Справа № 580/1496/26
Суддя: Лариса ТРОФІМОВА
Дата ухвалення: 2026-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

23 лютого 2026 року справа № 580/1496/26
м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі судді Л.В.Трофімової розглянув матеріали адміністративної справи №580/1496/26 за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, постановив ухвалу.

17.02.2026 вх.№7944/26 Позивач у позовній заяві просить:

визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 , щодо неповного нарахування та виплатити повністю ОСОБА_1 , з врахуванням попередньо виплачених сум, з 01.08.2022 до 10.02.2026 грошового забезпечення, грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, надбавок та доплат, нарахованих та виплачених у зв?язку із проходженням військової служби, із застосуванням розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, а саме встановленого законами «Про Державний бюджет України на 2022, 2023, 2024, 2025, 2026 роки», шляхом визначення посадового окладу і окладу за військовим званням множенням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого законами «Про Державний бюджет України на 2022, 2023, 2024, 2025, 2026 роки» на відповідний тарифний коефіцієнт, та з визначенням розмірів щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, із зазначенням відсоткових показників надбавки за особливості проходження служби та премії, відповідно до визначеного посадового окладу і окладу за військовим званням отриманого шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законами «Про Державний бюджет України на 2022, 2023, 2024, 2025, 2026 роки»;

зобов`язати військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , з 01.08.2022 до 10.02.2026 грошове забезпечення, грошову допомогу на оздоровлення, матеріальну допомоги для вирішення соціально-побутових питань, надбавки та доплати, нараховані та виплачені у зв`язку із проходженням військової служби, із застосуванням розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, а саме встановленого законами «Про Державний бюджет України на 2022, 2023, 2024, 2025, 2026 роки», шляхом визначення посадового окладу і окладу за військовим званням множенням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого законами «Про Державний бюджет України на 2022, 2023, 2024, 2025, 2026 роки» на відповідний тарифний коефіцієнт, та з визначенням розмірів щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, із зазначенням відсоткових показників надбавки за особливості проходження служби та премії, відповідно до визначеного посадового окладу і окладу за військовим званням отриманого шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законами «Про Державний бюджет України на 2022, 2023, 2024, 2025, 2026 роки» з урахуванням раніше виплачених сум та із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року №44.

Відповідно до ч.2 ст.171 КАС України суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі. Вивчивши матеріали позовної заяви, варто зазначити, що вона не відповідає вимогам статті 160, 161 КАС України, тому повинна бути залишена без руху для усунення недоліків, з огляду на таке.

Усупереч вимог п.2 ч.5 ст.160 КАС України Позивач не повідомив адресу електронної пошти та відомості про електронний кабінет.

Верховний Суд у справі №826/16958/17 ЄДРСР 77537724 зазначив: якщо від наявності доказу залежить визначення предмета спору та підтримання позивачем відповідних вимог, позивач не може перекладати на суд власний обов`язок визначитися з предметом спору.

Відповідно до ч.4 ст. 161 КАС України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

У постанові Верховного Суду у справі № 405/3360/17 (ЄДРСР 100918809) зазначено, що процесуальним законом не передбачено права позивача на подання заяв (клопотань) про доповнення або уточнення позовних вимог. У разі надходження до суду однієї із зазначених заяв (клопотань) останній, виходячи з її змісту, а також змісту раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи, повинен розцінювати її як: - подання іншого (ще одного) позову, чи - збільшення або зменшення розміру позовних вимог, чи - об`єднання позовних вимог, чи - зміну предмета або підстав позову.

Позивач має сформувати зрозумілі вимоги з покликанням на відповідні нормативно-правові акти, позаяк бюджетний період триває з 01.01 до 31.12, тому обраний неналежний спосіб захисту щодо покликанням на неіснуючий акт.

