Справа № 280/8291/25
Суддя: Сіпака Андрій Васильович
Дата ухвалення: 2026-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

23 лютого 2026 року Справа № 280/8291/25 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сіпаки А.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м.Запоріжжя, пр. Соборний, буд.158-Б; ) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі відповідач, Управління), в якій позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зробити вірний розрахунок пенсії ОСОБА_1 , з моменту призначення, а саме з 02.09.2024 року з виключенням періодів за його вибором, які він власноруч вказав у заяві під час звернення по призначення пенсії та на що він має право відповідно до абз. 3 ч. 1 ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а саме, періоди з 01.07.2000 по 31.07.2000; з 01.09.2000 по 30.09.2000; з 01.11.2000 по 31.12.2000; 01.03.2001 по 31.03.2001; з 01.05.2001 по 31.05.2001; з 01.07.2001 по 31.03.2002; з 01.05.2002 по 28.02.2003; з 01.01.2018 по 30.06.2018; з 01.01.2019 по 31.05.2019; з 01.02.2020 по 31.03.2020; з 01.12.2020 по 28.02.2021; з 01.04.2021 по 30.04.2021; з 01.06.2021 по 30.06.2021; з 01.01.2022 по 31.03.2022 та по не проведенню щорічної індексації пенсії передбаченої норм п. 6 ч. 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 25 лютого 2025 року № 209 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткові заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2025 році», а також по не виплаті недоотриманої пенсії;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зробити вірний розрахунок пенсії ОСОБА_1 , з моменту призначення, а саме з 02.09.2024 року з виключенням періодів за його вибором, а саме, періоди з 01.07.2000 по 31.07.2000; з 01.09.2000 по 30.09.2000; з 01.11.2000 по 31.12.2000; 01.03.2001 по 31.03.2001; з 01.05.2001 по 31.05.2001; з 01.07.2001 по 31.03.2002; з 01.05.2002 по 28.02.2003; з 01.01.2018 по 30.06.2018; з 01.01.2019 по 31.05.2019; з 01.02.2020 по 31.03.2020; з 01.12.2020 по 28.02.2021; з 01.04.2021 по 30.04.2021; з 01.06.2021 по 30.06.2021; з 01.01.2022 по 31.03.2022;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області провести щорічну індексацію пенсії ОСОБА_1 , що передбачено норм п. 6 ч. 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 25 лютого 2025 року №209 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткові заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2025 році»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області виплатити недоотриману суму пенсії ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 29.09.2025 відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі №280/8291/25, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

У зв`язку з припиненням суддею Семененко М.О. повноважень судді Запорізького окружного адміністративного суду через призначення на посаду судді Другого апеляційного адміністративного суду, розпорядженням керівника апарату Запорізького окружного адміністративного суду від 17.12.2025 №91 був призначений повторний автоматизований розподіл зокрема й даної справи.

Автоматизованою системою документообігу суду справа була розподілена на розгляд судді Запорізького окружного адміністративного суду Сіпаці А.В.

Ухвалою суду від 22.12.2025 прийнято до провадженя справу №280/8291/25, ухвалено розглянути справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (у письмовому провадженні). Запропоновано сторонам надати додаткові доводи та заперечення щодо позовних вимог та докази на їх підтвердження протягом 15 днів з дня отримання цієї ухвали.

В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначає, що позивач перебуває на обліку в Управлінні та отримує пенсію за віком відповідно до п.4 ч.1 ст.115 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 №1058-IV (далі Закон №1058-IV). У червні 2025 року на виконання рішення суду по справі №280/8946/24 позивач почав отримувати пенсію. Також, за період з 02.09.2024 по 31.05.2025 позивачу донарахована пенсія у сумі 82 794,17 грн, яка віднесена до Реєстру судових рішень та буде виплачена після відповідного фінансування з державного бюджету України. Позивач не погодившись з розміром призначеної пенсії, 25.07.2025 звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії та виплату недоотриманих коштів, проте відповідач повідомив, що у призначенні пенсії за заявою позивача від 02.09.2024, в якій було зазначено періоди, що підлягають включенню при проведенні оптимізації заробітної плати при обчисленні розміру пенсії було відмовлено, пенсія призначена на підставі рішення суду по справі №280/8946/24, тому в автоматичному режимі було виключено періоди з 01.04.2001 по 31.10.2003 в межах 10% - 31 місяць; з 01.03.2020 по 31.03.2022 та квітень 2024 понад 10% - 27 місяців. Стосовно не проведення щорічно індексації у 2025 році передбаченої п. 6 ч. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 25.02.2025 № 209 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткові заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2025 році" (далі Постанова №209) відповідачем інформації не надано. З даними діями позивач не згоден, вважає їх протиправними та такими, що порушують гарантоване Конституцією та законодавством України право на соціальний захист. Просить позов задовольнити.

