Справа № 404/11664/25
Суддя: Варакіна Н. Б.
Дата ухвалення: 2026-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Номер провадження 2-а/404/107/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2026 року Фортечний районний суд міста Кропивницького в складі:

головуючого судді - Варакіної Н.Б.

при секретарі - Кірової А.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому в порядку спрощеного провадження без виклику сторін, адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до адміністративної комісії при Виконавчому комітеті Первозванівської сільської ради (27652, Кіровоградська область, Кропивницький район, с. Первозванівка, вулиця Героїв України, 1) про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності №27 від 29 жовтня 2025 року, -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2025 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до адміністративної комісії при Виконавчому комітеті Первозванівської сільської ради про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності №27 від 29 жовтня 2025 року.

В обґрунтування вимог зазначав, що у телефонному режимі йому було повідомлено про те, що відносно нього адміністративною комісією при Виконавчому комітеті Первозванівської сільської ради винесено постанову та запропоновано з`явитись до сільської ради для отримання реквізитів на оплату штрафу.

Так, 30 жовтня 2025 року було вручено протокол про адміністративне правопорушення від 24 жовтня 2025 року №45, протокол №35 засідання адміністративної комісії при виконавчому комітеті Первозванівської сільської ради від 29 жовтня 2025 року, постанову №27 від 29 жовтня 2025 року, лист та реквізити рахунків на оплату штрафу.

Позивач вказував, що про існування протоколу про адміністративне правопорушення від 24 жовтня 2025 року №45 не знав, будь-яких повідомлень з приводу того, що відбулося засідання про розгляд справи про адміністративне правопорушення не отримував. Адміністративну справу за ст.152 КУпАП відповідач розглянув без його участі, про час, місце її розгляду належним чином не повідомив.

Він дізнався, що постановою № 27 від 29 жовтня 2025 року адміністративної комісії при Виконавчому комітеті Первозванівської сільської ради (надалі Комісія) на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1360 грн. за вивіз сміття на несанкціоноване сміттєзвалище, яке знаходиться в кінці вулиці Кільцева с. Калинівка, Кропивницького району, Кіровоградської області, що передбачено ст. 152 КУпАП «Порушення державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою територій населених пунктів».

Вважає, що Правила благоустрою не порушувались, відповідачем не доведена його вина у вчинені вказаного адміністративного правопорушення, оскільки обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Постанова № 27 від 29 жовтня 2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності є незаконною та необґрунтованою, неповне встановлення необхідних для вирішення справи обставин, не доведення встановлених обставин, невідповідність висновків обставинам справи, порушення та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню.

Зі складеним протоколом його ознайомлено не було, його копію він не отримував.

Жодних повідомлень про дату та місце розгляду справи від відповідача не отримував. Таким чином, був позбавлений можливості надати пояснення, подати докази, заявити клопотання, скористатися правовою допомогою та іншими, передбаченими ст. 268 КУпАП, правами.

Зазначав, що особисто ніяке сміття в кінці вулиці Кільцева в с. Калинівка, Кропивницького району Кіровоградської області не вивозив. Це сміття йому не належить, до звалища відношення не має, тим більше з 04 липня 2025 року знаходився на лікуванні, у зв`язку з закритим переломом правої п`яткової кістки. На час складання протоколу і на даний час вільно ходити не може, пересувається на милицях.

Протокол не вказує фактичну дату і час порушення, а вказані в протоколі дані є фіктивними та які не відображають фактичних даних. Протокол не вказує суть учиненого адміністративного правопорушення, а припущення щодо вивозу сміття на несанкціоноване сміттєзвалище в кінці вулиці.

Позивач вказував, що згідно постанови про накладення адміністративного стягнення, його притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 152 КУпАП, за якою передбачена відповідальність за порушення державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою територій населених пунктів. Однак, у постанові не зазначено який пункт Правил благоустрою порушено.

У графі «дата, час, місце вчинення і суть учиненого адміністративного правопорушення» - суть адміністративного правопорушення (повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП, за якою складено протокол).

Категорично заперечував проти рішення відповідача, у тому числі і з підстав відсутності будь-яких доказів вчинення правопорушення за ст. 152 КУпАП. При цьому, доказів, які б підтверджували факт вчинення саме ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 152 КУпАП, надано не було, тобто відповідач не надав жодних доказів.

