Справа № 160/31032/24
Суддя: Прудник Сергій Володимирович
Дата ухвалення: 2026-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову щодо встановлення судового контролю

за виконанням судового рішення

23 лютого 2026 року Справа №160/31032/24

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Прудник Сергій Володимирович, розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

22.11.2024 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 14.10.2024 року №80 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії на пільгових умовах;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах на підставі ч. 3 ст. 14 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з 07.10.2024 року.

За наслідками розгляду даної позовної заяви, рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.01.2025 року ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

Суд вирішив:

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 14.10.2024 року №80 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії на пільгових умовах.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 07.10.2024 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, з урахуванням правової позиції, викладеної у цьому рішенні.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26, ) документально підтверджені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 1211,20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок).

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.01.2025 року виправлено описку в абзаці четвертому резолютивної частини рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.01.2025 року.

Абзац четвертий резолютивної частини рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.01.2025 року викладено у наступній редакції:

«Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26, ) документально підтверджені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 1211,20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок)».

Не погодившись з рішенням суду, з апеляційною скаргою звернулось Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.

За наслідками розгляду даної апеляційної скарги ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 18.03.2025 року апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.01.2025 року в адміністративній справі №160/31032/24 повернуто апелянту.

Крім того, постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 05.06.2025 року апеляційну Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області залишено без задоволення. Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.01.2025 року в адміністративній справі №160/31032/24 залишено без змін.

08.07.2025 року справа №160/31032/25 надійшла до канцелярії Дніпропетровського окружного адміністративного суду із суду апеляційної інстанції.

10.09.2025 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду прийнято звіт Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.01.2025 року у справі №160/31032/24. У задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю відмовлено.

Не погодившись із ухвалою суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просив її скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду звіту Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.01.2025 року у справі №160/31032/24.

За наслідками розгляду означеної апеляційної скарги, постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 02.12.2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.09.2025 року у справі №160/31032/24 залишено без змін.

17.02.2026 року від ОСОБА_1 до суду надійшла заява про встановлення судового контролю, в якій заявник просить суд:

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області подати до Дніпропетровського окружного адміністративного суду у 11-денний строк звіт про виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.01.2025 року у справі №160/31032/24.

Аргументи даної заяви зводяться до наступного. Необхідною умовою для призначення позивачу пенсії на підставі ч. 3 ст. 114 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» є наявність зайнятості 25 років в металургії за професією яка затверджена Кабінетом Міністрів України та зайнятість за провідною професією не менше 20 років. З 01.09.2001 року по 15.06.2004 року позивач навчався в металургійному технікумі і відповідно ст. 13 ЗУ «Про професійну (професійно-технічну) освіту» отримав освітньо-кваліфікаційний рівень «молодший спеціаліст», що підтверджується дипломом. Після закінчення навчання, з 16.07.2004 року по 20.04.2006 року позивач працював в сортопрокатному цеху № 1 на посаді прибиральника гарячого металу. Професія прибиральник гарячого металу у прокатному виробництві міститься в розділі V Постанови КМУ від 31.03.1994 р. № 202. Це означає що період навчання позивача у металургійному технікумі повинен бути зарахованим до спеціального (пільгового) стажу, який дає право на пенсію відповідно до ч. 3 ст. 114 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за Постановою № 202. З 21.04.2006 року по 23.04.2024 року позивач працював по професії вальцювальника стану гарячого прокату. Професія вальцювальника стану гарячого прокату відноситься до провідних професій. З 24.04.2024 року по 07.10.2024 року військова служба за мобілізацією. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Відповідно до роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 року № 8 (далі Роз`яснення № 8 ) працівникам, зайнятим на підземних роботах та у металургії, які мають не менше 10 років стажу роботи, що дає право на пенсію незалежно від віку у відповідності зі ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення», але не відпрацювавши повного стажу, передбаченою зазначеною статтею Закону, пенсія незалежно від віку може призначатися при наявності не менше 25 років стажу підземної та в металургії роботи із зарахуванням до нього: кожного повного року роботи гірничим очисного забою, прохідником, забійником на відбійних молотках, машиністом гірничих виємочних машин, сталеваром, горновим, агломератником, вальцювальником гарячого прокату за 1 рік роботи 3 місяці; кожного повного року роботи, передбаченої у відповідних розділах списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, які дають право на пільгове пенсійне забезпечення, - за 9 місяців. Отже, на момент звернення до пенсійних органів - 07.10.2024 року позивач набув пільговий стаж. В звіті від 14.08.2025 року відповідач зазначив, що на виконання рішення суду повторно розглянув заяву ОСОБА_1 та не зарахував до пільгового стажу навчання, військову службу і зазначив, що на момент звернення до ПФУ 07.10.2024 року у позивача відсутній пільговий стаж та право на призначення пенсії. На думку заявника, повторний розгляд заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах не свідчить про виконання рішення суду. При повторному розгляді заяви відповідач не може прийняти рішення, яке по суті повторює рішення, що визнане судом протиправним. Відповідач повинен вирішити мою заяву з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цій справі. Висновки суду, викладені в мотивувальній частині його рішення є в однаковій мірі обов`язковими для врахування суб`єктом владних повноважень при здійсненні своїх повноважень на виконання рішення суду, як і висновки, визначені в резолютивній частині рішення. При визначенні меж встановлених зобов`язань необхідно враховувати як резолютивну, так і мотивувальну частини судового рішення. Відтак, заявник вважає, що урахуванням правової позиції, викладеної у цьому рішенні відповідач зобов`язаний зарахувати йому до пільгового стажу навчання та військову службу, а також провести розрахунок стажу з урахуванням Роз`яснення № 8. Відповідач цього не зробив. Нових правовідносин не виникло. Відповідач знову посилається на ті самі підстави та обставини які були спростовані в судовому рішенні.