13.10.2025 відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому висловлює незгоду із заявленими позовними вимогами та зазначає, що позовні вимоги в частині виключення періодів за власним вибором позивача з 01.07.2000 по 31.07.2000; з 01.09.2000 по 30.09.2000; з 01.11.2000 по 31.12.2000; 01.03.2001 по 31.03.2001; з 01.05.2001 по 31.05.2001; з 01.07.2001 по 31.03.2002; з 01.05.2002 по 28.02.2003; з 01.01.2018 по 30.06.2018; з 01.01.2019 по 31.05.2019; з 01.02.2020 по 31.03.2020; з 01.12.2020 по 28.02.2021; з 01.04.2021 по 30.04.2021; з 01.06.2021 по 30.06.2021; з 01.01.2022 по 31.03.2022 є не безпідставними, оскільки досліджувалися по справі № 280/8946/24, де суд відмовив в задоволені позовних вимог щодо виключення періодів за власним бажанням. Враховуючи зазначене вище, вважає, що рішення Запорізького окружного адміністративного суду у справі № 280/8946/24, яке набрало законної сили має преюдиціальне значення у даній справі, оскільки вже було судом вирішено та прийнято рішення про відмову в позивній вимозі в частині виключення періодів за власним вибором позивача. Крім того, з 01.03.2025 року на виконання Постанови № 209 проведено перерахунок пенсії із застосуванням коефіцієнтів збільшення показника середньої заробітної плати( доходу) в Україні, який враховується для обчислення пенсії, в розмірі 1,115. Тобто, показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для обчислення пенсії з 01.03.2025 року становить 8913,83 грн.(3764,40*1,17*1,11*1,11*1,14*1,197* 1,0796*1,115). Також за період з 02.09.2024 по 31.05.2025 стягувачу донарахована пенсія у сумі 82794,17 грн, яка внесена до Реєстру судових рішень (порядковий №808447). Отже, Управління діє в межах повноважень, згідно діючого законодавства. Просить відмовити у задоволенні позову.

27.10.2025 представник позивача подав відповідь на відзив, в якій зазначив, що під час розгляду адміністративної справи №280/8946/24, суд ухвалив рішення, у якому було відмовлено у задоволенні вимоги по включенню періодів за власним вибором позивача не через відсутність такого права у позивача, а виключно через передчасність такої вимоги, адже на момент звернення з позовом позивачу було відмовлено у призначенні пенсії та суд не мав підстав вважати, що це право буде порушено після призначення пенсії. Також, позивач не заперечує проти того, що відповідачем внесено до Реєстру судових рішень донараховану пенсію у сумі 82 794,17 грн яка наразі не отримана позивачем, у зв`язку із чим позивачем заявлені вимоги щодо зобов`язання відповідача виплатити недоотриману пенсію вже після здійснення перерахунку та індексації.

На підставі матеріалів справи суд встановив такі обставини.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в Управлінні.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 11.11.2024 у справі №280/8946/24, яке набрало законної сили 23.04.2025, зобов`язано Управління провести з 02.09.2024 призначення та виплату пенсії за віком ОСОБА_1 , відповідно до п.4 ч.1 ст.115 Закону №1058-IV.

Відповідно до рішення від 22.05.2025 №60, на виконання рішення суду №280/8946/24, Управління призначило позивачу пенсію за віком відповідно до п. 4 ч.1 ст. 115 Закону №1058-IV.

