Справа № 640/16928/20
Суддя: Боднарюк Олег Васильович
Дата ухвалення: 2026-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

20 лютого 2026 р. м. Чернівці Справа № 640/16928/20

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Боднарюка О.В., розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Печерської районної в місті Києві державної адміністрації, про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі позивач), звернувся в суд з позовом до Печерської районної в м. Києві державної адміністрації (далі відповідач), в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати відмову від 29.05.2020 у знятті з реєстрації місця проживання та зобов`язати Відділ з питань реєстрації місця проживання Печерської районної в місті Києві державної адміністрації зняти з реєстрації місця проживання ОСОБА_2 1936 року народження за адресою: АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги обґрунтовані протиправністю дій відповідача щодо відмови позивачу у знятті з реєстрації місця проживання особи, яка була попереднім власником квартири. При цьому, на переконання позивача, він, будучи власником квартири, має право на власний розсуд володіти, користуватися та розпоряджатися своїм власним майном, а також має право вчиняти будь-які дії щодо свого майна, які не суперечать закону.

Представник відповідача подав до суду відзив на позов, в якому заперечував щодо задоволення позовних вимог.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 06.08.2020 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

На виконання положень п.2 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" №2825-ІХ та відповідно Порядку передачі судових справ нерозглянутих Окружним адміністративним судом м. Києва, затвердженого наказом ДСА України від 16.09.2024 №399 до Чернівецького окружного адміністративного суду скерована дана адміністративна справа №640/3574/21.

Відповідно до автоматизованого розподілу судової справи між суддями Чернівецького окружного адміністративного суду від 06.03.2025, адміністративну справу передано на розгляд головуючому судді Боднарюку О.В.

Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду від 07.03.2025 прийнято до свого провадження адміністративну справу та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

У ході судового розгляду судом встановлено, що 05 листопада 2019 року між позивачем та ОСОБА_3 було укладено Договір позики.

Відповідно до предмету Договору, позивач позичив (передав у власність), а позичальник отримав грошові кошти в сумі 200000,00 доларів США.

З метою забезпечення виконання зобов`язань позичальника щодо повернення суми позики та сплати грошових коштів за її користування, між позивачем та ОСОБА_4 було укладено договір іпотеки від 07 листопада 2019 року, згідно якого передано в іпотеку позивачу квартиру загальною площею 51,5 м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_4 .

Позивач зазначає, що починаючи з 07 грудня 2019 року позичальник не виконував зобов`язань в частині сплати грошових коштів за користування наданої позики, у зв`язку із чим у останнього виникла заборгованість.

Згідно з пунктом 10 договору позики, у разі, якщо позичальник ухиляється від виконання зобов`язань за договором позики, позикодавець вправі задовольнити свої вимоги шляхом накладення стягнення на об`єкт іпотеки на умовах, визначених законодавством України та укладеними договорами.

Підпунктом 5.1.1., пункту 5.1. договору іпотеки передбачено, що іпотекодержатель набуває права звернути стягнення на предмет іпотеки у разі якщо на день, визначений договором позики або додатковими угодами до нього, позичальник (іпотекодавець) не поверне іпотекодержателю суму позики в повному обсязі чи не сплатить іншу заборгованість, платежі та санкції, що передбачені та/або випливають з основного зобов`язання.

У зв`язку з простроченням терміну виконання зобов`язання, а також уникнення мирного вирішення спору, 27 квітня 2020 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу, про звернення стягнення на предмети іпотеки.

За результатами вказаного звернення позивач отримав витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, відповідно до якого позивач став новим власником об`єкту нерухомості квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

У подальшому, маючи на меті зняти з реєстрації попереднього власника квартири, яка втратила право власності на згаданий об`єкт нерухомості, 29 травня 2020 року позивач звернувся до відділу з питань реєстрації місця проживання Печерської РДА із відповідною заявою, до якої долучив наступні документи, а саме: копію паспорта громадянина України; копію витягу з Державного реєстру речових прав про реєстрацію права власності; копію договору купівлі-продажу квартири від 06.03.2018 року; копію договору іпотеки від 07.11.2019 року; квитанцію про сплату адміністративного збору.

За результатами розгляду заяви про зняття з реєстрації місця проживання, позивачу було відмовлено у задоволенні поданої заяви на підставі абзацу 2 пункту 11 Постанови Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 року №207, оскільки не надано рішення суду про зняття особи з реєстрації або відсутня особиста заява громадянки.

Вважаючи протиправними дії відповідача щодо відмови у знятті з місця реєстрації попереднього власника квартири, позивач звернувся до суду із вказаним адміністративним позовом.

Положеннями пунктів 1 та 2 частини першої статті 4 КАС визначено, що адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір. Публічно-правовий спір це спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 19 КАС юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама собою участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим, приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Як встановлено судом, спірні правовідносини у цій справі пов`язані з правом позивача, як власника об`єкта нерухомості (квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ) вільно користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, зокрема вчиняти дії щодо зняття з місця реєстрації попереднього власника (в т.ч. осіб, які в ній зареєстровані) квартири, а відтак даний спір має приватноправовий характер.

Крім того, звернення позивача із даним позовом до суду фактично зумовлене необхідністю захисту своїх житлових прав та інтересів як власника об`єкта нерухомого майна, що вказує на існування спору про право та виключає можливість розгляду цієї справи за правилами адміністративного судочинства.

У частині 1 статті 19 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) встановлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

З огляду на суб`єктний склад спору, предмет позову та характер спірних правовідносин, суд вважає, що даний спір підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства.

Така правова позиція була неодноразово висловлена Великою Палатою Верховного Суду, зокрема у постановах від 16 травня 2018 року (справа № 337/2535/2017), від 10 квітня 2019 року (справа № 826/3620/17), від 04 грудня 2019 року (справа №820/212/18), від 19 лютого 2020 року (справа №161/20662/18), у яких зазначено, що позовні вимоги про визнання незаконною та скасування (зняття) з реєстрації місця проживання не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Наведений правовий висновок також був викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 27.07.2023 (справа № 420/13945/22).

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Зважаючи на те, що даний спір виник з приводу захисту позивачем цивільного права щодо власного об`єкта нерухомого майна (квартири), правовідносини є приватноправовими та не мають публічно-правового характеру відтак, суд приходить до висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі на підставі пункту 1 частини 1 статті 238 КАС України.

При цьому, суд роз`яснює позивачу, що зазначена справа підлягає розгляду місцевим загальним судом за правилами цивільного судочинства.

На підставі наведеного та керуючись статтями 238, 241, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Провадження в адміністративній справі №640/16928/20 за позовом ОСОБА_1 до Печерської районної в місті Києві державної адміністрації, про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії - закрити.

Згідно статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України та пункту 2 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду"" ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення суду повністю або частково до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Суддя О.В. Боднарюк