Справа № 320/9127/25
Суддя: Вісьтак М.Я.
Дата ухвалення: 2026-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2026 року № 320/9127/25

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Вісьтак М. Я., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами загального позовного провадження адміністративний справу за позовом Рівненського обласного виробничого комунального підприємства водопровідно-каналізаційного господарства «Рівнеоблводоканал» (місцезнаходження: 33028, м. Рівне, вул. С. Бандери, буд. 2, ) до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (місцезнаходження: 03057, м. Київ, вул. Сім`ї Бродських, 19, ) про визнання дій протиправними, визнання протиправним та скасування нормативно-правового акту в частині,

в с т а н о в и в:

Рівненське обласне виробниче комунальне підприємство водопровідно-каналізаційного господарства "Рівнеоблводоканал" (далі - позивач) звернулося до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - відповідач ), в якому просить суд:

визнати протиправними дії Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг в частині обмежень дії тарифів для населення, встановлених для Рівненського обласного виробничого підприємства комунального водопровідно-каналізаційного господарства "Рівнеоблводоканал" тарифів на централізоване водопостачання та централізоване водовідведення на 2025 р. згідно Постанови НКРЕКП від 24.12.2024 р. № 2315 "Про встановлення тарифів на централізоване водопостачання та централізоване водовідведення відповідачу;

- визнати протиправним та скасувати пункт 2 Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 24.12.2024 р. № 2315 "Про встановлення тарифів на централізоване водопостачання та централізоване водовідведення відповідачу.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 04.03.2025 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено проводити одноособово суддею Вісьтак М. Я., за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання по справі, встановлено строк для подання відзиву.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 19.03.2025 року задоволено клопотання представника позивача про його участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції.

14.04.2025 у судовому засіданні ухвалено закрити підготовче провадження у справі та перейти до розгляду справи по суті.

Протокольною ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 16.07.2025 у судовому засіданні ухвалено подальший розгляд справи здійснювати в порядку письмового провадження.

Правові позиції сторін.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що обмеження щодо тарифів на централізоване водопостачання та централізоване водовідведення для населення , які встановлені в пункті 2 постанови НКРЕКП від 24.12.2024 р. № 2315 суперечать Закону України «Про державне регулювання у сфері комунальних послуг», Закону України «Про ціни і ціноутворення», Закону України «Про природні монополії», Процедурі встановлення тарифів на централізоване водопостачання та централізоване водовідведення, затвердженої постановою НКРЕКП від 24.03.2016 № 364, Порядку формування тарифів на централізоване водопостачання та централізоване водовідведення, затвердженим постановою НКРЕКП від 10.03.2016 № 302

20.03.2025 року від уповноваженого представника відповідача через підсистему «Електронний суд» надійшов письмовий відзив на позовну заяву, в якому просив суд відмовити у задоволенні позовних та зазначив, що відповідно до положень статті 8 Закону України № 1682-III предметом державного регулювання діяльності суб`єктів природних монополій, зокрема, є ціни (тарифи) на товари, що виробляються (реалізуються) суб`єктами природних монополій. Водночас, акцентує увагу суду на тому, що частиною третьою статті 2 Закону України № 1682-III визначено, що дія положень розділу III цього Закону не поширюється на Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг. Також зазначає, що встановлення Ліцензіатам НКРЕКП тарифів на централізоване водопостачання та централізоване водовідведення та їх зміна належить до виключних повноважень регулятора. Вказує, що розмір тарифів, які зазначені в пункті 2 Постанови № 2315 був, встановлений для Позивача на рівні Постанови від 22.12.2021 № 2869, яка набрала чинності 01.01.2022 з урахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 29.04.2022 № 502 «Деякі питання регулювання діяльності у сфері комунальних послуг у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану». Наголошує, що в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24.02.2022 № 64 «Про введення воєнного стану в Україні», пунктом 1 Постанови КМУ № 502 рекомендовано органам, уповноваженим встановлювати тарифи, не підвищувати тарифи на теплову енергію (її виробництво, транспортування та постачання), у тому числі тарифи на теплову енергію, вироблену з використанням альтернативних джерел енергії, послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, централізованого водопостачання та централізованого водовідведення для населення та застосовувати їх до споживача (населення) на рівні тарифів, що застосовувалися станом на 24.02.2022 . Ураховуючи зазначене, пунктом 2 Постанови № 2315 установлено, що тарифи на централізоване водопостачання та централізоване водовідведення застосовуються для населення на рівні тарифів, що застосовувалися станом на 24.02.2022.

