Справа № 160/29083/25
Суддя: Боженко Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2026-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 жовтня 2025 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом зареєстровано позовну заяву ОСОБА_1 (далі позивач) до 20 регіональної військово-лікарської комісії (далі відповідач-1), що надійшла в підсистемі «Електронний Суд», в якій позивач просить суд:
- визнати протиправною та скасувати постанову 20-ї Регіональної військово-лікарської комісії з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв, викладену в Свідоцтві (протоколі) № 3098/с від 31.03.2025 року, стосовно ОСОБА_2 щодо визначення причинного зв`язку захворювання - закритої травми лівого колінного суглобу з подальшим лікуванням - «Захворювання, ТАК, пов`язані з проходженням військової служби»;
- визнати протиправною та скасувати постанову 20-ї Регіональної військово-лікарської комісії з визначення ступеня тяжкості захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв, викладену в Свідоцтві (протоколі) № 3098/с від 31.03.2025 року, стосовно ОСОБА_2 щодо визначення ступеня тяжкості травми травма легкого ступеня;
- зобов`язати 20 Регіональну військово-лікарську комісію повторно розглянути документи відносно ОСОБА_2 з урахуванням вимог законодавства та висновків суду.
Позовна заява обґрунтована посиланнями на протиправність проведеної щодо позивача військово-лікарської комісії. Позивач зазначає, що не погоджується з висновком, викладеним в підпункті Т93.0 п. 12 Свідоцтва, згідно з яким наслідки операції (10.05.2024) артроскопія лівого колінного суглобу, шейверізація латерального та медіального меніска, дебрідмент суглобу з приводу закритої травми (27.11.2023) лівого колінного суглобу з пошкодженням медіального та латеріального меніска, у вигляді зміцнілих післяопераційних рубців, без порушення функції згідно Наказу МОЗ № 370 від 04.07.2007 (надалі Наказ МОЗ №370) є травмою легкого ступеня. Травма, ТАК, пов`язана з проходженням військової служби». Також позивач стверджує, що 20-а РВЛК правильно встановила діагноз травми, водночас невірно визначила її ступінь важкості і його травма, відповідно до Наказу МОЗ № 370 є травмою важкою. Крім того, невірно вказаний причинний зв`язок травми, який приймається в таких формулюваннях. Зокрема, що травма пов`язана із захистом Батьківщини, а не із проходженням військової служби, як зазначено у спірному рішенні. Тобто, позивач оскаржував Свідоцтво в конкретній визначеній ним частині йдеться про його незгоду з оцінкою ВЛК травми коліна позивача: 1) позивач не згоден з тим, що травма визначена як легка (а не тяжка); 2) позивач не згоден з тим, що використано формулювання «пов`язана з проходженням військової служби» (а не «з захистом Батьківщини»).
30 жовтня 2025 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом зареєстровано відзив, який надійшов від відповідача-1 в підсистемі в підсистемі «Електронний Суд». Відповідач-1 проти позову заперечує в повному обсязі та зазначає, що ВЛК надано виключне право встановлення причинного зв`язку захворювань, травм, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишніх військовослужбовців та вибір формулювань в яких приймаються постанови ВЛК. Жоден інший орган влади не може брати на себе відповідні повноваження. Також слід зазначити, що питання визначення наявності або відсутності певного діагнозу у позивача та його придатності (непридатності) до військової служби за результатами медичного обстеження є дискреційними повноваженнями військово-лікарської комісії, а тому суд не вправі перебирати на себе повноваження цього органу.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2025 року повторно витребувано докази у справі.
09 грудня 2025 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом зареєстровано клопотання про долучення доказів, яке надійшло від відповідача-1 в підсистемі в підсистемі «Електронний Суд». До клопотання долучені витребувані документи.
15 січня 2026 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом зареєстровано клопотання про долучення доказів, яке надійшло від відповідача-2 в підсистемі в підсистемі «Електронний Суд». До клопотання долучені витребувані документи.
16 лютого 2026 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом зареєстровано клопотання про долучення доказів, яке надійшло від відповідача-2 в підсистемі в підсистемі «Електронний Суд». До клопотання долучені витребувані документи.
У відповідності до ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у ній матеріалами.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи.
