Справа № 340/6353/23
Суддя: О.А. ЧЕРНИШ
Дата ухвалення: 2026-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

20 лютого 2026 року м. Кропивницький Справа № 340/6353/23

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Черниш О.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження заяву представника позивача

про зобов`язання подати звіт про виконання судового рішення

позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

відповідач: військова частина НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 )

про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , через представника ОСОБА_2 , 02.08.2023 року звернувся до суду з позовом до військової частини НОМЕР_2 , в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень в розрахунку на місяць, пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини, за період з 08.08.2022 року по 23.09.2022 року, а також з 18.10.2022 року по 22.11.2022 року, з урахуванням фактично виплачених сум;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень в розрахунку на місяць, пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини, за період з 08.08.2022 року по 23.09.2022 року, а також з 18.10.2022 року по 22.11.2022 року, з урахуванням фактично виплачених сум.

Ухвалою від 08.08.2023 року суд відкрив провадження у справі №340/6353/23 та вирішив розглядати її за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Відповідач відзив на позовну заяву не подав.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду (суддя Пасічник Ю.П.) від 05.09.2023 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 року "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень в розрахунку на місяць, пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини, за період з 08.08.2022 року по 23.09.2022 року, а також з 18.10.2022 року по 22.11.2022 року, з урахуванням фактично виплачених сум.

Зобов`язано військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 року "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень в розрахунку на місяць, пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини, за період з 08.08.2022 року по 23.09.2022 року, а також з 18.10.2022 року по 22.11.2022 року, з урахуванням фактично виплачених сум.

Відповідач подав апеляційну скаргу на це рішення суду.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 27.03.2024 року рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 05.09.2023 року скасовано в частині задоволених позовних вимог щодо визнання протиправною бездіяльності військової частини НОМЕР_2 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 року "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень в розрахунку на місяць, пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини, за період 18.10.2022 року по 22.11.2022 року, з урахуванням фактично виплачених сум та зобов`язання військової частини НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 року "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень в розрахунку на місяць, пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини, за період з 18.10.2022 року по 22.11.2022 року, з урахуванням фактично виплачених сум. Прийнято в цій частині нове судове рішення, яким відмовлено у задоволені позовних вимог в цій частині. В іншій частині рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 05.09.2023 року залишено без змін.

Кіровоградський окружний адміністративний суд 14.01.2026 року видав позивачу виконавчий лист про виконання зобов`язальної частини рішення суду в нескасованій апеляційним судом частині.

До суду 13.02.2026 року надійшла заява представника позивача - адвоката Мандрика В.В., у якій він на підставі статті 382 КАС України просить суд встановити судовий контроль та зобов`язати відповідача подати звіт про виконання рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 05.09.2023 року. Заявник зазначає, що відповідач не надав відповіді на його адвокатський запит від 24.06.2025 року.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.02.2026 року справу №340/6353/23 для вирішення питання судового контролю передано на розгляд судді Черниш О.А.

Згідно з частиною 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 370 КАС України передбачено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність встановлену законом.

Відповідно до статті 372 КАС України у разі необхідності спосіб, строки і порядок виконання можуть бути визначені у самому судовому рішенні. Так само на відповідних суб`єктів владних повноважень можуть бути покладені обов`язки щодо забезпечення виконання рішення. Судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом. Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень в адміністративних справах, вирішує суддя адміністративного суду одноособово, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Статтею 381-1 КАС України передбачено, що судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснює суд, який розглянув справу як суд першої інстанції. Суд може здійснювати судовий контроль за виконанням судового рішення у порядку, встановленому статтями 287, 382-382-3 і 383 цього Кодексу.

Згідно з частиною 1 статті 382 КАС України суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За правилами частин 1, 2 статті 382-1 КАС України суд розглядає заяву про зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення (крім заяви, передбаченої частиною п`ятою статті 382 цього Кодексу) протягом десяти днів з дня її надходження в порядку письмового провадження, а за ініціативою суду чи клопотанням заявника - у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду, не перешкоджає судовому розгляду.

