Справа № 320/7504/26
Суддя: Сас Є.В.
Дата ухвалення: 2026-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову в забезпеченні позову

19 лютого 2026 року Київ справа № 320/7504/26

Суддя Київського окружного адміністративного суду Сас Є.В., розглянувши в письмовому провадженні заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до Київського окружного адміністративного суду із заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви.

Заявою просить суд вжити заходів забезпечення позову, шляхом:

- зупинення дії рішення Чабанівської селищної ради від 18.02.2026 року «Про дострокове припинення повноважень секретаря Чабанівської селищної ради ОСОБА_1 », «Про обрання секретаря Чабанівської селищної ради ОСОБА_2 » до набрання законної сили рішенням суду у справі.

- Заборонити Чабанівській селищній раді та її виконавчим органам вчиняти будь-які дії, спрямовані на виконання зазначених рішень та дії спрямовані на зміну даних в реєстрах.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову зазначає, що рішення від 18.02.2026 «Про дострокове припинення повноважень секретаря Чабанівської селищної ради ОСОБА_1 », «Про обрання секретаря Чабанівської селищної ради ОСОБА_2 » прийняті з очевидним порушенням вимог статті 46 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» щодо порядку скликання та проведення сесії ради, що свідчить про наявність ознак їх протиправності. Водночас існує реальна, безпосередня та підтверджена обставинами загроза вчинення реєстраційних дій на підставі цих рішень, зокрема внесення змін до Єдиного державного реєстру юридичних осіб щодо керівника та підписанта Чабанівської селищної ради. У разі внесення таких змін до вирішення спору по суті фактично відбудеться зміна керівництва органу місцевого самоврядування, що призведе до усунення позивача від виконання повноважень, порушення принципу безперервності публічного управління та створення правових і фінансових наслідків (укладення договорів, розпорядження бюджетними коштами, відчуження майна, кадрові рішення), які навіть у разі задоволення позову буде неможливо або надзвичайно складно усунути. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову істотно ускладнить або унеможливить ефективний захист прав позивача та інтересів територіальної громади, що відповідає критеріям, визначеним статтями 150 154 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС), та обґрунтовує необхідність зупинення дії спірних рішень і заборони вчинення дій щодо їх реалізації до набрання законної сили рішенням суду у справі.

Дослідивши подану заяву та доводи, наведені в ній, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до положень статті 150 КАС, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду;

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 151 КАС, позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи до забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати прав осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Суди не вправі вживати такі заходи до забезпечення позову, які є фактично рівнозначними задоволенню позовних вимог.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23 січня 2020 року по справі №160/7350/19.

Отже, будь-яке забезпечення позову в адміністративній справі є наданням тимчасового захисту до вирішення справи по суті, який застосовується у виключних випадках за наявністю об`єктивних обставин, які дозволяють зробити обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів потягне за собою більшу шкоду, ніж їх застосування.

Сама лише незгода позивача із рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень та звернення до суду з позовом про визнання таких протиправним ще не є достатньою підставою для застосування судом заходів забезпечення позову. Вказані заявником доводи про наявність ознак протиправності оскаржуваного рішення, дії чи бездіяльності відповідача не можуть вважатись підставою для вжиття заходів забезпечення позову, оскільки потребують детальної оцінки з перевіркою їх доказами за процедурою, передбаченою нормами процесуального закону в межах адміністративного процесу.

Суд, вирішуючи питання щодо наявності підстав для вжиття заходів забезпечення позову, виходить із такого.

Щодо наявності очевидних ознак протиправності оскаржуваних рішень.

Посилання заявника на порушення вимог статті 46 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» саме по собі не свідчить про очевидну протиправність рішення, а зміст поданої заяви зводиться до викладення власної правової позиції щодо недотримання процедури скликання та проведення сесії ради.

Питання дотримання порядку скликання та проведення сесії, повноважності депутатів та інших процедурних аспектів потребує повного, всебічного й об`єктивного дослідження доказів, заслуховування пояснень сторін та оцінки всіх матеріалів справи під час розгляду спору по суті. На стадії вирішення питання про забезпечення позову суд не наділений повноваженнями фактично вирішувати спір, надаючи оцінку законності оскаржуваних рішень у спосіб, який притаманний розгляду справи по суті.

Інститут забезпечення позову не може використовуватись як механізм попереднього встановлення протиправності спірних рішень.

Щодо підстав вважати, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Так, заявником зазначено, що ним планується подання позову з вимогами: визнання протиправними дій щодо скликання і проведення сесії; визнання протиправним та скасування рішень на зібранні від 18.02.2026.

Насамперед суд підкреслює, що задоволення вказаних позовних вимог загалом не передбачає виконання судового рішення.

В контексті доводів, щодо загрози внесення змін до Єдиного державного реєстру щодо керівника юридичної особи, суд відзначає, що безумовно, рішення, дії або бездіяльність суб`єктів владних повноважень справляють певний вплив на суб`єктів правовідносин. Це може завдавати шкоди і мати наслідки, які позивач оцінює негативно.

Проте такі зміни не мають незворотніх наслідків, а заява не містить належного обгрунтування неможливості ефективний захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів заявника, без застосування заходів забезпечення позову.

Щодо доводів про можливість настання негативних наслідків у вигляді укладення договорів, здійснення бюджетних витрат, відчуження комунального майна, прийняття кадрових рішень чи вчинення інших юридично значущих дій, то суд відзначає їх загальний та декларативний характер, а також відсутність зв`язку з правами, обов`язками чи інтересами заявника.

За таких обставин суд дійшов висновку, що заявлені заходи забезпечення можуть спричинити зупинення реалізації рішень представницького органу місцевого самоврядування до встановлення їх протиправності в установленому законом порядку. Застосування таких заходів у даному випадку призвело б до фактичного вирішення спору по суті на стадії його попереднього розгляду.

Інститут забезпечення позову не може використовуватися як засіб попереднього задоволення позовних вимог або створення переваги одній зі сторін спору. Забезпечення позову має тимчасовий та превентивний характер і не повинно підміняти собою розгляд справи по суті, а також втручатися у діяльність органу місцевого самоврядування без встановлення судом факту протиправності відповідних рішень у передбаченому законом порядку.

Враховуючи вищезазначене, заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 248, 256, 294 Кодексу адміністративного судочинства України,

П О С Т А Н О В И В:

1. У задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити.

2 Копію ухвали про забезпечення позову надіслати всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Суддя Сас Є.В.