На відповідне звернення представника позивача із заявою про перерахунок пенсії відповідно до абз. 3 ч. 1 ст. 40 Закону №1058-IV, відповідач листом від 27.08.2025 №15142-14167/Л-02/8-0800/25 повідомив позивача про те, що за матеріалами електронної пенсійної справи 02.09.2024 ОСОБА_1 звернувся із заявою про призначення пенсії, в якій було зазначено періоди, що підлягають виключенню при проведенні оптимізації заробітної плати при обчисленні розміру пенсії. За результатами розгляду документів було винесено рішення про відмову у призначенні пенсії. У подальшому Управлінням опрацьовано рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 11.11.2024 по справі №280/8946/24, яке набуло чинності згідно постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 23.04.2025 та відповідно до ухвали Запорізького окружного адміністративного суду про виправлення описки від 16.05.2025 та ОСОБА_1 було призначено пенсію з 02.09.2024, відповідно до покладених зобов`язань. Зобов`язання щодо виключення періодів при проведенні оптимізації заробітної плати зазначеним рішенням суду не покладались, тому в автоматичному режимі були виключені періоди з 01.04.2001 по 31.10.2003 в межах 10% - 31 місяць; з 01.03.2020 по 31.03.2022 та квітень 2024 року понад 10% - 27 місяців.

Позивач вважає, що Управління має провести перерахунок його пенсії, з виключенням періодів за його вибором, які він власноруч вказав у заяві під час звернення по призначення пенсії та на які він має право відповідно до абз. 3 ч. 1 ст.40 Закону №1058-IV, а саме, періоди з 01.07.2000 по 31.07.2000; з 01.09.2000 по 30.09.2000; з 01.11.2000 по 31.12.2000; 01.03.2001 по 31.03.2001; з 01.05.2001 по 31.05.2001; з 01.07.2001 по 31.03.2002; з 01.05.2002 по 28.02.2003; з 01.01.2018 по 30.06.2018; з 01.01.2019 по 31.05.2019; з 01.02.2020 по 31.03.2020; з 01.12.2020 по 28.02.2021; з 01.04.2021 по 30.04.2021; з 01.06.2021 по 30.06.2021; з 01.01.2022 по 31.03.2022, з урахуванням проведення щорічної індексації пенсії передбаченої норм п. 6 ч. 2 Постанови № 209, починаючи з 02.09.2024, та виплатити недоотриману суму пенсії з у рахуванням оптимізації та індексації, що стало підставою для звернення до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з того, що статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Отже, конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх у старості. Пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв`язку з трудовою діяльністю, заслужені попередньою працею і є однією з форм соціального захисту. Цим визначається зміст і характер обов`язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначає Закон №1058-IV.

Відповідно до абзаців 1-3 частини статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

До страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності або у зв`язку з втратою годувальника, крім наявного страхового стажу, зараховується також на загальних підставах відповідно період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, та період з дня смерті годувальника до дати, коли годувальник досяг би віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону.

Період, протягом якого особа, яка підлягала загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню на випадок безробіття, отримувала допомогу по безробіттю (крім одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності), допомогу по частковому безробіттю, допомогу по частковому безробіттю на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та матеріальну допомогу в період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації, включається до страхового стажу.

Відповідно до частини першої статті 40 Закону №1058-IV для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

У разі якщо страховий стаж становить менший період, ніж передбачено абзацом першим цієї частини, враховується заробітна плата (дохід) за фактичний страховий стаж.

За вибором особи, яка звернулася за призначенням пенсії, з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії, виключаються періоди до 60 календарних місяців страхового стажу, з урахуванням будь-яких періодів незалежно від перерв, що включаються до страхового стажу згідно з абзацом третім частини першої статті 24 цього Закону, та будь-якого періоду страхового стажу підряд за умови, що зазначені періоди в сумі складають не більш як 10 відсотків тривалості страхового стажу, врахованого в одинарному розмірі. Додатково за бажанням особи можуть бути виключені періоди строкової військової служби, навчання, догляду за особою з інвалідністю I групи або дитиною з інвалідністю віком до 18 років, за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, за період з 1 липня 2000 року до 1 січня 2005 року, а також періоди, коли особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню відповідно до пунктів 7, 8, 9 і 14 статті 11 цього Закону та періоди страхового стажу під час карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, з місяця запровадження карантину у 2020 році та шести календарних місяців після його завершення, періоди страхового стажу під час воєнного стану, введеного відповідно до Закону України "Про правовий режим воєнного стану", з місяця введення воєнного стану та протягом трьох календарних місяців після його припинення або скасування. У всіх випадках, крім випадку, передбаченого абзацом другим цієї частини, період, за який враховується заробітна плата, не може бути меншим, ніж 60 календарних місяців (абзац третій).