Позиція сторін по справі, висловлена у судових засіданнях

Представник позивача у судовому засіданні висловив усні пояснення та наполягав на задоволенні позову в повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні просила суд у задоволенні позовної заяви відмовити.

Встановлені судом фактичні обставини.

Рівненське обласне виробниче комунальне підприємство водопровідно-каналізаційного господарства "Рівнеоблводоканал" має право на провадження господарської діяльності з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, що підтверджується ліцензією від 19.03.2010, копія якої наявна в матеріалах справи.

Рівненське обласне виробниче комунальне підприємство водопровідно-каналізаційного господарства "Рівнеоблводоканал" листом від 26.07.2024 № 3127/01-11 подало на розгляд до НКРЕКП розрахунки тарифів на централізоване водопостачання та централізоване водовідведення на плановий 2025 рік та надало всі необхідні підтверджуючі матеріали і документи, що використовувалися під час проведення таких розрахунків.

28.11.2024 на офіційному веб-сайті НКРЕКП оприлюднено Порядок денний засідання НКРЕКП, що мало відбутись у формі відкритого слухання 04.12.2024, до якого було включено питання 27 щодо схвалення проєктів постанов НКРЕКП щодо встановлення тарифів на централізоване водопостачання та централізоване водовідведення, зокрема: 17) РОВКП ВКГ «РІВНЕОБЛВОДОКАНАЛ». Разом із переліком питань було розміщено обґрунтування і проєкт рішення.

Листом НКРЕКП від 11.12.2024 № 14203/19.1.2/7-24 Позивача було повідомлено про схвалення 04.12.2024 проекту постанови про встановлення тарифів на централізоване водопостачання та централізоване водовідведення та його оприлюднення з метою одержання зауважень та пропозицій від заінтересованих осіб до 16.12.2024 включно.

Постановою НКРЕКП від 24.12.2024 р. № 2315 установлено Рівненському обласному виробничому комунальному підприємству водопровідно-каналізаційного господарства "Рівнеоблводоканал" тарифи на 2025 рік, пунктом 1 якої підприємству встановлено тарифи:

1) споживачам, які є суб`єктами господарювання водопостачання та водовідведення:

- у сфері централізованого на централізоване водопостачання - 14,48 грн за 1 куб. м (без ПДВ);

2) споживачам, які не є суб`єктами господарювання у сфері централізованого водопостачання та водовідведення:

на централізоване водопостачання - 26,08 грн за 1 куб. м (без ПДВ);

на централізоване водовідведення - 21,48 грн за 1 куб. м ((без ПДВ).

Пунктом 2 Постанови № 2315 установлено, що тарифи на централізоване водопостачання та централізоване водовідведення застосовуються для населення на рівні тарифів, що застосовувалися станом на 24 лютого 2022 року, а саме:

- на централізоване водопостачання - 13,90 грн за 1 куб. м (без ПДВ);

- на централізоване водовідведення - 13,26 грн за 1 куб. м (без ПДВ).

Не погоджуючись з п.2 постанови НКРЕКП від 24.12.2024 р. № 2315 позивач звернувся з листом вих. №5407/01-11 від 27.12.2024 р. до НКРЕКП та просив внести зміни і виключити пункт 2 з постанови НКРЕКП від 24.12.2024 № 2315 з огляду на те, що жоден нормативно-правовий акт, на підставі якого було прийнято постанову НКРЕКП від ввести обмеження щодо 24.12.2024 р. № 2315 не зобов`язував НКРЕКП тарифів на централізоване водопостачання та централізоване водовідведення для населення, відтак прийняте НКРЕКП обмеження в п.2 постанови від 24.12.2024 р. № 2315 суперечить нормативно-правовим актам, що регулюють відповідну галузь.

