Справа № 560/7775/25
Суддя: Біла Л.М.
Дата ухвалення: 2026-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/7775/25 Головуючий суддя 1-ої інстанції - Салюк П.І.

Суддя-доповідач - Біла Л.М.

23 лютого 2026 року м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білої Л.М.

суддів: Гонтарука В. М. Моніча Б.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Хмельницької митниці на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 22 липня 2025 року у справі за адміністративним позовом Приватного підприємства "Турфлора" до Хмельницької митниці про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В :

Приватне підприємство "Турфлора" звернулось до суду з позовом до Хмельницької митниці, в якому просило визнати протиправними та скасувати рішення Хмельницької митниці від 25.03.2025 року №UА400000/2025/000073/2 про коригування митної вартості товарів та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА400040/2025/000165 від 25.03.2025 року.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 22 липня 2025 року позов задоволено в повному обсязі.

Не погодившись з прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій з підстав порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати оскаржене рішення та прийняти нове про відмову в задоволенні прозову.

Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження.

Враховуючи, що матеріали справи містять достатньо доказів для вирішення спору, колегія суддів вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження.

Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи, колегія суддів встановила наступне.

17 грудня 2024 року між Приватним підприємством "Турфлора" та компанією "РКЕМІЕR FLOWERS ТАRІМ CICEKCILIK SANAYI ТІСАRET LIMITED SIRKETI" було укладено зовнішньоекономічний договір (контракт) № 12 відповідно до п. 1.1 якого Продавець зобов`язується поставляти, а Покупець отримувати та оплачувати Товари (зріз свіжих (живих) квітів, гілок та інших частин рослин, тощо; цитруси; фрукти; овочі; городні рослини; кімнатні рослини у горщиках та іншу сільгосппродукцію) згідно з умовами цього Контракту. Найменування, вартість та кількість Товару визначається згідно з Інвойсом на кожну партію Товару.

Надалі, згідно п.5.3 Контракту на умовах СРТ та Інвойсу №PRF014 від 21.03.2025 року Продавцем було поставлено Покупцю товар на суму 12 699,00 доларів США.

З метою здійснення митного контролю та митного оформлення товару декларантом за посередництвом митного брокера ОСОБА_1 до Хмельницької митниці 25.03.2025 року подано електронну митну декларацію № 25UА778U9, де було визначено митну вартість Товару, що імпортується, за основним методом, за ціною зовнішньо-економічного договору (Контракту) № 12 від 17.12.2024 року.

До вищевказаної МД (графа 44) декларантом ФОП ОСОБА_1 було надано такі товаросупровідні документи: (0380) інвойс № PRF014 від 21.03.2025, (0730) автотранспортна накладна CMR № CR 048019 від 21.03.2025, (0851) фітосанітарний сертифікат № EC/TR A 6087932 від 21.03.2025, (3014) прайс-лист б/н від 18.12.2024, (4104) контракт № 12 від 17.12.2024, (4207) договір доручення №4 про надання послуг по декларуванню товарів від 05.01.2021, (5509) інформація про позитивні результати державних видів контролю №12655321 від 25.03.2025 (9604) заява підприємства, подання якої передує митному оформленню № 2538/14/28-01 від 25.03.2025 (9610) копія митної декларації країни відправлення №25070100EX00007096 від 21.03.2025.

За результатами перевірки митної декларації №25UА78U9 та документів, що підтверджують визначену митну вартість товару Митним органом було відмовлено в митному оформленні товару та складено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА400040/2025/000165 від 25.03.2025 року, а також було прийнято рішення про корегування митної вартості товарів №UА400000/2025/000073/2 від 25.03.2025 року, відповідно до якого митну вартість Товару було збільшено.