Для визначення розміру пенсії за віком відповідно до частини другої статті 27 цього Закону заробітна плата для обчислення частини пенсії за період страхового стажу до набрання чинності цим Законом визначається на умовах і в порядку, передбачених законодавством, що діяло раніше, а для обчислення частини пенсії за період страхового стажу після набрання чинності цим Законом - на умовах, передбачених абзацом першим цієї частини.

Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Верховний Суд у постанові від 18.07.2018 у справі № 461/4328/16-а дійшов висновку, що порядок визначення заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії в солідарній системі законодавець урегулював у статті 40 Закону № 1058-ІV й абзацом 1 частини першої цієї статті передбачив врахування для обчислення пенсії заробітної плати (доходу) за весь період страхового стажу починаючи з 01 липня 2000 року. Тобто, законодавець імперативно встановив, що для обчислення пенсії має враховуватися заробітна плата (дохід), отримана після 01 липня 2000 року протягом усього періоду страхового стажу особи без будь-яких виключень.

Єдиний виняток із цього правила встановлювався в абзаці 3 частини першої статті 40 Закону № 1058-ІV, який передбачав допустимість за вибором особи, яка звернулася за призначенням пенсії, виключення з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії, періодів до 60 календарних місяців страхового стажу, з урахуванням будь-яких періодів незалежно від перерв, що включаються до страхового стажу згідно з абзацом 3 частини першої статті 24 цього Закону, та будь-якого періоду страхового стажу підряд за умови, що зазначені періоди в сумі складають не більш як 10 відсотків тривалості страхового стажу, врахованого в одинарному розмірі. У всіх випадках після проведення оптимізації період, за який враховується заробітна плата для обчислення пенсії, не може бути меншим ніж 60 календарних місяців.

Аналіз змісту абзацу 3 частини 1 статті 40 Закону №1058-IV дозволяє зробити висновок, що законодавцем передбачено два варіанти виключення періодів страхового стажу.

Перший варіант передбачає виключення періодів страхового стажу передбачених лише абзацом третім частини першої статті 24 цього Закону.

У цьому випадку закон допускає можливість виключення періодів незалежно від перерв.

До таких періодів належать ті, протягом яких особа, яка підлягала загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню на випадок безробіття, отримувала допомогу по безробіттю (крім одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності), допомогу по частковому безробіттю, допомогу по частковому безробіттю на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та матеріальну допомогу в період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації.

Другий варіант передбачає можливість виключення будь-якого періоду страхового стажу. Водночас, у цьому випадку передбачено можливість виключення лише безперервного періоду страхового стажу - підряд.

Вищенаведене відповідає правовому висновку Верховного Суду, викладеному в постанові від 21.06.2023 у справі № 818/153/18.

Позивачем заявлено вимогу про зобов`язання Управління провести перерахунок його пенсії з виключенням періодів за його вибором, а саме, періоди з 01.07.2000 по 31.07.2000; з 01.09.2000 по 30.09.2000; з 01.11.2000 по 31.12.2000; 01.03.2001 по 31.03.2001; з 01.05.2001 по 31.05.2001; з 01.07.2001 по 31.03.2002; з 01.05.2002 по 28.02.2003; з 01.01.2018 по 30.06.2018; з 01.01.2019 по 31.05.2019; з 01.02.2020 по 31.03.2020; з 01.12.2020 по 28.02.2021; з 01.04.2021 по 30.04.2021; з 01.06.2021 по 30.06.2021; з 01.01.2022 по 31.03.2022, починаючи з 02.09.2024.

Водночас, вказані періоди страхового стажу припадають на період з 01.07.2000, отже, відповідно до вищенаведених положень чинного законодавства та висновків Верховного Суду не повинні перевищувати 10 відсотків тривалості страхового стажу, врахованого в одинарному розмірі, та мають складатися з безперервного періоду страхового стажу підряд, однак, вказаним вимогам заявлені позивачем періоди страхового стажу не відповідають.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в цій частині.

Щодо позовних вимог в частині не проведення щорічної індексації пенсії передбаченої норм п. 6 ч. 2 Постанови № 209, суд зазначає таке.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон України від 03 липня 1991 року №1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення» (далі - Закон №1282-ХІІ).