НКРЕКП листом №678/19.1.2/7-25 від 22.01.2025 відмовила у внесенні відповідних змін.

Судом також досліджено зміст Постанов НКРЕКП від 22.12.2021 № 2869 та від 28.05.2024 № 1022, копії яких наявні в матеріалах справи, а також листування позивача з регулятором щодо внесення змін у Постанову НКРЕКП від 28.05.2024 № 1022.

В матеріалах справи наявний звіт ТОВ «АК «АЛЬФА-АУДИТ» 04.06.2024 щодо платоспроможності Рівненського обласного виробничого комунального підприємства водопровідно-каналізаційного господарства "Рівнеоблводоканал".

Релевантні джерела права

Згідно з приписами ч. ч. 1, 2 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Правовий статус НКРЕКП, її завдання, функції, повноваження та порядок їх здійснення визначено Законом України Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 22.09.2016 № 1540-VIII (далі - Закон № 1540-VIII).

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону № 1540-VIII, Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - Регулятор), є постійно діючим незалежним державним колегіальним органом, метою діяльності якого є державне регулювання, моніторинг та контроль за діяльністю суб`єктів господарювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Особливості спеціального статусу Регулятора обумовлюються його завданнями і повноваженнями та визначаються цим Законом, іншими актами законодавства і полягають, зокрема, в особливостях організації та порядку діяльності Регулятора, в особливому порядку призначення членів Регулятора та припинення ними повноважень, у спеціальних процесуальних засадах діяльності Регулятора та гарантії незалежності в прийнятті ним рішень у межах повноважень, визначених законом, встановленні умов оплати праці членів та працівників Регулятора. Регулятор є колегіальним органом, що здійснює державне регулювання, моніторинг та контроль за діяльністю суб`єктів господарювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Відповідно до ст. 2 Закону № 1540-VIII, Регулятор здійснює державне регулювання, моніторинг та контроль за діяльністю суб`єктів господарювання у сферах енергетики та комунальних послуг, зокрема: 1) у сфері енергетики; 2) у сфері комунальних послуг та 3) діяльності у сфері централізованого водопостачання та водовідведення в обсягах понад рівень, що встановлюється умовами та правилами провадження господарської діяльності (ліцензійними умовами).

Державне регулювання у сферах, визначених у частині першій цієї статті, здійснюється Регулятором відповідно до цього Закону, а також Законів України Про природні монополії, ;Про ринок електричної енергії, ;Про ринок природного газу, ;Про трубопровідний транспорт, ;Про комбіноване виробництво теплової та електричної енергії (когенерацію) та використання скидного енергопотенціалу, ;Про державне регулювання у сфері комунальних послуг, ;Про теплопостачання, ;Про питну воду й питне водопостачання, ;Про енергетичну ефективність, інших актів законодавства, що регулюють відносини у відповідних сферах.

Відповідно до ст. 3 Закону № 1540-VIII, Регулятор здійснює державне регулювання з метою досягнення балансу інтересів споживачів, суб`єктів господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, і держави, забезпечення енергетичної безпеки, європейської інтеграції ринків електричної енергії та природного газу України.

Регулятор здійснює регулювання шляхом: ліцензування діяльності у сферах енергетики та комунальних послуг, державного контролю та застосування заходів впливу.

Також, основними завданнями Регулятора є: забезпечення ефективного функціонування та розвитку ринків у сферах енергетики та комунальних послуг; сприяння ефективному відкриттю ринків у сферах енергетики та комунальних послуг для всіх споживачів і постачальників та забезпечення недискримінаційного доступу користувачів до мереж/трубопроводів; сприяння інтеграції ринків електричної енергії, природного газу України з відповідними ринками інших держав, зокрема в рамках Енергетичного Співтовариства, співпраці з Радою регуляторів Енергетичного Співтовариства, Секретаріатом Енергетичного Співтовариства та національними регуляторами енергетики інших держав; забезпечення захисту прав споживачів регулювання, моніторинг та контроль за діяльністю суб`єктів господарювання у сферах енергетики та комунальних послуг з метою досягнення балансу інтересів споживачів, суб`єктів господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, і держави, шляхом забезпечення захисту прав споживачів товарів, послуг у сферах, енергетики та комунальних послуг щодо отримання цих товарів і послуг належної якості в достатній кількості за обґрунтованими цінами та реалізації цінової і тарифної політики у сферах енергетики та комунальних послуг.