У додатках надана копія звернення від 06.02.2026, де не йдеться про урахування розмірів посадового окладу, окладу за військове звання, що визначаються шляхом множення прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2022, 01.01.2023, 01.01.2024, 01.01.2025 на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови КМУ від 30.08.2017 №704 за період з 01.08.2022 до 10.02.2026 та невиплати колишнім роботодавцем (податковим агентом, страхувальником) якої саме суми коштів, починаючи з якої дати у контексті сформованих вимог одночасно про протиправні дії і протиправну бездіяльність без урахування наслідків п.3, п.4 ч.1 ст.5 КАС України.

Відповідно до п. 4 ч.5 ст. 160 КАС України у позовній заяві зазначається зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. Відповідно до п. 9 ч.1 ст. 4 КАС України відповідач - суб`єкт владних повноважень, а у випадках, визначених законом, й інші особи, до яких звернена вимога позивача.

ВПВС у справі № 990/150/23 у п.28 постанови зазначає: реалізуючи передбачене статтею 55 Конституції України, статтею 5 КАС України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту; п.33 - звертаючись до суду, позивач самостійно визначає у позовній заяві, яке його право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлений позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права; п. 37 зміст позовних вимог - це максимально чітко і зрозуміло сформовані визначення способу захисту порушеного права, свободи чи інтересу у прохальній частині позову; п.43 - формулювання прохальної частини позову із зазначенням альтернатив можливих способів захисту порушеного права є таким, що не відповідає положенням КАС України. Великою Палатою Верховного Суду у справі №640/7310/19 (ЄДРСР 94394125) зазначено: особа, яка вважає, що порушені її права, свободи чи інтереси, і яка у зв`язку із цим звертається за їх захистом до адміністративного суду, має зазначити в позовній заяві: хто, який саме суб`єкт владних повноважень (а якщо відповідачем може бути суб`єкт господарювання, то який саме) порушив її права чи інтереси, яким чином, якими діями (рішенням, бездіяльністю) відбулося втручання в її права, які саме права були порушені, чи належать вони позивачу, які обставини про це свідчать.

Позивач не бере до уваги висновки ВПВС у справі №240/6263/18 щодо заробітку для первинного обчислення пенсії особам визначається відповідно до статті 43 Закону № 2262-XII, а не статті 63.

ВС від 06.02.2024 № Пз/990/10/22 (№640/13029/22) висновує: справляння і сплата податку з доходів фізичних осіб є обов`язком працівника, податковим агентом якого в силу закону виступає роботодавець, тому Суд, задовольняючи вимоги про стягнення грошового забезпечення, визначає суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів.

Верховний Суд у справі № 640/11938/20 зазначає: порушення вимог Закону рішенням чи діями суб`єкта владних повноважень не є достатньою підставою для визнання їх судом протиправними, оскільки обов`язковою умовою визнання їх протиправними є доведеність позивачем порушення його прав та охоронюваних законом інтересів цими діями чи рішенням з боку відповідача, зокрема наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або законного інтересу, на захист якого поданий позов.

Відповідно до ч.4 ст.51 Бюджетного кодексу України за наявності простроченої кредиторської заборгованості із заробітної плати (грошового забезпечення), стипендій, а також за спожиті комунальні послуги, електричну та теплову енергію, природний газ та інші енергоносії розпорядники бюджетних коштів у межах бюджетних асигнувань за загальним фондом не беруть бюджетних зобов`язань та не здійснюють платежів за іншими заходами, пов`язаними з функціонуванням бюджетних установ (крім захищених видатків бюджету, визначених статтею 55 цього Кодексу), до погашення такої заборгованості. Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі № 826/16275/16 зазначив, що заробітна плата в розумінні поняття «власності» є майном, на захист якого стає стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування для підприємств, установ та організацій, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством є сума нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України «Про оплату праці» (п. 1 частини першої ст. 7 Закону України від 08 липня 2010 року № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування»).

Верховний Суд у справі №320/29450/24 ЄДРСР 129331696 відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою Кабінету Міністрів України на рішення Київського окружного адміністративного суду від 14 березня 2025 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 18 червня 2025 року у справі № 320/29450/24.