За наслідками розгляду заяви суд постановляє ухвалу про її задоволення або відмову у задоволенні та зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Суд зазначає, що судовий контроль - це спеціальний вид провадження в адміністративному судочинстві, відмінний від позовного, що має спеціальну мету та полягає у перевірці обставин, що перешкоджають виконанню рішенню суду та відновленню порушених прав особи-позивача, а не у повторному вирішенні публічно-правового спору. Підставою для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення є наявність об`єктивних підтверджених належними і допустимими доказами підстав вважати, що за відсутності такого заходу судового контролю рішення суду залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль. Суд, встановлюючи строк для подання звіту, повинен враховувати особливості покладених обов`язків згідно із судовим рішенням та можливості суб`єкта владних повноважень їх виконати. При цьому зазначені процесуальні дії є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджені належними та допустимими доказами.

Спір, який вирішували суди у цій справі, виник у зв`язку з ненарахуванням та невиплатою військовослужбовцю ОСОБА_1 у складі грошового забезпечення додаткової винагороди на період дії воєнного стану у збільшеному розмірі 100000 грн. за час перебування його на стаціонарному лікуванні в окремі періоди 2022 року.

Кіровоградський окружний адміністративний суд розглянув справу за наявними у ній матеріалами та 05.09.2023 року задовольнив позов, зобов`язавши військову частину НОМЕР_2 донарахувати та виплатити позивачу належну йому додаткову винагороду, збільшену до 100000 грн., за періоди перебування на лікуванні з 08.08.2022 року по 23.09.2022 року, з 18.10.2022 року по 22.11.2022 року.

Третій апеляційний адміністративний суд, переглядаючи це судове рішення за апеляційною скаргою відповідача, дійшов висновку про те, що позивач не має права на отримання додаткової винагороди, збільшеної до 100000 грн. за перебування на лікуванні у період з 18.10.2022 року по 22.11.2022 року, позаяк захворювання не пов`язане із отриманням травми, та 27.03.2024 року скасував судове рішення в цій частині, відмовивши позивачу у таких вимогах.

Вказані судові рішення набрали законної сили 27.03.2024 року.

Після цього представник позивача адвокат Мандрик В.В. неодноразово звертався до відповідача із адвокатськими запитами щодо надання інформації про результати виконання рішення суду, про нарахування і виплату позивачу додаткової винагороди.

Відповідач надавав інформацію та документи про те, що спірні суми виплачені позивачу ще до подання ним позову.

У матеріалах справи міститься наказ командира військової частини НОМЕР_2 №2089/нагп від 05.06.2023 року "Про виплату додаткової винагороди військовослужбовцям на період дії воєнного стану за травень 2023 року, які отримали поранення", до якого включений старший солдат ОСОБА_1 . Цим наказом начальнику ФЕС військової частини наказано виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду у розмірі 100000 грн. за період з 09.08.2022 року по 23.09.2022 року.

Зволікання з включенням позивача до наказу відповідач пояснював запізнілим наданням позивачем довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) за формою додатку 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, яка є обов`язковою підставою для видання наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 грн. у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини.

У червні 2023 року ФЕС військової частини НОМЕР_2 на виконання наказу №2089/нагп від 05.06.2023 року здійснила відповідні перерахунки додаткової винагороди ОСОБА_1 з урахуванням раніше виплачених йому сум і така доплата за період з 09.08.2022 року по 23.09.2022 року склала 105 602, 15 грн.

Про нарахування та виплату цієї суми позивачу відповідач повідомляв суд апеляційної інстанції на стадії апеляційного перегляду, втім не надав тоді доказів перерахування коштів на картковий рахунок позивача.