Частиною 1 ст. 6 Закону України Про державне регулювання у сфері комунальних послуг (далі - Закон України № 2479-VІ) передбачено, що НКРЕКП здійснює: встановлення тарифів на комунальні послуги суб`єктам природних монополій та суб`єктам господарювання на суміжних ринках, ліцензування діяльності яких здійснюється НКРЕКП.

Відповідно до абз. 3 ст. 32 Закону України Про питну воду та питне водопостачання, тарифи на надання послуг з питного водопостачання розраховуються на підставі галузевих нормативів витрат і повинні повністю відшкодовувати експлуатаційні витрати та забезпечувати надійну роботу об`єктів централізованого питного водопостачання.

Оцінка аргументів учасників справи та висновки суду

Згідно з частиною першою статті 10 Закону України № 2479-VI тарифи на комунальні послуги формуються суб`єктами природних монополій та суб`єктами господарювання на суміжних ринках відповідно до порядків (методик), встановлених національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, відповідно до цього Закону. Поряд з цим, при встановленні або перегляді тарифів на централізоване водопостачання та водовідведення НКРЕКП застосовує Порядок формування тарифів на централізоване водопостачання та централізоване водовідведення, затверджений постановою НКРЕКП від 10.03.2016 №302, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 19.04.2016 за № 593/28723 (далі Порядок №302), та Процедуру встановлення тарифів на централізоване водопостачання та водовідведення, затверджену постановою НКРЕКП від 24.03.2016 №364, зареєстровану в Міністерстві юстиції України 27.04.2016 за № 643/28613 (далі Процедура № 364).

З наведеного слідує, що встановлення ліцензіатам НКРЕКП тарифів, зокрема, як у даному випадку, на централізоване водопостачання та централізоване водовідведення та їх зміна належить до виключних повноважень Регулятора, що не заперечується позивачем.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що Рівненське обласне виробниче комунальне підприємство водопровідно-каналізаційного господарства "Рівнеоблводоканал" має право на провадження господарської діяльності з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, що підтверджується ліцензією від 19.03.2010 та є суб`єктом природних монополій з надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення.

Так, судом встановлено, що позивач не погоджуючись з п.2 постанови НКРЕКП від 24.12.2024 № 2315 звернувся з листом вих. №5407/01-11 від 27.12.2024 р. до НКРЕКП та просив внести зміни і виключити пункт 2 з постанови НКРЕКП від 24.12.2024 № 2315 з огляду на те, що жоден нормативно-правовий акт, на підставі якого було прийнято постанову НКРЕКП від ввести обмеження щодо 24.12.2024 р. № 2315 не зобов`язував НКРЕКП тарифів на централізоване водопостачання та централізоване водовідведення для населення, відтак прийняте НКРЕКП обмеження в п.2 постанови від 24.12.2024 р. № 2315 суперечить нормативно-правовим актам, що регулюють відповідну галузь.

У відповідь, НКРЕКП листом №678/19.1.2/7-25 від 22.01.2025 відмовила у внесенні відповідних змін.