Ухвалою судді від 20 листопада 2025 року відкрито провадження у справі призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідач не скористався правом подачі відзиву на позов.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Конституцією України закріплено норму щодо обов`язку органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст.19).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких грунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Судом установлено, що 24 жовтня 2025 року старостою Калинівського старостинського округу Переверзєвою Оленою Григорівною складено протокол про адміністративне правопорушення №45 відносно ОСОБА_1 . У вказаному протоколі зазначено, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, а саме вивіз сміття на несанкціоноване сміттєзвалище в кінці вулиці Кільцевої біля греблі. В ході планової перевірки несанкціонованих сміттєзвалищ, було виявлено несанкціоноване сміттєзвалище, яке знаходиться в кінці вулиці Кільцева села Калинівка, Первозванівської сільської ради, Кропивницького району Кіровоградської області. Встановлено псування сільськогосподарських та інших земель, забруднення їх виробничими та іншими відходами. На стихійне сміттєзвалище вивезено пластикові труби від крапельного поливу, плівка, побутові відходи, пластикові пляшки, будівельні відходи, шифер. ОСОБА_1 порушив ст. 152 КУпАП Порушення державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою територій населених пунктів. Договір на вивезення змішаних побутових відходів з КП «Добробут» заключено, станом на 01 жовтня 2025 р. заборгованість складає 548,59 грн.

29 жовтня 2025 року на засіданні адміністративної комісії при виконавчому комітеті Первозванівської сільської ради було складено протокол №35, за яким розглянуто справу про адміністративне правопорушення та вирішено притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1360 грн., погасити заборгованість за вивіз сміття в сумі 548,59 грн., а також прибрати сміття на стихійному сміттєзвалищі терміном до 03 листопада 2025 року.

29 жовтня 2025 року адміністративною комісією при Виконавчому комітеті Первозванівської сільської ради, в складі голови комісії Ільченко Ж.Б., відповідальний секретар комісії Переверзєва О.Г., члени комісії Кривоносов В.С., Білоусова О.В., Григор Л.А., Зяблик С.А., Ліпко В.П., Таран В.І., Ткаченко Ж.В., Русаков Д.С., Степаненко Д.Д., розглянувши матеріали про адміністративне правопорушення, щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винесено постанову №27, якою ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 152 КУпАП (порушення правил благоустрою населених пунктів Первозванівської сільської ради) та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1360 грн. за те, що позивач вивіз сміття на несанкціоноване сміттєзвалище, яке знаходиться в кінці вулиці Кільцева села Калинівка, Кропивницького району Кіровоградської області, чим вчинив правопорушення передбачене ст. 152 КУпАП «Порушення державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою територій населених пунктів».

Згідно з п.п. 7 п. а ч. 1 ст. 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать організація благоустрою населених пунктів, залучення на договірних засадах з цією метою коштів, трудових і матеріально-технічних ресурсів підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності, а також населення; здійснення контролю за станом благоустрою населених пунктів, організації озеленення, охорони зелених насаджень і водойм, створення місць відпочинку громадян.

Відповідно до п.п. 1-3 ч. 2 ст. 17 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», громадяни у сфері благоустрою населених пунктів зобов`язані: утримувати в належному стані об`єкти благоустрою (їх частини), що перебувають у їх власності або користуванні, а також визначену правилами благоустрою території населеного пункту прилеглу до цих об`єктів територію; дотримуватися правил благоустрою території населених пунктів; не порушувати права і законні інтереси інших суб`єктів благоустрою населених пунктів.

Згідно з ч. 1 ст. 20 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування відповідно до повноважень, установлених законом, забезпечують організацію благоустрою населених пунктів.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 10 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» визначено, що до повноважень сільських, селищних і міських рад у сфері благоустрою населених пунктів належить затвердження правил благоустрою територій населених пунктів.

Згідно зі ст. 213 КУпАП, адміністративні комісії при виконавчих комітетах сільських, селищних, міських рад розглядають справи про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 214 КУпАП, адміністративні комісії при виконавчих органах сільських, селищних, міських рад вирішують усі справи про адміністративні правопорушення, за винятком віднесених цим Кодексом до відання інших органів (посадових осіб).

Як визначено ст. 218 КУпАП, адміністративні комісії при виконавчих органах міських рад розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені, у тому числі ст. 152 КУпАП.

Так, положеннями ст. 152 КУпАП визначено адміністративну відповідальність за порушення державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою територій населених пунктів.

Як встановлено вище, постановою від 29 жовтня 2025 року №27 позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 152 КУпАП, та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1 360 гривень.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Відповідно до ст. 254 КУпАП, про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Як вказано вище, позивач, обґрунтовуючи свою незгоду із оскаржуваною постановою, серед іншого, посилається на докази, які об`єктивно ставлять під сумнів законність складання відносно нього протоколу.

Суд звертає увагу на те, що КУпАП встановлюється чітка стадійність притягнення особи до відповідальності: виявлення правопорушення, фіксація правопорушення, формування доказової бази (матеріали справи), розгляд справи про адміністративне правопорушення. При цьому, складання протоколу у справі про адміністративне правопорушення - це процесуальні дії суб`єкта владних повноважень, які спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушення та в силу ст. 251 КУпАП є предметом оцінки в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді судом справи про притягнення до адміністративної відповідальності.