Згідно із абзацом другим частини першої статті 2 Закону №1282-ХІІ індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, пенсії.

Економічною підставою для проведення індексації грошових доходів населення згідно зі статтями 4, 6 Закону №1282-ХІІ є факт, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка. Також ознаками, що характеризують індексацію доходів громадян, є місце отримання відповідних доходів, а також джерела їх фінансування (частина перша статті 9 Закону №1282-XII).

Таким чином, індексація має спеціальний статус виплати з боку держави у формі відшкодування знецінення грошових доходів громадян, зокрема, пенсії, яка має систематичний характер, а тому індексація є невід`ємною складовою сум при розрахунку пенсії.

Обов`язковий характер індексації визначається статтею 18 Закону України від 05 жовтня 2000 року №2017-ІІІ «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» (далі - Закон №2017-ІІІ), у якій визначено, що законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії, зокрема, щодо індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін.

Державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (частина друга статті 19 Закону №2017-ІІІ).

У свою чергу, в зв`язку із необхідністю вдосконалення пенсійного забезпечення громадян, визначення дати щорічної індексації пенсії та кола осіб, яким пенсії індексуються, 15 лютого 2022 року було прийнято Закон України №2040-IX «Про внесення змін до деяких законів України щодо вдосконалення пенсійного законодавства» (далі - Закон №2040-IX), яким, зокрема, частину п`яту статті 2 Закону №1282-XII викладено в новій редакції.

Так, частиною п`ятою статті 2 Закону №1282-XII в редакції Закону №2040-IX визначено, що індексація пенсій проводиться у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, із застосуванням коефіцієнта збільшення, що визначається відповідно до абзаців 2 і 3 частини другої статті 42 Закону №1058-IV.

Отже, враховуючи положення частини п`ятої статті 2 Закону №1282-XII та абзацу 4 частини другої статті 42 Закону №1058-IV, можна дійти висновку, що Верховна Рада України уповноважила Кабінет Міністрів України визначати порядок здійснення індексації пенсій та розмір коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, але з урахуванням мінімального розміру збільшення, визначеного абзацом другим частини другої статті 42 Закону №1058-IV.

На виконання вимог статті 42 Закону №1058-IV, Кабінет Міністрів України постановою №124 від 20 лютого 2019 року затвердив «Порядок проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Порядок №124), яким визначив механізм проведення перерахунку раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.

Згідно з п.2 Порядку №124 перерахунку підлягають, крім іншого, пенсії, обчислені відповідно до Закону №1058-IV.

Пунктом 3 Порядку №124 установлено, що перерахунку підлягають пенсії, призначені за зверненнями, які надійшли: по 31 грудня включно року, що передує року, в якому проводиться перерахунок, крім тих, які на дату проведення перерахунку переведено з пенсії по інвалідності на пенсію за віком на умовах, визначених абз. 3 ч. 3 ст. 45 Закону (за зверненнями, які надійшли з 1 січня року, в якому проводиться перерахунок).

Відповідно до п.4. Порядку №124, коефіцієнт збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, визначається за такою формулою:

К = ((ЗСЦ + ЗСЗ) х 50%) / 100% + 1,

де ЗСЦ - показник зростання споживчих цін за попередній рік (у відсотках);

ЗСЗ - показник зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії (у відсотках), що визначається за такою формулою: ЗСЗ = Псзп (1) : Псзп (2) х 100 % - 100 %,

де Псзп (1) - показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення;

Псзп (2) - показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, за три календарні роки, що передують року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.

У разі відсутності дефіциту коштів Пенсійного фонду України для фінансування виплати пенсій у солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування коефіцієнт щорічного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, може бути збільшено, але він не повинен перевищувати 100 відсотків показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, за три календарних роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.

Розмір коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, визначається щороку Кабінетом Міністрів України у межах бюджету Пенсійного фонду України. При цьому в разі відсутності даних про заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка враховується для обчислення пенсії, для визначення розміру коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, враховується наявна заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка враховується для обчислення пенсії, з наступним перерахунком зазначеного коефіцієнта для підвищення пенсії відповідно до цього Порядку.

Перерахунок пенсій відповідно до цього Порядку проводиться щороку з 1 березня.