Відповідно до абзацу п`ятого пункту 2 частини першої статті 6 Закону України Про державне регулювання у сфері комунальних послуг, абзацу п`ятого підпункту 5 пункту 4 Положення про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, затвердженого Указом Президента України від 10 вересня 2014 року № 715, Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг прийняла постанову від 10.03.2016 № 302 Про затвердження Порядку формування тарифів на централізоване водопостачання та централізоване водовідведення, який визначає механізм формування тарифів на централізоване водопостачання та централізоване водовідведення для суб`єктів природних монополій, які провадять або мають намір провадити господарську діяльність з централізованого водопостачання та/або централізованого водовідведення, ліцензування якої здійснюється НКРЕКП. Цей Порядок застосовується під час установлення НКРЕКП тарифів на централізоване водопостачання та централізоване водовідведення для суб`єктів природних монополій, зазначених у пункті 1.1 цієї глави, та поширюється на цих суб`єктів під час розрахунку таких тарифів.

За визначеннями, наданими у вказаній постанові, споживачі, які є суб`єктами господарювання у сфері централізованого водопостачання та водовідведення - ліцензіати, які придбавають в іншого ліцензіата питну воду з метою її подальшої реалізації споживачам та/або подають стічні води для централізованого водовідведення іншому ліцензіату за тарифами, розрахованими відповідно до глав 4 та 5 цього Порядку; споживачі, які не є суб`єктами господарювання у сфері централізованого водопостачання та водовідведення - фізичні чи юридичні особи, які отримують або мають намір отримувати централізоване водопостачання та/або централізоване водовідведення; тарифи на централізоване водопостачання та централізоване водовідведення - вартість одиниці (1 куб. м) централізованого водопостачання чи централізованого водовідведення відповідної якості як грошовий вираз суми планованих економічно обґрунтованих витрат, планованого прибутку, коригування витрат (компенсація або зменшення витрат) та зменшення складових тарифу, що передбачалися для здійснення заходів інвестиційної програми (інвестиційного проекту).

Заява про встановлення тарифів шляхом коригування окремих їх складових, відповідні розрахунки та підтверджуючі документи подаються до НКРЕКП відповідно до Процедури встановлення тарифів на централізоване водопостачання та централізоване водовідведення, затвердженої постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 24 березня 2016 року № 364, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27 квітня 2016 року за № 643/28773.

Постановою НКРЕКП від 24.12.2024 р. № 2315 установлено Рівненському обласному виробничому комунальному підприємству водопровідно-каналізаційного господарства "Рівнеоблводоканал" тарифи на 2025 рік, пунктом 1 якої підприємству встановлено тарифи:

1) споживачам, які є суб`єктами господарювання водопостачання та водовідведення:

- у сфері централізованого на централізоване водопостачання - 14,48 грн за 1 куб. м (без ПДВ);

2) споживачам, які не є суб`єктами господарювання у сфері централізованого водопостачання та водовідведення:

на централізоване водопостачання - 26,08 грн за 1 куб. м (без ПДВ);

на централізоване водовідведення - 21,48 грн за 1 куб. м ((без ПДВ).

Пунктом 2 Постанови № 2315 установлено, що тарифи на централізоване водопостачання та централізоване водовідведення застосовуються для населення на рівні тарифів, що застосовувалися станом на 24 лютого 2022 року, а саме:

- на централізоване водопостачання - 13,90 грн за 1 куб. м (без ПДВ);

- на централізоване водовідведення - 13,26 грн за 1 куб. м (без ПДВ).

Пунктом 4 Постанови № 2315 передбачено визнати такою, що втратила чинність, постанову Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 28 травня 2024 року № 1022 «Про встановлення тарифів на централізоване водопостачання та централізоване водовідведення Рівненському обласному виробничому комунальному підприємству водопровідно-каналізаційного господарства "Рівнеоблводоканал".

Водночас, розмір тарифів, які зазначені в пункті 2 Постанови № 2315 був, встановлений для позивача на рівні Постанови від 22.12.2021 № 2869 «Про встановлення тарифів на централізоване водопостачання та централізоване водовідведення Рівненському обласному виробничому комунальному підприємству водопровідно-каналізаційного господарства "Рівнеоблводоканал", (далі - Постанова № 2869) яка набрала чинності 01.01.2022.