Відповідачем 28.03.2025 року складено Свідоцтво про хворобу №3098. Серед іншого, свідоцтвом у п. 12 встановлено, що позивач має травму Т93.0 наслідки операції (10.05.2024) артроскопія лівого колінного суглобу, шейверізація латерального та медіального меніска, дебрідмент суглобу з приводу закритої травми (27.11.2023) лівого колінного суглобу з пошкодженням медіального та латеріального меніска, у вигляді зміцнілих післяопераційних рубців, без порушення функції.
Травму визначено як «травма легкого ступеня».
Також встановлено, що Травма, ТАК, пов`язана з проходженням військової служби.
Вважаючи протиправним таку оцінку травми відповідачем, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Вирішуючи позовні вимоги по суті, суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 65 Конституції України Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Наказом Міністерства Оборони України від 14.08.2008 року №402 затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України (далі Положення №402).
Згідно п. 1.1., 1.2. розділу І Положення №402 Військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.
Військово-лікарська експертиза - це:
- медичний огляд призовників; військовослужбовців та членів їхніх сімей (крім членів сімей військовослужбовців строкової військової служби); військовозобов`язаних, офіцерів запасу, які призиваються на військову службу за призовом осіб офіцерського складу, резервістів (кандидатів у резервісти); громадян, які приймаються на військову службу за контрактом; кандидатів на навчання у вищих військових навчальних закладах, військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти та закладах фахової передвищої військової освіти (далі - ВВНЗ), ліцеїстів військових (військово-морських, військово-спортивних) ліцеїв (далі - ліцеїсти); осіб, звільнених з військової служби; працівників Збройних Сил України, які працюють у шкідливих та небезпечних умовах праці та залучаються до роботи з джерелами іонізуючого випромінювання (далі - ДІВ), компонентами ракетного палива (далі - КРП), джерелами електромагнітних полів (далі - ЕМП), лазерного випромінювання (далі - ЛВ), мікроорганізмами I-II груп патогенності, особливо небезпечними інфекційними хворобами; працівників допоміжного флоту Військово-морських Сил Збройних Сил України (далі - ВМС Збройних Сил України);
- визначення ступеня придатності до військової служби, навчання у ВВНЗ, роботи за фахом;
- установлення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів.
Пунктом 1.3. розділу І Положення №402 передбачено, що основними завданнями військово-лікарської експертизи є:
- добір громадян України, придатних за станом здоров`я до військової служби, для укомплектування Збройних Сил України;
- аналіз результатів медичного огляду та розробка заходів щодо комплектування Збройних Сил України особовим складом, придатним до військової служби за станом здоров`я;
- контроль за організацією і станом лікувально-оздоровчої роботи серед призовників, аналіз результатів і розроблення пропозицій із удосконалення цієї роботи;
- контроль за організацією, проведенням і результатами лікувально-діагностичної роботи у закладах охорони здоров`я в системі Міністерства оборони України, закладах охорони здоров`я комунальної або державної форми власності (далі - заклади охорони здоров`я (установи) та медичних підрозділах військових частин, що стосується військово-лікарської експертизи;
- надання методичної та практичної допомоги з питань військово-лікарської експертизи військово-лікарським комісіям, закладам охорони здоров`я (установам);
- визначення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтва) у військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів, які призвані на збори, у осіб, звільнених із військової служби, а також причинного зв`язку захворювань, поранень, які заподіяли військовослужбовцям смерть;
- розроблення спільно з головними медичними спеціалістами Міністерства охорони здоров`я України (далі - МОЗ України) і Міністерства оборони України вимог щодо стану здоров`я призовників, кандидатів на навчання у ВВНЗ, військовослужбовців, громадян, які приймаються на військову службу за контрактом, резервістів для найдоцільнішого використання їх на військовій службі;
- визначення ступеня придатності військовослужбовців до військової служби у зв`язку з їх звільненням;
- проведення наукової роботи з питань військово-лікарської експертизи;
- підготовка кадрів для військово-лікарських комісій.
Згідно п. 2.1. розділу І Положення №402 для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі). Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання штатної військово-лікарської комісії.
Відповідно до п. 2.2. Положення №402 штатні ВЛК є військово-медичними установами. Вони мають гербову печатку, кутовий штамп та утримуються за окремим штатом. До штатних ВЛК належать:
Центральна військово-лікарська комісія (далі - ЦВЛК);
Штатні ВЛК комплектуються лікарями із клінічною підготовкою за однією з лікарських спеціальностей (терапія, хірургія, неврологія, психіатрія, оториноларингологія, офтальмологія, організація охорони здоров`я тощо), з досвідом роботи у військових частинах та закладах охорони здоров`я (установах).