Загальновідомо, що Кабінет Міністрів України відповідно до ст.116 Конституції України забезпечує проведення фінансової, цінової, інвестиційної та податкової політики; політики у сферах праці й зайнятості населення, соціального захисту. Відомостей про те, що Президент України відповідно до п.16 ст.106 Конституції України зупинив дію акта Кабінету Міністрів України з мотивів невідповідності цій Конституції з одночасним зверненням до Конституційного Суду України щодо їх конституційності позивачем не надано.

Верховний Суд у справі №240/12017/19 зазначив, що для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів.

Велика Палата у постанові від 12 листопада 2025 року у справі № 306/2708/23 вказала, що статтею 233 КЗпП України визначено три випадки обчислення початку перебігу строку звернення до суду. Перебіг строку звернення до суду починається у разі: вирішення трудового спору - з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права (тримісячний строк звернення до суду); розгляду справи про звільнення - з дня вручення копії наказу про звільнення (місячний строк звернення до суду); розгляду справи про звільнення - з дня видачі трудової книжки (місячний строк звернення до суду).

Відповідно до ч. 1 ст. 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. Протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Відповідно до ч. 6 ст. 161 КАС у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Порушені права позивача можуть бути захищені судом у межах шестимісячного строку, встановленого положеннями частини другої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України (висновок висловлений у постанові Верховного Суду від 13.01.2025 у справі № 160/28752/23).

17 лютого 2026 року до КСУ надійшли конституційні подання Верховного Суду щодо конституційності: абзацу п`ятого частини першої статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік», абзацу п`ятого частини першої статті 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2023 рік», абзацу п`ятого частини першої статті 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2024 рік», абзацу п`ятого частини першої статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік».

Верховний Суд 13.04.2022 у справі № 160/11095/20 зазначив, що залишення позовної заяви без руху - це тимчасовий захід, що застосовується судом з метою усунення позивачем недоліків позовної заяви.

Особа повинна докладати зусиль для усунення недоліків або інформування суду про свою позицію щодо встановлених судом недоліків під час винесення ухвали про залишення без руху. Такий підхід відповідатиме принципу добросовісності (поваги до суду та інших учасників справи), а також принципу заборони зловживання процесуальними правами (висновки у постанові Верховного Суду від 10 січня 2024 року у справі №280/3193/23). З метою виконання завдання адміністративного судочинства сторона у справі має користуватися процесуальними правами, сприяючи тим самим суду у здійсненні правосуддя. Відповідно до частини 1 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України суд, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Керуючись ст.2, 5, 160, 161, 169, 241-243, 256, 294 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 залишити без руху.

Надати позивачеві для усунення недоліків позовної заяви п`ять днів з дати отримання копії ухвали. Позивачем недоліки можуть бути усунуті шляхом надання: обґрунтування змісту і характеру якого саме порушеного права (інтересу) позивача з якого часу і у порушення яких нормативно-правових актів допущено відповідачем; рішення про відкликання грошового атестату (відомостями у довідках чи інших документах/рішеннях/розпорядженнях/протоколах про сплачений ЄСВ страхувальником, ПДФО і військовог збору - податковим агентом за посадою Позивача та/або за аналогічною/прирівняною посадою); копії власного підтвердження відповідно до п.11 ч.5 ст.160 КАС України; інформації про досудове врегулювання спору, починаючи з 01.08.2022; обгрунтування обраного способу захисту відповідно до ст.5 КАС України; оформлення позовної заяви з дотриманням вимог п.2 ч.5 ст.160 КАС України; повідомлення: з якою датою пов`язує перебіг строку звернення до суду щодо протиправної бездіяльності обраного Відповідача; копії наказу про призначення і звільнення зі служби; розрахункові листи, починаючи з 01.08.2022 із наданням бухгалтерських довідок про сплачений ЄСВ під час проходження служби застрахованою особою з наданням довідки ОК5, ОК7.

У разі невиконання вимог ухвали позовна заява буде повернута позивачу.

Ухвала набирає законної сили з дати підписання та не потребує оскарження.

Копію ухвали направити позивачеві.

Ухвала складена, підписана 23.02.2026.

СуддяЛариса ТРОФІМОВА