При цьому, у пункті 2 Постанови № 2315 ураховано положення постанови Кабінету Міністрів України від 29.04.2022 № 502 «Деякі питання регулювання діяльності у сфері комунальних послуг у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану» (далі - Постанова КМУ № 502), пунктом 1 якої рекомендовано органам, уповноваженим встановлювати тарифи, протягом дії воєнного стану в Україні не підвищувати тарифи, зокрема, на послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення для населення і застосовувати їх до споживача (населення) на рівні тарифів, що застосовувалися станом на 24.02.2022.

Отже, тарифи для населення позивачу були затверджені на рівні відповідної постанови НКРЕКП.

Щодо доводів позивача про те, що пункт 2 Постанови №2315 є протиправним, оскільки: «Постанова КМУ від 29.04.2022 № 502 носить лише рекомендаційний характер і тому не є обов`язковою до виконання», суд зазначає таке.

Відповідно до статті 117 Конституції України та статті 49 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» Кабінет Міністрів України в межах своєї компетенції видає постанови і розпорядження, які є обов`язковими до виконання.

Постанова Кабінету Міністрів України від 29.04.2022 № 502 «Деякі питання регулювання діяльності у сфері комунальних послуг у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану» на дату прийняття оскаржуваного пункту постанови НКРЕКП була чинною та обов`язковою до виконання.

При цьому, постанова Кабінету Міністрів України від 29.04.2022 № 502 не була предметом оскарження в суді, є чинною та підлягає застосуванню. Протилежного сторонами суду не доведено. У цьому контексті, суд погоджується з доводами сторони відповідача про те, що відповідач не має повноважень надавати оцінку законності рішень Кабінету Міністрів України, або до повноважень якого віднесено вирішення того, які з постанов Кабінету Міністрів України підлягають виконанню, а які ні, через рекомендаційний характер.

Суд враховує доводи відповідача, наданими в судовому засіданні, що приймаючи постанову в оскаржуваній частині, Регулятор (НКРЕКП), виходив з необхідності досягнення балансу інтересів споживачів, суб`єктів господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, і держави, в умовах правового режиму воєнного стану. Протилежного судом не встановлено.

Отже, доводи позивача про те, що «дана постанова носить суто рекомендаційний характер для органів, уповноважених на встановлення тарифів, тобто не є обов`язковою», суд визнає безпідставними.

Так, пункт 1 Постанови № 2315, яким встановлені тарифи позивачу, не передбачає поділу споживачів на групи чи категорії, оскільки тарифи сформовані за єдиним механізмом, визначеним Порядком № 302, з урахуванням вимог статті 10 Закону України «Про державне регулювання у сфері комунальних послуг», статті 32 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» (далі - Закон України № 2918-ІІІ) та статті 6 Закону України «Про водовідведення та очищення стічних вод» (далі - Закон України №2887-ІХ).

Водночас, в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24.02.2022 № 64 «Про введення воєнного стану в Україні», пунктом 1 Постанови КМУ № 502 рекомендовано органам, уповноваженим встановлювати тарифи, не підвищувати тарифи на теплову енергію (її виробництво, транспортування та постачання), у тому числі тарифи на теплову енергію, вироблену з використанням альтернативних джерел енергії, послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, централізованого водопостачання та централізованого водовідведення для населення та застосовувати їх до споживача (населення) на рівні тарифів, що застосовувалися станом на 24.02,2022.

Ураховуючи зазначене, пунктом 2 Постанови № 2315 установлено, що тарифи на централізоване водопостачання та централізоване водовідведення застосовуються для населення на рівні тарифів, що застосовувалися станом на 24.02.2022.

Таким чином, тарифи для населення визначені в пункті 2 Постанови № 2315 встановлені з врахуванням положень Постанови КМУ № 502, та відповідно до норм чинного законодавства.

Крім того, суд звертає увагу, що частиною першою та другою статті 49 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» (далі - Закон України № 4059-IX) встановлено, що у 2025 році, як виняток з положень пункту 1 частини другої статті 29 та пункту 1 частини першої статті 64 Бюджетного кодексу України, податок на доходи фізичних осіб (крім податку, визначеного пунктом 1-1 частини другої статті 29 Бюджетного кодексу України, та податку від оподаткування доходів у вигляді грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу), що сплачується (перераховується) згідно з Податковим кодексом України на відповідній території України (крім території міст Києва та Севастополя), зараховується до загального фонду державного бюджету у розмірі 21 відсоток, до загального фонду бюджетів сільських, селищних, міських територіальних громад - у розмірі 64 відсотки.