Залучати особовий склад штатних ВЛК для вирішення питань та завдань, не пов`язаних із військово-лікарською експертизою, забороняється.
Адміністративно-територіальні зони відповідальності штатних ВЛК за проведення військово-лікарської експертизи визначаються наказом Міністерства оборони України від 16 листопада 2016 року № 608 «Про затвердження адміністративно-територіальних зон відповідальності закладів охорони здоров`я Збройних Сил України за організацію медичного забезпечення».
Відповідно до п. 2.4.4. на ВЛК регіону покладаються, серед іншого, організація військово-лікарської експертизи, керівництво підпорядкованими ВЛК, контроль за їхньою роботою та надання їм методичної і практичної допомоги в зоні відповідальності.
Згідно з п. 2.4.5. ВЛК регіону має право, зокрема, приймати постанови згідно з Положенням, контролювати, розглядати, затверджувати, за наявності підстав не затверджувати, переглядати або скасовувати постанови підпорядкованих ВЛК. Постанову про придатність до військової служби колишніх військовослужбовців на період їх фактичного звільнення зі Збройних Сил України має право приймати або переглядати тільки ЦВЛК.
Пунктом 2.4.6. розділу І Положення №402 встановлено, що рішенням штатної ВЛК може бути проведений повторний або контрольний медичний огляд.
Згідно п. 2.5.4. розділу І Положення №402 штатні і позаштатні (постійно та тимчасово діючі) ВЛК (ЛЛК) з питань військово-лікарської та лікарсько-льотної експертизи підпорядковуються вищим штатним ВЛК.
Відповідно до п. 1.2. розділу ІІ Положення №402 медичний огляд включає в себе вивчення та оцінку стану здоров`я і фізичного розвитку громадян на момент огляду в цілях визначення ступеня придатності до військової служби, навчання за військово-обліковими спеціальностями, вирішення інших питань, передбачених цим Положенням, з винесенням письмового висновку (постанови). Під придатністю до військової служби у цьому Положенні розуміється такий стан здоров`я і фізичного розвитку громадян, який дозволяє їм виконувати передбачені статутами, інструкціями службові обов`язки з конкретної військової спеціальності у виді Збройних Сил України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до закону (далі - інші військові формування), у мирний та воєнний час.
Медичний огляд проводиться ВЛК з метою визначення придатності:
до військової служби допризовників, призовників, військовозобов`язаних, резервістів (кандидатів у резервісти);
військовослужбовців до військової служби;
військовослужбовців до військової служби за військовою спеціальністю;
військовослужбовців до служби в високомобільних десантних військах, плаваючому складі, морській піхоті;
кандидатів на навчання у ВВНЗ, ліцеїстів;
кандидатів до військової служби за контрактом;
кандидатів до участі у міжнародних операціях з підтримання миру і безпеки (далі - МО) та у складі національного персоналу;
військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів, працівників Збройних Сил України для роботи з ДІВ, КРП, джерелами ЕМП, ЛВ та мікроорганізмами I-II груп патогенності, особливо небезпечними інфекційними хворобами;
військовослужбовців та працівників Збройних Сил України до служби (роботи) у спеціальних спорудах, працівників допоміжного флоту ВМС Збройних Сил України;
а також з метою визначення:
можливості проходження військової служби військовослужбовцями та проживання членів їх сімей за кордоном;
необхідності в тривалому спеціалізованому лікуванні, медичному спостереженні або в навчанні (вихованні) у спеціалізованих навчальних закладах членів сімей військовослужбовців, транспортабельності їх за станом здоров`я;
потреби у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою або відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва);
потреби у тривалому лікуванні.
Пунктом 2.2. розділу ІІ Положення №402 встановлено, що постанови ВЛК приймаються на підставі Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби (далі - Розклад хвороб) (додаток 1), пояснень щодо застосування статей Розкладу хвороб (додаток 2) та таблиць додаткових вимог до стану здоров`я (далі - ТДВ) (додаток 3). Розклад хвороб розроблений відповідно до вимог Міжнародної статистичної класифікації хвороб та споріднених проблем охорони здоров`я 10-го перегляду (далі - МКХ-10).