Підставою прийняття рішення про коригування митної вартості товарів відповідач зазначив, що при здійсненні аналізу поданих відповідно до ч. 2 та ч. 3 cт. 53 МКУ документів, митним органом було встановлено, що вони містять розбіжності та не підтверджують усі числові значення складових митної вартості, а заявлений рівень митної вартості ставить під сумнів задекларовану митну вартість товарів. Зокрема: - заявлений рівень митної вартості окремих товарів (1,2,3,4,5,6,7) не відповідає мінімальному рівню, за яким здійснювалось митне оформлення подібних товарів на інших митницях Держмитслужби; - до митного оформлення не надано замовлення, передбачене пунктами 21, 5.1 зовнішньоекономічного контракту та не зафіксоване в інвойсі, як це передбачено п. 2.1 контракту; - документи, подані згідно ч. 2 та ч. 3 cт. 53 МКУ не містять відомостей щодо числового значення складових митної вартості товарів, зокрема заявлена митна вартість товару на умовах поставки СРТ Старокостянтинів - 12268,80 дол.США, при цьому, відповідно до пропозицій перевізників на сайті пошуку перевізників Della.ua тариф на перевезення товарів з Анталії до України складає від 1,80 дол.США/км. Помноживши тариф на перевезення на відстань до м. Старокостянтинів (2109 км) отримаємо 3796,2 дол.США. Отже подані до митного оформлення документи не містять усіх числових значень складових митної вартості, які визначні частиною 10 статті 58 МКУ, в тому числі: витрат на доставку товару до місця ввезення на митну територію України; витрат на навантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до місця ввезення на митну територію України, що суперечить положенням частини 2 статті 53 МКУ, де визначено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, серед інших, є: - транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; - якщо здійснювалося страхування - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Таким чином, документи не містять відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягала сплаті за ці товари.

Згідно Інвойсу №РКР014 від 21.03.2025 року вартість товару позивача становила 12699 дол. США, що по курсу НБУ станом на 25.03.2025 року - 41,6446 грн. за 1 дол. США відповідає 528844,78 грн.

Відповідно до коригування митного органу вартість вищевказаного товару становить 25202,77 дол. США, що по курсу НБУ станом на 25.03.2025 року - 41,6446 грн. за 1 дол. США відповідає 1049559,28 грн.

З наведеного виходить що ПП "Турфлора" із задекларованого Товару на суму 12699 дол. США, що по курсу НБУ станом на 25.03.2025 року - 41,6446 грн. за 1 дол. США відповідає 528844,78 грн. мало сплатити за розмитнення товару 26820,79 грн. мита та 111133,13 грн. - ПДВ. Однак, відповідно до коригування митного органу ПП "Турфлора" було сплачено: 54403,10 грн. мита та 220792,51 грн. - ПДВ.

Вважаючи оскаржувані рішення протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог, а відтак наявності підстав для задоволення адміністративного позову.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору, виходячи з наступного.

Згідно з частиною першою статті 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Заявлення митної вартості товарів, відповідно до частини першої статті 52 Митного кодексу України, здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Приписами частин четвертої, п`ятої статті 58 Митного кодексу України передбачено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Відповідно до положень частин першої, другої, третьої статті 53 Митного кодексу України, у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно з частиною 3 статті 53 Митного кодексу України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та / або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів, згідно з частиною першою статті 54 Митного кодексу України, здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини п`ятої статті 54 Митного кодексу України митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, а у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що право митниці витребувати додаткові документи у декларанта з метою вчинення дій, спрямованих на визначення дійсної митної вартості товарів, виникає за наявності у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості декларантом. При цьому, витребувати необхідно лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України.

Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації. Встановивши відсутність достатніх відомостей, які підтверджують задекларовану митну вартість товарів, орган митної служби повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 02.06.2015 у справі №21-498а15 та Верховного Суду від 18.08.2021 у справі №821/1050/17.

Як було достеменно встановлено судом першої інстанції та не спростовано відповідачем, позивач надав усі документи, наведені у частині другій статті 53 Митного кодексу України, які містили числові показники ціни товару.

Щодо твердження митного органу, що до митного оформлення не надано замовлення, передбачене пунктами 21, 5.1 зовнішньоекономічного контракту та не зафіксоване в інвойсі, як це передбачено п. 2.1 контракту, судова колегія зазначає наступне.