З метою сталого проходження опалювального періоду 2024/2025 років та забезпечення своєчасних розрахунків за комунальні послуги та енергоносії у 2025 році додаткові надходження до загального фонду бюджетів сільських, селищних, міських територіальних громад, визначені частиною першою цієї статті, у розмірі 4 відсотки спрямовуються на проведення розрахунків за електричну та теплову енергію, водопостачання, водовідведення, природний газ, інші енергоносії, які використовуються в процесі виробництва теплоенергії або іншого виду енергії, на підтримку підприємств з виробництва, транспортування, постачання теплової енергії, централізованого постачання холодної води та водовідведення.

Ураховуючи вищевикладене, вбачається, що законом встановлений обов`язок органів місцевого самоврядування надавати суб`єктам господарювання у сфері централізованого водопостачання та централізованого водовідведення з місцевих бюджетів фінансову підтримку для здійснення їх операційної діяльності.

Відповідно до пункту 1.12 глави 1 Порядку № 302 за результатами здійснення заходів контролю НКРЕКП може прийняти рішення щодо включення до структури тарифів на централізоване водопостачання та/або централізоване водовідведення компенсації витрат або зменшення складових тарифів у разі використання коштів не за цільовим призначенням, економії або перевитрат коштів за статтями витрат, що призводить до невідповідності фактичних складових затвердженій структурі тарифів.

Згідно з пунктом 1.15 глави 1 Порядку № 302 при формуванні тарифів планованого періоду враховується компенсація або зменшення складових, у тому числі, що передбачалися для здійснення заходів інвестиційної програми (інвестиційного проекту) та були враховані в тарифах, які діяли до планованого періоду, з урахуванням фактичного строку їх дії.

Пунктами 10 та 12 Методики перевірки дотримання ліцензіатами з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення структур відповідних тарифів та виконання інвестиційних програм (далі - Методика), що є додатком ЗО до Порядку контролю за дотриманням ліцензіатами, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, законодавства у відповідних сферах та ліцензійних умов, затвердженого постановою НКРЕКП від 14.06.2018 № 428 (далі - Порядок № 428), передбачено, що підсумкова сума надлишково отриманого або недоотриманого доходу від здійснення ліцензованої діяльності у звітному році визначається як різниця між сумою, розрахованою відповідно до пункту 8 цієї Методики, та розміром об`єктивних чинників недофінансування ліцензованої діяльності, зазначених у пункті 9 цієї Методики.

Від`ємна сума, визначена згідно з пунктом 10 цієї Методики, підлягає компенсації при встановленні тарифів на наступний планований рік.

Таким чином, відповідно до вимог чинного законодавства України у випадку недофінансування економічно обґрунтованих витрат ліцензованої діяльності з централізованого водопостачання та/або централізованого водовідведення у плановому році за рахунок тарифів, НКРЕКП за результатами здійснення заходів контролю враховує (компенсує) ці суми недофінансування при встановленні тарифів на наступний планований період.

Щодо твердження позивача викладені про те, що обмеження тарифів на централізоване водопостачання та централізоване водовідведення для населення, які встановлені в пункті 2 постанови НКРЕКП від 23.01.2025 24.12.2024 № 2315 призводить до неможливості підприємством вчасного розрахунку за спожиту електроенергію і відтак станом на 22.01.2025 наявний позов ТОВ «РОЕК» до підприємства про стягнення з нас боргу за спожиті обсяги електричної енергії на суму 61 096 281,77 грн суд не враховує, оскільки заборгованість, яка є предметом позовної заяви в межах господарської справи № 918/74/24 не пов`язана з встановленими пунктом 2 Постанови НКРЕКП № 2315 тарифами, яка є предметом розгляду в межах справи 320/9127/25.