Відповідно до ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
Юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, на спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності (пункт 1 частини другої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України).
Класифікатор розподілу травм за ступенем тяжкості затверджено Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 04.07.2007 року №370 (далі Класифікатор).
Застосовуючи вищевикладені положення до обставин цієї справи суд зазначає наступне.
Надання оцінки діагнозу позивача на предмет того, чи підпадає він під дію статей розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби виходить за межі судового розгляду суду.
Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Касаційного адміністративного суду від 12.06.2020 року №810/5009/18.
Відповідно, в компетенції суд перебуває лише питання дотримання відповідачем положень законодавства щодо процедури проведення військово-лікарської експертизи позивача.
Щодо тяжкості травми.
Позивач зазначав, що мав тривалий розлад здоров`я та сумарно лікувався понад 60 днів.
Тобто, позивач визначав тяжкість травми за критерієм тривалості непрацездатності.
Згідно п. 3.1. Класифікатора до тяжких травм відносяться за характером отриманих ушкоджень: - тривалі розлади здоров`я з тимчасовою втратою працездатності на 60 днів і більше.
За п.4 Класифікатора до легких травм відносяться тривалі розлади здоров`я з тимчасовою втратою працездатності до 60 днів.
Відповідач у Свідоцтві вказав, що травма легкого ступеня.
На вимогу суду відповідач-2 надав пояснення з цього питання: часові показники тривалості непрацездатності у зв`язку з даною конкретною патологією в загальній їх кількості помилково враховані не були.
При цьому відповідач-2 пояснював, що: при винесенні постанови свідоцтва про хворобу № 3098/с від 28.03.2025 року солдата ОСОБА_1 основна увага військово-лікарської комісії була приділена основному діагнозу, зважаючи на його тяжкість та причинний зв`язок з захистом Батьківщини. Травма коліна в даній постанові була вторинною та не зазначеною в додатку 5 №1642/2 від 06.12.2023, виданої ТВО командира в/ч НОМЕР_4 , тому зважаючи на високу завантаженість комісії та велику кількість і важкість патологічних станів у даного військовослужбовця, на фоні яких стан після забою колінного суглоба не був пріоритетним. В цілому згідно наказу МОЗ України № 370 від 04.07.2007 року дана травма відноситься до легких, зважаючи що травма була отримана 27.11.2023, а прооперована 10.05.2024.
Отже, в аспекті встановлення тяжкості травми відповідач не виходив з тривалості непрацездатності позивача в зв`язку з такою травмою, хоча відповідний критерій законодавством передбачений.
Слід наголосити на тому, що відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано (п. 2);
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії) (п. 3);
добросовісно (п. 5);
розсудливо (п. 6);
пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія) (п. 8).
Зазначені критерії хоч і адресовані суду, одночасно є й вимогами для суб`єкта владних повноважень, який приймає відповідне рішення та вчиняє дії.
Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 09.11.2023 року у справі № 9901/459/21.
Пояснення відповідача свідчать про неповноту ВЛК саме в процедурному аспекті: один з критеріїв для визначення тяжкості травми в цілому не брався до уваги.
Пояснення відповідача-2 щодо неосновного характеру цієї травми судом відхиляються, оскільки відповідач-2 в цілому цю травму оцінював саме в межах ВЛК, тобто сам вважав, що її необхідно оцінювати. В свою чергу безумовним є обов`язок відповідача-2 дотримуватися вимог законодавства при проведенні такої оцінки, що передбачає в т.ч. обов`язок діяти обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії). В даній справі це передбачає обов`язок відповідача оцінити тяжкість травми також в аспекті тривалості непрацездатності, адже відповідний критерії передбачений Класифікатором.
Отже, висновки відповідача у Свідоцтві щодо тяжкості саме цієї травми є протиправними та підлягають скасуванню.
Як наслідок, для ефективного захисту прав позивача належить зобов`язати відповідача повторно провести медичний огляд позивача саме в спірній частині ВЛК.
Таким чином, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.
Щодо зв`язку травми з проходженням військової служби.
Позивач вважав, що зв`язок з проходженням військової служби має бути визначено як «пов`язане із захистом Батьківщини».