Відповідно до частини п`ятої статті 53 Митного кодексу України забороняється вимагати від декларанта будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

При цьому, вимога надання замовлення при митному оформленні не передбачена ст. 53 МК України, адже зазначений документ відсутній у переліку як такий, що підтверджує митну вартість товарів.

Окрім того, змістом п.2.1 Контракту зазначено, що "Асортимент, кількість Товарів, що постачаються згідно з умовами цього Контракту, визначаються прийнятим Продавцем замовленням Покупця, зробленим для конкретного постачання партії Товару та надісланим Продавцю електронною поштою або за телефонними дзвінками, та фіксується в Інвойсі на партію Товару, який є невід ємною частиною цього Контракту". Відтак, суд вказує, що основним документом згідно з яким постачаються та оплачуються товари є Інвойс, який надано позивачем під час розмитнення товару.

В даному випадку, неподання позивачем під час митного оформлення товару документів, які не передбаченні Митним кодексом України, не може бути підставою для коригування митної вартості товару та причиною для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.

Щодо доводів відповідача, що документи, подані згідно ч. 2 та ч. 3 cт. 53 МКУ не містять відомостей щодо числового значення складових митної вартості товарів, зокрема заявлена митна вартість товару на умовах поставки СРТ Старокостянтинів - 12268,80 дол.США, при цьому, відповідно до пропозицій перевізників на сайті пошуку перевізників Della.ua тариф на перевезення товарів з Анталії до України складає від 1,80 дол.США/км. Помноживши тариф на перевезення на відстань до м. Старокостянтинів (2109 км) отримаємо 3796,2 дол.США., то суд першої інстанції вірно зазначив, що посилання відповідача на інтернет ресурс, який не має жодного відношення до конкретного перевезення товару та договірних відносин між сторонами контракту, відповідно до якого Турецький контрагент відповідає за здійснення перевезення товару і доставку його до українського покупця не може бути підставою для коригування митної вартості товару та причиною для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.

Щодо посилання відповідача в оскаржуваному рішенні на те, що заявлений рівень митної вартості товарів (1,2,3,4,5,6,7,8,9) не відповідає мінімальному рівню, за яким здійснювалось митне оформлення подібних товарів на інших митницях Держмитслужби, слід зазначити, що наявність у Митного органу інформації про те, що митна вартість раніше імпортованих товарів, випущених у вільний обіг не відповідає вартості заявленій позивачем, не може утворити підстав для відмови у визнанні заявленої митної вартості за основним методом.

Аналогічна правова позиція викладено у постанові Верховного Суду від 21.10.2021 у справі №420/4820/19.

Визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, згідно з частиною першою статті 57 Митного кодексу України, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Разом із тим, відповідно до положень статті 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, орган митної служби повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Митний орган у своєму рішенні зазначає, що митна вартість не може бути визначена за другорядними методами (стаття 59 та 60 МКУ) з підстав відсутності у митного органу інформації про ідентичні та подібні товари, що були оформлені у митному відношенні.

При цьому, митний орган зазначає, що "Джерелом числового значення митної вартості є: товару №1 є МД від 19.03.2025 № 25UA15U8 (2,40 дол.США), товару № 2 є МД від 19.03.2025 № 25UA15U8 (4,10 дол.США), товару № 3 є МД від 12.03.2025 № 25UA91U4 (2,40 дол.США), товару № 4 є МД від 19.03.2025 № 25UA15U8 (5,60 дол.США), товару №5 є МД від 19.03.2025 № 25UA15U8 (4,10 дол.США), товару №6 є МД від 19.03.2025 № 25UA15U8 (4,10 дол.США), товару №7 є МД від 12.03.2025 № 25UA91U4 (5,60 дол.США), згідно з якими здійснено митне оформлення подібних товарів за рівнем митної вартості, зазначеної у графі 30 даного рішення. Коригувань на обсяг партії ідентичних товарів не здійснювалось у зв`язку з відсутністю інформації про вплив їх на рівень митної вартості та в зв`язку з тим, що даний рівень митної вартості є мінімальним серед ідентичних товарів, дата час яких є максимально наближеною до дати на часу ввезення оцінюваних товарів".

