінням не вчинялось будь-яких дій та не приймалось яких-небудь рішень пов`язаних з розглядом заяви позивача, а отже права позивача Головним управлінням ПФУ в Дніпропетровській області не порушені.
На підставі викладеного, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача-2 зарахувати позивачу до пільгового стажу роботи за Списком № 1 періоди роботи з 12.12.2016 р. по 08.09.2019 р., з 15.09.2019 р. по 26.07.2025 р., з 29.07.2025 р. по 01.08.2025 р. та призначити, нарахувати і виплатити їй пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 з 03.01.2025 року відповідно до п."а" ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 року №1788-ХII, в редакції, що підлягає застосуванню згідно із Рішенням Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020 року.
Суд також застосовує позицію ЄСПЛ, сформовану в пункті 58 рішення у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).
Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Частиною 1 статті 9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно із частинами 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
В силу ч.3 ст.90 КАС України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Приймаючи до уваги вище наведене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовної заяви з викладених вище підстав.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.
Згідно із ч.3 ст.139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Як видно з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позовної заяви до суду, тому судовий збір у розмірі 605,60 грн. (1 211,20 грн. : 2) підлягає поверненню позивачу за рахунок бюджетних відшкодувань відповідача-2.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.8, 9, 72, 77, 132, 139, 241 - 246, 250, 262 КАС України, суд,
Позовну заяву - задовольнити частково.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Луганській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу роботи за Списком № 1 періоди роботи з 12.12.2016 р. по 08.09.2019 р., з 15.09.2019 р. по 26.07.2025 р., з 29.07.2025 р. по 01.08.2025 р.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Луганській області призначити, нарахувати і виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 з 03.01.2025 року відповідно до п."а" ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 року №1788-ХII, в редакції, що підлягає застосуванню згідно із Рішенням Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020 року.
У задоволенні решти позовної заяви - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 КАС України та може бути оскаржено в строки, передбачені статтею 295 КАС України.

Суддя К.С. Кучма