Справа № 460/23794/25
Суддя: Н.В. Друзенко
Дата ухвалення: 2026-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

з питань залишення позовної заяви без розгляду

19 лютого 2026 року м. Рівне№460/23794/25

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Друзенко Н.В. за участю секретаря судового засідання Пилипюк Ю.Ю. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі: позивача: представник Бевз Т.С., відповідача: представник Гарбарук В.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доОфісу Генерального прокурора
про визнання бездіяльності протиправною, стягнення заборгованості,
В С Т А Н О В И В:

24.12.2025 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Офісу Генерального прокурора про визнання протиправною бездіяльності щодо затримки виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 12.12.2024 у справі № 460/8968/24 про поновлення на посаді начальника Головного управління захисту прав і свобод громадян та інтересів держави, протидії корупції та злочинності у сфері транспорту Генеральної прокуратури України з 11.07.2024 та стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 12.12.2024 у справі № 460/8968/24 про поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника Головного управління захисту прав і свобод громадян та інтересів держави, протидії корупції та злочинності у сфері транспорту Генеральної прокуратури України з 11.07.2024, за період з 13.12.2024 по 02.07.2025, в розмірі 345859,80 грн.

Ухвалою від 25.12.2025 позовну заяву прийнято до розгляду; відкрито провадження в адміністративній справі №460/23794/25; розгляд справи вирішено провести за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у строки, визначені статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвалою від 13.01.2026 суд перейшов до розгляду справи №460/23794/25 за правилами загального позовного провадження, призначивши підготовче засідання на 29.01.2026.

Ухвалою від 29.01.2026 суд визнав причину неприбуття сторони поважною та відклав підготовче засідання на 19.02.2026.

В підготовчому засіданні 19.02.2026 сторона відповідача підтримала клопотання, попередньо подане в письмовому вигляді, про залишення позову без розгляду.

Свою позицію представник відповідача обґрунтував тим, що середній заробіток за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі працівника не входить до структури заробітної плати, а є спеціальним видом відповідальності роботодавця за порушення трудових прав працівника, отже строк пред`явлення до суду позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі обмежуються трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права. Наказ № 1101ц про поновлення ОСОБА_1 датований 02.07.2025. Таким чином, тримісячний строк для звернення до суду передбачений частиною першою статті 233 Кодексу законів про працю України сплинув 02.10.2025. До суду ОСОБА_1 звернувся 24.12.2025. За таких умов, позивачем пропущено строк звернення до суду.

Представник позивача свою позицію обґрунтувала наявністю Рішення Конституційного Суду України від 11.12.2025 за № 1-P/2025 у справі № 17/2024(337/24), яким визнано такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною) частину першу статті 233 Кодексу законів про працю України в частині встановлення тримісячного строку для звернення працівника до суду про стягнення заробітної плати та належних працівникові виплат.

Вирішуючи зазначене клопотання суд констатує, що строк для звернення до суду за вирішенням трудового спору обчислюється за правилами, визначеними нормами ст.233 Кодексу законів про працю України.

Частина перша цієї статті в редакції до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин" №2352-IХ від 01 липня 2022 року не обмежувала строку звернення працівника до суду про стягнення заробітної плати у разі порушення законодавства про оплату праці.

З дня набрання чинності цим Законом, тобто з 19 липня 2022 року, за нормою частини першої статті 233 Кодексу законів про працю України, строк звернення працівника до суду про стягнення заробітної плати було обмежено трьома місяцями з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

Проте, рішенням Конституційного Суду № 1-р/2025 від 11.12.2025 було визнано такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною), частину першу статті 233 Кодексу законів про працю України в частині встановлення тримісячного строку для звернення працівника до суду про стягнення заробітної плати та інших належних працівникові виплат.

Встановлено, що частина перша статті 233 Кодексу законів про працю України в частині встановлення тримісячного строку для звернення працівника до суду про стягнення заробітної плати та інших належних працівникові виплат, визнана неконституційною, утрачає чинність із дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Суд у вказаному рішенні наголосив, що установлення тримісячного строку звернення працівника до суду про стягнення заробітної плати та інших належних працівникові виплат суперечить Конституції України, оскільки призводить до фактичного звуження змісту та обсягу конституційних прав, гарантованих статтями 43 і 55 Конституції України, порушує гарантії своєчасного одержання винагороди за працю та позбавляє працівника реальної можливості ефективно реалізувати право на судовий захист, що суперечить частині першій статті 8, частині сьомій статті 43, частині першій статті 55 Конституції України.

Враховуючи рішення Конституційного Суду України №1-р/2025 від 11.12.2025 у справі №1-7/2024(337/24), суд дійшов висновку про додержання позивачем строку звернення до суду з відповідними позовними вимогами, оскільки з моменту ухвалення вказаного рішення застосуванню підлягає попередня редакція названої статті, яка не обмежувала строк звернення до суду із відповідними вимогами.

За наведеного, клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду через пропуск позивачем строку звернення до суду до задоволення не підлягає.

Керуючись статтями 122, 240, 241, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В :

В клопотанні Офісу Генерального прокурора про залишення без розгляду позову ОСОБА_1 про стягнення середнього заробітку за час невиконання рішення суду про поновлення на службі,- відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала окремо не оскаржується. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Н.В. Друзенко