Справа № 240/24256/25
Суддя: Курко О. П.
Дата ухвалення: 2026-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/24256/25

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Окис Т.О.

Суддя-доповідач - Курко О. П.

23 лютого 2026 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Курка О. П.

суддів: Боровицького О. А. Ватаманюка Р.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 16 січня 2026 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

у жовтні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у не виплаті додаткової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28 лютого 2022 року № 168 (далі Постанова №168), із розрахунку 100000 грн. на місяць за час стаціонарного лікування внаслідок отриманого поранення та за час перебування у відпустці для лікування внаслідок отриманого поранення та стягнути 172795,70 грн додаткової винагороди передбаченої Постановою №168 із розрахунку 100000 грн на місяць за час стаціонарного лікування внаслідок отриманого тяжкого поранення пов`язаного із захистом Батьківщини та за час перебування у відпустці для лікування внаслідок отриманого поранення, за періоди: з 27 січня 2025 року по 05 лютого 2025 року; з 07 квітня 2025 року по 17 квітня 2025 року; з 06 лютого 2025 року по 07 березня 2025 року; з 08 березня 2025 року по 06 квітня 2025 року.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 16 січня 2026 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач відповідно до наказу командира В/ч НОМЕР_1 від 03 листопада 2024 року №328 з 03 листопада 2024 року зарахований до списків особового складу частини.

Довідкою про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України №2587 від 23 квітня 2025 року підтверджено участь позивача у таких заходах в період з 14 по 30 листопада 2024 року, з 08 грудня 2024 року по 26 січня 2025 року.

27 січня 2025 року отримав поранення під час виконання бойового завдання у зв`язку з виконанням конституційного обов`язку щодо захисту Батьківщини, захисту її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканості, що підтверджено довідкою про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) №1282 від 20 лютого 2025 року.

З 27 січня 2025 року по 05 лютого 2025 року перебував на стаціонарному лікуванні, відповідно до виписки №813.

Довідкою військово-лікарської комісії №249 від 05 лютого 2025 року підтверджено кваліфікацію травми як ЛЕГКОЇ та визначено потребу відпустки для лікування після травми на 30 календарних днів.

Довідкою військово-лікарської комісії №2025-0307-1039 від 07 березня 2025 року підтверджено кваліфікацію травми ЛЕГКОГО ступеню та визначено потребу відпустки для лікування після поранення на 30 календарних днів.

З 07 квітня 2025 року по 17 квітня 2025 року перебував на стаціонарному лікуванні, відповідно до виписки №12637(25).

Довідкою військово-лікарської комісії від 05 травня 2025 року №2025-0505-1115 підтверджується, що … «травма ТЯЖКОГО ступеня; Травма, ТАК, пов`язана з захистом Батьківщини… Захворювання, ТАК пов`язане з проходженням військової служби…»

З метою з`ясування питання проведення нарахування та виплати додаткової винагороди у збільшеному розмірі за період перебування на стаціонарному лікуванні на адресу відповідача було направлено адвокатський запит.

07 жовтня 2025 року В/ч НОМЕР_1 листом відмовила у виплаті за спірний період.

Уважаючи таку бездіяльність відповідача протиправними, позивач звернувся з відповідним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Згідно частини 1 статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-XII з наступними змінами та доповненнями у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин (далі Закон України №2232-ХІІ), військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Відповідно до статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-ХІІ з наступними змінами та доповненнями у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин (далі Закон України №2011-ХІІ), військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Відповідно до пункту 1 статті 9 Закону України №2011-ХІІ держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Пунктами 2 4 цієї правової норми встановлено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Отже до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять чотири види складових: 1) посадовий оклад; 2) оклад за військовим званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення; 4) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та №69/2022 «Про загальну мобілізацію», Кабінет Міністрів України 28 лютого 2022 року прийняв Постанову №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (в редакції Постанови № від 15 листопада 2024 р. № 1311).

Пунктом 1 Постанови №168 установлено, на період воєнного стану особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, розмір такої додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Згідно з пунктом 1-2 Постанови №168 виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Нарахування та сплата податків, зборів, внесків до відповідних бюджетів здійснюється у порядку, визначеному законодавством як для грошового забезпечення.

Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень до таких наказів включаються особи, зазначені у пунктах 1 та 1-1, у тому числі такі, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Аналіз пункту 1-2 Постанови №168 дозволяє зробити висновок, що нарахування та виплата військовослужбовцям додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень здійснюється за таких умов:

а) пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини;

б) факт перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних) внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язаного із захистом Батьківщини;

в) факт перебування у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Спірним питанням є виплата додаткової винагороди передбаченої Постановою №168 із розрахунку 100000 грн на місяць за час стаціонарного лікування внаслідок отриманого поранення пов`язаного із захистом Батьківщини та за час перебування у відпустці для лікування внаслідок отриманого поранення, за періоди: з 27 січня 2025 року по 05 лютого 2025 року, з 06 лютого 2025 року по 07 березня 2025 року; з 08 березня 2025 року по 06 квітня 2025 року, з 07 квітня 2025 року по 17 квітня 2025 року.

Позивач уважає, що оскільки довідкою військово-лікарської комісії від 05 травня 2025 року №2025-0505-1115 підтверджується, що травма ТЯЖКОГО ступеня; травма, ТАК, пов`язана з захистом Батьківщини, тому він має право на отримання додаткової винагороди.

Судом установлено, позивач з 27 січня 2025 року по 05 лютого 2025 року перебував на стаціонарному лікуванні, відповідно до виписки №813 та з 07 квітня 2025 року по 17 квітня 2025 року перебував на стаціонарному лікуванні, відповідно до виписки №12637(25).

З інформаційної довідки В/ч НОМЕР_1 про нараховане грошове забезпечення та інші одноразові виплати, в тому числі додаткова винагорода згідно Постанови №168, №4324 від 23 жовтня 2025 року судом установлено, що позивачу у січні, лютому та квітні 2025 року виплачено грошові кошти по лікуванню за поранення.

У січні 2025 року позивач перебував на стаціонарному лікуванні з 27 по 31 січня 2025 року та йому виплачено 16129,03, тобто ((100000,00/31 день (кількість днів у січні місяці) *5 днів стаціонарного лікування); з 01 по 05 лютого 2025 року та йому виплачено 17857,14, тобто ((100000,00/28 день (кількість днів у лютому місяці) *5 днів стаціонарного лікування); з 07 квітня 2025 року по 17 квітня 2025 року та йому виплачено 36666,67, тобто ((100000,00/30 днів (кількість днів у квітні місяці) *11 днів стаціонарного лікування).

Отже, за час стаціонарного лікування після поранення позивачу виплачено додаткову винагороду, передбачену Постановою №168.

Після цього, довідкою військово-лікарської комісії №249 від 05 лютого 2025 року підтверджено кваліфікацію травми як ЛЕГКОЇ та визначено потребу відпустки для лікування після травми на 30 календарних днів. Пізніше, довідкою військово-лікарської комісії №2025-0307-1039 від 07 березня 2025 року підтверджено кваліфікацію травми ЛЕГКОГО ступеню та визначено потребу відпустки для лікування після поранення на 30 календарних днів.

Отже, оскільки виплата додаткової винагороди передбачена, зокрема для осіб, які перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії, то підстави для виплати винагороди у зазначений період відсутні.

Саме тому, відповідач правомірно не нарахував йому підвищену додаткову винагороду за період перебування у відпустці, оскільки у довідках ВЛК зазначена тяжкість отриманої травми легка, тобто відсутній факт перебування у відпустці для лікування після поранення у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком ВЛК.

При цьому, відповідно до довідки ВЛК від 05 травня 2025 року №2025-0505-1115 у гарнізонній військово-лікарській комісії №2 в/ч НОМЕР_2 проведено медичний огляд позивача. Захворювання, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби. Тобто ця довідка не підтверджує перебування у відпустці для лікування після поранення у зв`язку із отриманням тяжкого поранення. Також позивач обстежувався на предмет захворювання, а не поранення (травми, контузії, каліцтва) згідно вимог Постанови №168.

До того ж, суд зазначає, що вказані довідки ВЛК про встановлення ступеня порання як легке є чинними та не скасованими.

Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 16 січня 2026 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає.

Головуючий Курко О. П.

Судді Боровицький О. А. Ватаманюк Р.В.