Отже, з 2019 року Порядком №124 з метою визначення механізму проведення перерахунку раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески впроваджено, зокрема, формулу обчислення коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески.

Згідно із пунктом 5 Порядку №124 у 2019 році перерахунок пенсій у зв`язку із збільшенням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, проводиться шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для обчислення пенсії, станом на 01 жовтня 2017 року на коефіцієнт, визначений згідно із абзацом першим пункту 4 цього Порядку.

Кожен наступний перерахунок у зв`язку із збільшенням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, проводиться з урахуванням збільшеного у попередніх роках показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачені страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.

Пенсії, які призначені відповідно до Закону №1058-IV та розмір яких не підвищено відповідно до пункту 4 цього Порядку, абзаців першого, другого цього пункту, з урахуванням абзаців першого, третього частини першої, частини другої статті 28, абзацу другого пункту 4-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV, пункту 4 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 03 жовтня 2017 року №2148-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій», а також з урахуванням щомісячної державної адресної допомоги до пенсії, що виплачується відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 26 березня 2008 року №265 «Деякі питання пенсійного забезпечення громадян» (Офіційний вісник України, 2008 р., №25, ст.785), щороку підвищуються за рішенням Кабінету Міністрів України в межах бюджету Пенсійного фонду України. Підвищення встановлюється в межах максимального розміру пенсії, визначеного законом, і враховується під час подальших перерахунків пенсії.

За змістом пункту 6 Порядку №124 під час перерахунку пенсій відповідно до цього Порядку враховуються суми доплат до попереднього розміру пенсій, підвищень, суми індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством (крім підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, що визначені законодавством). Якщо внаслідок перерахунку розмір пенсії зменшується, пенсія перераховується під час наступного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.

Тобто, запровадивши механізм щорічної індексації пенсій, зокрема, особам, пенсія яким призначена за Законом №1058-IV, для сталості пенсійного забезпечення громадян та видатків на його фінансування, держава взяла на себе зобов`язання забезпечити підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін шляхом підвищення пенсій із застосуванням нового уніфікованого механізму через збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, і який враховувався для обчислення пенсії, який не є сталим, та підвищення рівня матеріального забезпечення найбільш вразливих верств населення з числа пенсіонерів, незалежно від умов, з якими Закон №1282-ХІІ пов`язував підстави для проведення індексації доходів, зокрема, пенсій.

Разом з тим, пунктом 5 Порядку №124 визначено базовий показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для обчислення пенсії, а саме: станом на 01 жовтня 2017 року (3764,40 грн.), до якого застосовується коефіцієнт, визначений за формулою, наведеною в абзаці першому пункту 4 цього Порядку, і в цій частині положення Порядку №124 суперечать статті 42 Закону №1058-ІV, з огляду на таке.

Так, відповідно до статті 27 Закону України № 1058-ІV розмір пенсії за віком визначається за формулою:

П = Зп*х Кс, де:

П - розмір пенсії, у гривнях;

Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях;

Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 цього Закону.

Аналіз наведених положень у взаємозв`язку з положеннями частини другою статті 40 Закону №1058-IV дає підстави для висновку, що розмір пенсії за віком визначається для кожного пенсіонера індивідуально і залежить від набутого ним страхового стажу, отримуваної заробітної плати, з якої сплачувалися страхові внески та, зокрема, показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

Законодавець делегував Кабінету Міністрів України повноваження на встановлення порядку здійснення індексації пенсій та розміру коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, але з урахуванням мінімального розміру збільшення, визначеного абзацом другим частини другої статті 42 Закону №1058-IV.

При цьому, під «порядком» розуміється, що Кабінет Міністрів України має право на встановлення певної послідовності, черговості, способу виконання, методики здійснення перерахунку пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.

Розмір щорічного збільшення зазначеного показника, повинен встановлюватися Кабінетом Міністрів України з урахуванням мінімального розміру збільшення, визначеного абзацом другим частини другої статті 42 Закону №1058-IV.

25.02.2025 Кабінет Міністрів України прийняв Постанову №209, відповідно до пункту 1 якої з 1 березня 2025 р. перерахунок пенсій згідно з Порядком №124 проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії (далі - коефіцієнт збільшення), у розмірі 1,115.