Відповідач-2 на вимогу суду пояснив: в додатку 5 №1642/2 від 06.12.2023, виданого ТВО командира в/ч НОМЕР_4 не було внесено травму колінного суглобу, тому обставини її отримання не відомі, та не підтверджені документально. Перше згадування про травму було у консультації травматолога ЗМЗДПСУ м. Дружківка від 01.12.2023, це єдиний документ наданий за травму колінного суглоба. Згідно вимог п. 21.5 наказу № 402 (зі змінами та доповненнями) встановлено причинний зв`язок - з проходженням військової служби.
Вищевказане посилання відповідача-2 стосується викладу довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 06.12.2023 року №1642/2, яка складена Військовою частиною НОМЕР_4 за формою додатку №5 до Положення №402.
Згідно цієї довідки: « 27» листопада 2023 р. отримав: Посттравматичну цефалгію з вираженим вестибулоастенічним синдромом. За обставин: під час захисту територіальної цілісності України від російських окупаційних військ, а саме 27.11.2023 року близько о 17:50 виконуючи бойове завдання в районі населеного пункту АДРЕСА_3 . Водій, протитанкового взводу, 1 протитанкового відділення військової частини НОМЕР_4 солдат ОСОБА_3 потрапив під мінометний вогонь противника в результаті чого отримав: Посттравматичну цефалгію з вираженим вестибулоастенічним синдромом. Військовослужбовець перебував у засобах індивідуального захисту. Травмування/Поранення отримане військовослужбовцем під час виконання ним бойового завдання при захисті Батьківщини, не пов`язане з вчиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення, та не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження.
Тобто, цією довідкою охоплено в т.ч. дату 27.11.2023 року, коли позивач отримав відповідну травму. Позивач вважав, що це є підставою для встановлення відповідного зв`язку травми із захистом Батьківщини.
У Свідоцтві дійсно наявне посилання в т.ч. на цю довідку (наприкінці першої сторінки).
В свою чергу відповідач фактично виходив з того, що зв`язок травми встановив на підставі довідки військової частини про обставини травми.
Пунктом 6.2. розділу ІІ Положення №402 визначено перелік документів, які подаються на військовослужбовців, що направляються на медичний огляд ВЛК. Цим же пунктом передбачено, що крім того: на осіб, які направляються на огляд з приводу поранень, травм, контузій, каліцтв, одержаних у період проходження ними військової служби, - оригінал або належним чином засвідчена копія довідки про обставини одержання травми (поранення, контузії, каліцтва).
Згідно п. 21.7. розділу ІІ Положення №402 постанова ВЛК про причинний зв`язок травми (поранення, контузії, каліцтва) та її наслідків приймається відповідно до висновку, зазначеного в довідці про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), або висновку, зазначеного в Акті проведення розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку (зникнення, смерті, аварії), за формою, наведеною у додатку 4 до Інструкції 332, Акті про нещасний випадок (зникнення, смерть), за формою, наведеною у додатку 5 до Інструкції 332, у разі проведення розслідування обставин отримання військовослужбовцем травми (поранення, контузії, каліцтва). Також до ВЛК надається медична документація про первинне звернення за медичною допомогою військовослужбовця безпосередньо після одержання травми (поранення, контузії, каліцтва).
Оригінали або копії Довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), Акта проведення розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку (зникнення, смерті, аварії), за формою, наведеною у додатку 4 до Інструкції 332, Акта про нещасний випадок (зникнення, смерть), за формою, наведеною у додатку 5 до Інструкції 332, надсилаються (передаються) військовою частиною (закладом, установою) до закладу охорони здоров`я в електронній або паперовій формі.
На військовослужбовців довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) оформляється не менше ніж у 2 примірниках. Один із примірників довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) подається у ВЛК з метою встановлення причинного зв`язку травми (поранення, контузії, каліцтва) з військовою службою. Примірник довідки обов`язково зберігається в особовій справі військовослужбовця.
Довідка (копія довідки) про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) або копія Акта про нещасний випадок (зникнення, смерть), Акта проведення розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку (зникнення, смерті, аварії) зберігається в матеріалах ВЛК, яка прийняла відповідну постанову про причинний зв`язок травми (поранення, контузії, каліцтва).
Отже, п. 21.7. розділу ІІ Положення №402 в першому абзаці однозначно визначає похідний характер постанови ВЛК в частині причинного зв`язку травми відносно довідки про обставини травми. Вказане логічно узгоджується з тим, що військова частина (суб`єкт складання довідки про обставини травми) має в своєму розпорядженні більший обсяг відомостей про відповідну подію, аніж медична установа, яка проводить ВЛК.