При прийнятті оскаржуваного рішення відповідач використав виключно інформацію з бази даних митного органу, тобто при винесенні спірного рішення відповідач керувався не документами, поданими декларантом до митного оформлення, а на вже наявну в митного органу цінову інформацію.

Разом з тим, необхідно зазначити, що формально нижчий рівень митної вартості імпортованого товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватись як заниження декларантом митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 12.07.2022 у справі №814/2172/16.

Рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися лише на інформації митниці, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин під час здійснення ними зовнішньоекономічної діяльності МК України не передбачено.

Сам факт здійснення митного оформлення подібних товарів за митною вартістю, що є більша заявленої декларантом, не може бути безумовною підставою для коригування відповідачем митної вартості товару.

Як уже було зазначено, для митного оформлення імпортованого товару позивач надав документи, що передбачені частиною другою статті 53 Митного кодексу України. Подані документи містили достовірні числові дані, які підтверджували митну вартість товарів за ціною договору згідно з вимогами частин четвертої та п`ятої статті 58 Митного кодексу України.

При цьому, неподання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

У свою чергу відповідач не підтвердив належними доказами та аргументованими доводами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей в частині вартості товару, ознак підробки або відсутність усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена за ці товари.

Крім того, посилання відповідача на заниження позивачем митної вартості товару суд відхиляє, оскільки формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості подібних товарів не може вважатися заниженням митної вартості і не є перешкодою для застосування основного методу визначення митної вартості товару, та не може бути достатньою підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за основним методом визначення його митної вартості.

До такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 18.08.2021 у справі №821/1050/17.

Суд також вказує на висновок Верховного Суду, який відповідає сталій практиці, викладений у постановах від 09.10.2018 у справі №826/24835/15, від 24.01.2019 у справі №820/636/17, від 21.01.2020 у справі №812/2336/14, від 13.02.2020 у справі №810/1175/16, від 26.01.2021 у справі №826/13892/16, відповідно до якого інформація про вищу митну вартість ідентичних товарів не є перешкодою для визначення митної вартості товару на підставі укладеного між сторонами договору, оскільки в інформаційній базі відсутня інформація про коригування заявленої митної вартості товарів, а також інформація щодо можливих судових рішень з питань визначення митної вартості товарів та методів її визначення.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов вірного та обгрунтованого висновку, що оскаржувані рішення про коригування митної вартості товарів та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення прийняті митним органом без урахування усіх обставин та без дотриманням норм чинного законодавства, тому є протиправними та підлягають скасуванню.

З урахуванням вказаного, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції вірно зазначено, що митний орган не довів, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, та не надані достатні докази, які б підтверджували відсутність підстав для визначення митної вартості за ціною договору.

Доводи апелянта фактично дублюють доводи, надані ним у відзиві на позовну заяву, які були предметом дослідження в суді першої інстанції і яким було надано належну правову оцінку, з якою погоджується і суд апеляційної інстанції, а тому вважає, що ці доводи апелянта окремої оцінки суду не потребують.

Щодо посилань апелянта на ряд постанов Верховного Суду, то колегія суддів вважає, що оскільки правовідносини, які були предметом розгляду по даній справі і по справах, на які посилається апелянт, різняться між собою, так як мають місце відмінні обставини справи, підстави для коригування митної вартості і наявні розбіжності у поданих під час митного оформлення документах, а тому посилання на них є необгрунтованими та недоречними.

Таким чином, оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції надав належну оцінку наявним у справі доказам та зробив вірний висновок щодо задоволення адміністративного позову.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Хмельницької митниці залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 22 липня 2025 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України.

Головуючий Біла Л.М.

Судді Гонтарук В. М. Моніч Б.С.