За відомостями з витягу протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 17.02.2026 року зазначена вище заяву вирішено розподілити та передати судді Пруднику С.В.

Вирішуючи подану заяву про встановлення судового контролю, суд виходить з таких мотивів.

Відповідно до частини 1 статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Положеннями частини 2-3 статті 14 КАС України також передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Суд вирішує питання про встановлення судового контролю у порядку письмового провадження без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу на підставі п.10 ч.1 ст.4, ч.4 ст.229 КАС України.

Згідно зі ст.129 Конституції України однією з основних засад здійснення судочинства є обов`язковість судового рішення.

Відповідно до ст.129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Статтею 370 КАС України визначено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Крім того, обов`язковість судових рішень, що набрали законної сили, для їх виконання на всій території України також передбачена також нормами Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Суд зазначає, що з аналізу наведеного вище вбачається, що судове рішення, що набрало законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок, тобто особа, якій належить виконати судове рішення, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.

Суд зазначає, що правовідносини з приводу судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах унормовані приписами ст.382 КАС України.

Відповідно до ч.1 ст.382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Аналіз вищезазначених правових норм дає підстави для висновку, що інститут судового контролю полягає у здійсненні судом контролюючої функції по відношенню до суб`єкта владних повноважень з дотримання ним принципу обов`язковості судового рішення.

В той же час, такі повноваження суду повинні бути реалізовані з урахуванням ст.129-1 Конституції України, і ці повноваження надані суду з метою забезпечення права особи на ефективний судовий захист в адміністративному судочинстві.

Отже, вирішуючи питання щодо наявності чи відсутності підстав для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення, суд повинен з`ясувати, чи виконано судове рішення, причини, які призвели до невиконання такого рішення та чи є вони об`єктивними, а також оцінити ризики, які можуть існувати для позивача у випадку невиконання рішення суду.

Проаналізувавши наведені положення КАС України, суд прийшов до висновку, що встановити судовий контроль за виконанням рішення суб`єктом владних повноважень - відповідачем у справі суд може, тобто, наділений правом. Тобто зазначені процесуальні дії є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджені належними та допустимими доказами.

Верховний Суд у постанові від 20 лютого 2019 року у справі № 806/2143/15 зазначив, що, зокрема ст. 382 КАС України має на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Судом встановлено, що рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.01.2025 року у справі №160/31032/24 визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 14.10.2024 року №80 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії на пільгових умовах, а також зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 07.10.2024 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, з урахуванням правової позиції, викладеної у цьому рішенні.

На виконання зазначеного рішення, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянуто заяву ОСОБА_1 від 07.10.2024 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах та прийнято рішення від 18.06.2025 року №80 про відмову в призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу.

Зазначені обставини свідчать про виконання відповідачем рішення суду в межах покладених на нього зобов`язань.

При цьому, суд зазначає, що зобов`язальна частина рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.01.2025 року у справі №160/31032/24 не містить обов`язку Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до пільгового стажу позивача періодів його навчання, роботи та військової служби, що свідчить про помилковість посилання заявника на те, що на виконання рішення суду відповідач мав би зарахувати до пільгового стажу навчання, військову службу та стаж відповідно до трудової книжки застосовуючи Роз`яснення №8, та прийняти відповідне рішення.

При цьому, на думку суду, в даному випадку виник новий спір, який підлягає вирішенню в окремому позовному проваджені з приводу зарахування до пільгового стажу позивача періодів його навчання, роботи та військової служби.

Таким чином, суд зазначає, що судове рішення було виконано відповідачем, а позивач, по суті, не згоден із тим, яким чином відповідач його виконав.

Проте, незгода позивача із тим, яким чином виконано судове рішення відповідачем, не є підставою для встановлення судового контролю.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю.

Керуючись ст. ст. 241, 243, 248, 256, 293, 294, 295, ч.1 ст.370, ч.1 ст.382 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до вимог ст.256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтями 295 та 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С. В. Прудник