У підпункті 6 пункту 2 постанови №209 установлено, що з 1 березня 2025 р. з метою зменшення диспропорцій у розмірах пенсій, призначених у різні роки, пенсії, призначені відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за зверненнями, що надійшли до 31 грудня 2024 р. включно, які не підвищені згідно з пунктом 1 цієї постанови, перераховуються шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, який використовувався для призначення/перерахунку їх пенсії, на коефіцієнт збільшення:

для пенсій, призначених/перерахованих із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для призначення пенсії у 2021 році, - 1,0575;

для пенсій, призначених/перерахованих із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для призначення пенсії у 2022 році, - 1,046;

для пенсій, призначених/перерахованих із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для призначення пенсії у 2023 році, - 1,0345;

для пенсій, призначених/перерахованих із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для призначення пенсії у 2024 році, - 1,023.

Так, позивач зазначає, що відповідач не застосував під час обчислення (індексації) пенсії позивача з 01 березня 2025 року коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для призначення пенсії відповідно до Постанови №209.

У відзиві на позовну заяву відповідач стверджує, що з 01.03.2025 року на виконання Постанови № 209 проведено перерахунок пенсії позивача із застосуванням коефіцієнтів збільшення показника середньої заробітної плати( доходу) в Україні, який враховується для обчислення пенсії, в розмірі 1,115. Тобто, показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для обчислення пенсії позивача з 01.03.2025 року становить 8913,83 грн.(3764,40*1,17*1,11*1,11*1,14*1,197* 1,0796*1,115).

Водночас, вказані твердження не доведені належними та допустимими доказами.

Судом встановлено, що за змістом наданого на виконання вимог ухвали від 12.12.2025 рішення про перерахунок пенсії позивача встановлено, що станом на 01.03.2025 пенсію позивача проіндексовано відповідно до Постанови №209 з коефіцієнтом 1,023, розмір пенсії позивача з 01.03.2025 становить 9431,43 грн.

Отже, позов в цій частині є не обґрунтованим та не підлягає задоволенню.

Щодо позовних вимог в частині зобов`язання відповідача виплатити позивачу недоотриману суму пенсії, суд зазначає таке.

З матеріалів справи судом встановлено, що на виконання рішення суду по справі №280/8946/24 за період з 02.09.2024 по 31.05.2025 позивачу донарахована пенсія у сумі 82794,17 грн., яка внесена до Реєстру судових рішень (порядковий №808447).

Необхідно зауважити, відповідно до статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом. Обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки.

Згідно з частиною 1 статті 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Відповідно до частини 2 статті 372 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Відповідно до положень статті 383 КАС України, особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

На підтвердження обставин, якими обґрунтовуються вимоги, позивач зазначає докази, про які йому відомо і які можуть бути використані судом.

Заяву, зазначену у частині 1 статті 383 КАС України, може бути подано протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідним рішенням суду.

У разі відповідності заяви вимогам, зазначеним у вищезазначеній статті, вона підлягає розгляду та вирішенню в порядку письмового провадження або в судовому засіданні на розсуд суду протягом десяти днів з дня її отримання.

За відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.

Отже, наведеними нормами чинного процесуального законодавства визначено особливий процесуальний порядок оскарження дій та рішень, вчинених на виконання судових рішень, які набрали законної сили.

Отже, якщо позивач вважає, рішення суду у справі №280/8946/24 виконується неналежним чином, то він повинен був звернутись до суду в порядку статті 383 КАС України із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача, а не пред`являти новий адміністративний позов.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної постанові від 27.11.2018 у справі №520/11829/17 та від 25.08.2020 у справі №235/7358/16-а, статті 382-383 КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.

За правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 15.08.2019 у справі №1340/4630/18, відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті, і є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Отже, в межах даної справи вищенаведені позовні вимоги заявлені безпідставно.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до положень статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За наведеного вище суд вважає, що заявлені позовні вимоги не знайшли свого підтвердження матеріалами справи, є не обґрунтованими, а надані сторонами письмові докази є належними та достатніми для постановлення судового рішення про відмову в задоволені позову.

З урахуванням положень статті 139 КАС України, у зв`язку з відмовою в позові розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись ст.ст.2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м.Запоріжжя, пр. Соборний, буд.158-Б; ) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії відмовити.

Розподіл судових витрат не здійснюється.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 23.02.2026.

Суддя А.В. Сіпака