Як вбачається з наданого листування, командир військової частини НОМЕР_2 у відповідях від 02.06.2024 року, від 27.07.2024 року, від 28.09.2024 року, від 13.01.2025 року, від 30.05.2025 року на адвокатські запити представника позивача детально пояснював виконані розрахунки сум додаткової винагороди. Зазначив, що за день військової служби 08.08.2022 року ОСОБА_1 вже була нарахована додаткова винагорода у збільшеному розмірі 100000 грн. в місяць і така включена в суму, яка перерахована на його картковий рахунок 22.09.2022 року у складі грошового забезпечення. У червні 2023 року на виконання наказу №2089/нагп від 05.06.2023 року була донарахована сума доплати додаткової винагороди у збільшеному розмірі 100000 грн. в місяць за дні перебування ОСОБА_1 на стаціонарному лікуванні у період з 09.08.2022 року по 31.08.2022 року (23 дні) та у період з 01.09.2022 року по 23.09.2022 року (23 дні), пропорційно цим дням. З рахуванням раніше виплаченої ОСОБА_1 за ці дні військової служби додаткової винагороди у звичайному розмірі 30000 грн. в місяць, сума доплати додаткової винагороди загалом склала 105602, 15 грн., а після утримання військового збору - 104 018, 12 грн.

Відповідач повідомив представника позивача, що 23.07.2023 року перерахував на картковий рахунок ОСОБА_1 , відкритий в АТ "Укрсиббанк" ( НОМЕР_4 ), грошові кошти в розмірі 104018, 12 грн. і не має заборгованості перед позивачем.

У червні 2025 року представник позивача направив відповідачу черговий адвокатський запит, у якому просив надати йому відповідь, чи буде здійснене нарахування ОСОБА_1 додаткової винагороди у розмірі 100000 грн. в місяць за період з 18.10.2022 року по 22.11.2022 року.

Представник позивача стверджує, що не отримав відповіді на свій адвокатський запит, а позивач вичерпав усі способи захисту прав щодо виконання судового рішення, тому звернувся до суду із заявою про встановлення судового контролю.

У заяві представник позивача не заперечує факт виплати військовою частиною НОМЕР_2 та отримання ОСОБА_1 коштів додаткової винагороди, нарахованої (перерахованої) у збільшеному розмірі 100000 грн. за місяць пропорційно дням військової служби та перебування на стаціонарному лікуванні з 08.08.2022 року по 23.09.2022 року, не оспорює правильності арифметичних розрахунків таких сум, не посилається на наявність заборгованості відповідача перед позивачем за цей період.

Таким чином, фактичне виконання обов`язку щодо виплати додаткової винагороди у вказаній частині підтверджується матеріалами справи та не ставиться заявником під сумнів.

Вимоги представника позивача про спонукання відповідача повторно нарахувати та виплатити додаткову винагороду за цей період, а також за період, щодо якого суд апеляційної інстанції відмовив у задоволенні позову, виходять за межі інституту виконання судового рішення та суперечать завданням адміністративного судочинства.

Обов`язковість рішення означає обов`язок досягти визначеного ним правового результату - відновлення порушених прав особи-позивача, а не здійснення формальних дій за відсутності предмета виконання. Інститут виконання рішення не може застосовуватися для отримання подвійного задоволення однієї й тієї ж вимоги.

Оскільки заявник не навів жодних конкретних доводів щодо того, у чому саме полягає невиконання судового рішення, не зазначив, яка частина рішення залишилась невиконаною, та не надав доказів того, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо позивача або діє недобросовісно, суд не вбачає правових підстав для встановлення судового контролю.

Ненадання відповідачем відповіді на адвокатський запит не свідчить про невиконання рішення суду і не є підставою для зобов`язання відповідача подавати до суду звіт про виконання судового рішення.

Керуючись статтями 248, 256, 382 - 382-3 КАС України, суд -

У Х В А Л И В :

Відмовити у задоволенні заяви представника позивача про встановлення судового контролю та зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду у 15 - денний строк, установлений статтею 295 КАС України.

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду О.А. ЧЕРНИШ