Знайшло своє підтвердження, що вказаний протокол про адміністративне правопорушення складений за відсутності позивача. Про поставлення позивачу у провину вчинення адміністративного правопорушення та про складення відносно нього протоколу його повідомлено не було. Тобто позивач був позбавлений можливості надати пояснення, подати докази, заявити клопотання, скористатися правовою допомогою та іншими, передбаченими ст. 268 КУпАП, правами.

Незважаючи на вищевикладене, протокол було скеровано голові адміністративної комісії.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог ст. 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність (ч. 2 ст. 33 КУпАП).

У наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

При вирішенні даного спору, суд керується ч. 1 ст. 2 КАС України, якою визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Як зазначив Пленум Вищого адміністративного суду України у постанові від 06 березня 2008 року № 2 «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ», під час розгляду спорів щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень суди незалежно від підстав, наведених у позовній заяві, повинні перевіряти їх відповідність усім зазначеним вимогам.

Відповідно до ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Згідно із ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За правилами ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Наведена норма передбачає покладення на відповідача, як суб`єкта владних повноважень, тягаря доказування наявності складу адміністративного правопорушення у діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, яка у протилежному випадку вважається добросовісною.

У своєму рішенні по справі «Рисовський проти України» ЄСПЛ підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування», який передбачає, що в разі, коли йдеться про питання загального інтересу, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема: на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок; державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків; ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

Як вбачається з протоколу засідання адміністративної комісії на засіданні комісії позивач був відсутній. Не мав можливості висловити свої заперечення по суті справи при розгляді даного питання адміністративною комісією. Зі змісту протоколу встановлено, що будь-яких доказів досліджено не було. Після обговорення питання про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, адміністративна комісія винесла постанову про накладення адміністративного стягнення, якою позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 152 КУпАП, та накладено стягнення у вигляді штрафу.

Позивач вважає, що постанова є неправомірною, оскільки під час її винесення, у тому числі не були з`ясовані всі обставини справи. Натомість стороною відповідача не надано суду будь-яких доказів на спростування доводів позивача.

Враховуючи, що розгляд справи комісією відбувся за відсутності позивача, якого належно повідомлено не було, що позбавило його можливості надати відповідні пояснення та докази, відповідачем не конкретизовано які саме положення порушено позивачем, на переконання суду з оцінених всіх доказів, відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, в даній адміністративній справі не виконано обов`язку щодо доведення правомірності прийнятого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, як і не надано належних доказів на підтвердження правомірності оскаржуваної постанови.

Таким чином, з урахуванням вище викладеного, суд приходить до висновку, що факт порушення позивачем Правил благоустрою території та вчинення правопорушення, передбаченого ст. 152 КУпАП, відповідачем не доведений, оскільки не було надано суду належних та допустимих доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, є всі підстави вважати, що оскаржувана постанова винесена без належних та допустимих доказів, що призвело до незаконного притягнення позивача до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення, тому її слід скасувати.

За змістом п.1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративні правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема при встановленні відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

В п. 3 ч. 1 ст. 293 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень, зокрема скасовує постанову і закриває справу.

Згідно з п.2 ч.2 ст. 245 КАС України, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Враховуючи те, що суд встановив недоведеність складу адміністративного правопорушення у діях позивача, скасовуючи оскаржувану постанову, вважає за необхідне провадження у справі закрити за відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення, що буде належним способом захисту порушених прав позивача.

Таким чином, позов слід задовольнити.

Відповідно до положення ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа, пропорційно до задоволених вимог.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач просив стягнути з відповідача на його користь витрати, які він поніс у зв`язку із сплатою судового збору.

На підтвердження сплати судового збору позивачем надано квитанцію.

Тому, враховуючи те, що позов задоволено повністю та, зважаючи документально підтверджені судові витрати, суд приходить до переконання, що за рахунок бюджетних асигнувань Первозванівської сільської ради на користь позивача слід стягнути тільки понесені ним судові витрати у вигляді сплати судового збору.

Керуючись ст. 9, 77, 78, 241, 246, 250-251, 255, 286 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до адміністративної комісії при Виконавчому комітеті Первозванівської сільської ради (27652, Кіровоградська область, Кропивницький район, с. Первозванівка, вулиця Героїв України, 1) про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності №27 від 29 жовтня 2025 року задовольнити.

Скасувати постанову №27 від 29 жовтня 2025 року, винесену адміністративною комісією при Виконавчому комітеті Первозванівської сільської ради по справі про адміністративне правопорушення, про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1360 грн. за адміністративне правопорушення, передбачене ст. 152 КУпАП.

Справу про адміністративне правопорушення за ст. 152 КУпАП відносно ОСОБА_1 - закрити.

Стягнути, за рахунок бюджетних асигнувань з Первозванівської сільської ради на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору у розмірі 1211,20 грн.

Рішення суду може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повне судове рішення складено 12.02.2026 року.

Суддя Фортечного районного суду

міста Кропивницького Н. Б. Варакіна