В свою чергу згідно п. 2.1. розділу ІІ Положення №402 постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання штатної військово-лікарської комісії.
Таким чином, в спірному Свідоцтві (яке є різновидом постанови ВЛК) пов`язаність травми позивача мала визначатися за правилами абз. першого п. 21.7. розділу ІІ Положення №402, а саме: відповідно до висновку, зазначеного в довідці про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва).
Наявна довідка про обставини травми дійсно не згадує травму коліна як окрему травму йдеться лише про «посттравматичну цефалгію з вираженим вестибулоастенічним синдромом», тобто йдеться про наслідки для голови (коліно не згадується).
При цьому абзац перший п. 21.7. розділу ІІ Положення №402 не містить правила, за змістом якого відповідач-2 мав би повноваження на власний розсуд оцінювати травми на предмет їх пов`язаності із захистом Батьківщини.
Суд наголошує на тому, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їхні посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст. 19 Конституції України). Принцип законності в Україні належить до переліку конституційних. Частина друга ст. 6, частина друга ст. 19, пункт 12 частини першої ст. 92 Конституції України передбачають, що органи державної влади та місцевого самоврядування діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією й законами України. Це означає, що виключно законом визначаються повноваження, організація та порядок діяльності органів державної влади та місцевого самоврядування. Ці органи діють у відповідності до режиму, за яким їм дозволено тільки те, що передбачено законом.
Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 10.10.2024 року у справі №340/4709/23.
Таким чином, хоча сам відповідач-2 у спірному Свідоцтві і визнавав, що травма коліна отримана 27.11.2023 року в один день з іншою травмою згідно свідоцтва (віддалені наслідки вибухової травми (27.11.2023 року), відповідач-2 в цілому не має повноважень «переносити» або екстраполювати висновки військової частини щодо причинності однієї травми на іншу травму. Такі дії являли б собою явний вихід за межі наявних повноважень та порушували б принцип законності.
Як наслідок, в даній юридичній ситуації позивачу належить первинно вирішити питання про зазначення травми лівого колінного суглобу в довідці про обставини травми, адже саме в такий спосіб законодавець врегулював спірні правовідносини. На противагу цьому позивач фактично намагався в обхід встановленої процедури домогтися встановлення причинності травми без наявності щодо неї довідки про обставини травми, що законодавством не передбачено.
Отже, в задоволенні цієї частини позовних вимог належить відмовити.
Суд також зауважує, що позовні вимоги заявлені до відповідача-1, однак судом встановлено, що належним відповідачем є відповідач-2. Як наслідок, саме до нього належить задовольняти позовні вимоги у відповідній частині.
За вказаних обставин, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Суд зазначає, що задовольняє частково позовні вимоги за змістом, однак приводить їх у відповідність до вимог законодавства та у спосіб, що забезпечить ефективний захист прав позивача.
Щодо розподілу судових витрат.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат відповідно до вимог статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, суд зазначає, що відповідно до ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, а інших судових витрат не встановлено, питання про їх розподіл не вирішується.
Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати протиправною та скасувати свідоцтво про хворобу від 31.03.2025 року №3098/с, складене військово-лікарською комісією військової частини НОМЕР_2 щодо ОСОБА_1 , в частині встановлення легкого ступеня травми «Т.93.0 Наслідки операції (10.05.2024) артоскопія лівого колінного суглобу, шейверізація латерального та медіального меніска, дебрідмент суглобу, з приводу закритої травми (27.11.2023) лівого колінного суглобу з пошкодженням медіального та латерального меніска, у вигляді зміцнілих післяопераційних рубців, без порушення функції».
Зобов`язати військово-лікарську комісію Військової частини НОМЕР_2 повторно провести медичний огляд ОСОБА_1 в частині визначення ступеня тяжкості травми «Т.93.0 Наслідки операції (10.05.2024) артоскопія лівого колінного суглобу, шейверізація латерального та медіального меніска, дебрідмент суглобу, з приводу закритої травми (27.11.2023) лівого колінного суглобу з пошкодженням медіального та латерального меніска, у вигляді зміцнілих післяопераційних рубців, без порушення функції», з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні, та прийняти рішення згідно з вимогами законодавства.
В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Розподіл судових витрат не здійснювався.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Боженко