Суд звертає увагу, що оскільки заборгованість, на яку посилається позивач виникла в період з 2022 по 2024 рік, шо підтверджувалось представником позивача в судових засіданнях та рішеннями судів ухваленими в межах господарської справи № 918/74/24, які містяться в Єдиному державному реєстрі судових рішень, а тому не стосується прийнятої НКРЕКП Постанови № 2315.

При цьому, суд наголошує, що Постанова НКРЕКП № 1022, якою НКРЕКП було встановлено тарифи на централізоване водопостачання та централізоване водовідведення на 2024 рік не оскаржувалась позивачем в судовому порядку, а тому, доводи позивача в цій частині відхиляється судом.

Також суд вважає безпідставними на необґрунтованими посилання позивача на звіт ТОВ «АК «АЛЬФА-АУДИТ» від 04.06.2024, з урахуванням наступного: звіт ТОВ «АК «АЛЬФА-АУДИТ» виданий 04.06.2024: указаним звітом здійснено аналіз платоспроможності Рівненського обласного виробничого комунального підприємства водопровідно-каналізаційного господарства «Рівнеоблводоканал» станом на 30.04.2024; для здійснення аналізу платоспроможності Ліцензіата та видачі звіту проаналізовано виключно: оборотно сальдову відомість за березень 2024; оборотно сальдову відомість за квітень 2024; фінансову звітність; виписки з банку.

Натомість Постанова прийнята Регулятором 24.12.2024.

Ураховуючи наведене та беручи до уваги те, що оскільки предметом розгляду даної справи є ймовірна протиправність дій НКРЕКП в частині обмеження дії тарифів для населення, встановлених для позивача Постановою НКРЕКП № 2315 та ймовірна протиправність пункту 2 Постанови НКРЕКП № 2315, суд не бере до уваги поданий позивачем звіт ТОВ «АК «АЛЬФА-АУДИТ» від 04.06.2024 на підтвердження протиправності дій НКРЕКП та протиправності пункту 2.

Таким чином, НКРЕКП, при прийнятті постанови № 2315 в оскаржуваному пункті, діяла в межах повноважень, визначених законодавством і керувалася принципами доступності тарифів. Суд також враховує те, що пункт 2 постанови НКРЕКП № 2315 від 24.12.2024 про встановлення тарифів на централізоване водопостачання та централізоване водовідведення позивачу прийнято в умовах воєнного стану та не суперечить Порядку та Процедурі формування тарифів, адже у постанові від 10.03.2016 № 302 Про затвердження Порядку формування тарифів на централізоване водопостачання та централізоване водовідведення, наведено визначення категорій: споживачі, які є суб`єктами господарювання у сфері централізованого водопостачання та водовідведення та споживачі, які не є суб`єктами господарювання у сфері централізованого водопостачання та водовідведення, проте, не міститься заборони встановлювати тариф для населення, який виокремлено з категорії споживачів, які не є суб`єктами господарювання.

Таким чином, суд дійшов висновку, що оскаржуваний пункт постанови відповідає законодавчим принципам державного регулювання, а як вже зазначалось судом вище, встановлення тарифів належить до компетенції НКРЕКП і здійснюється на основі аналізу економічних та інших факторів у кожному конкретному випадку.

Поряд з цим, відповідно до пункту 1.12 глави 1 Порядку №302 за результатами здійснення заходів контролю НКРЕКП може прийняти рішення щодо включення до структури тарифів на централізоване водопостачання та/або централізоване водовідведення компенсації витрат або зменшення складових тарифів у разі використання коштів не за цільовим призначенням, економії або перевитрат коштів за статтями витрат, що призводить до невідповідності фактичних складових затвердженій структурі тарифів.

Відповідно до положень частин першої та другої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно положень статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, матеріалів справи, суд приходить до висновку про те, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Згідно з частиною п`ятою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі відмови у задоволенні вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, або залишення позовної заяви без розгляду чи закриття провадження у справі, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись статтями 243-246, 250, 255, 264 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Рішення надіслати учасникам справи (їх представникам).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Вісьтак М.Я.