Справа № 420/3715/26
Суддя: Пекний А.С.
Дата ухвалення: 2026-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/3715/26
УХВАЛА

19 лютого 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Пекного А.С., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження клопотання товариства з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРДЖИТРЕЙД» про забезпечення позову у адміністративній справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРДЖИТРЕЙД» до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРДЖИТРЕЙД» (далі позивач, ТОВ «ЕНЕРДЖИТРЕЙД», Товариство) звернулося до суду з позовом до Головного управління ДПС в Одеській області (далі відповідач, ГУДПС в Одеській області), в якому просить:

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС в Одеській області №101/15-32-09-04-03 від 10.02.2026 в частині анулювання ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним реєстраційний номер ліцензії 2300051 терміном дії з 26.12.2023 до 26.12.2028;

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС в Одеській області № 101/15-32-09-04-03 від 10.02.2026 в частині анулювання ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним реєстраційний номер ліцензії 2300050 терміном дії з 26.12.2023 до 26.12.2028.

Разом з позовною заявою позивач подав заяву про забезпечення позову.

Ухвалою суду від 13.02.2026 відмовлено у задоволенні заяви ТОВ «ЕНЕРДЖИТРЕЙД» про забезпечення позову у зв`язку з її необґрунтованістю.

Ухвалою суду від 17.02.2026 провадження у вказаній справі відкрито, розгляд справи призначений за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

18.02.2026 позивачем повторно подано заяву про забезпечення позову шляхом:

- зупинення дії рішення Головного управління ДПС в Одеській області про припинення дії ліцензій ТОВ «ЕНЕРДЖИТРЕЙД» на право роздрібної торгівлі пальним №2300051 (термін дії з 26.12.2023 до 26.12.2028) та №2300050 (термін дії з 26.12.2023 до 26.12.2028) на право провадження відповідного виду господарської діяльності № 101/15-32-09-04-03 від 10.02.2026;

- зобов`язання ГУДПС в Одеській області видалити запис з Єдиного реєстру ліцензіатів та місць обігу пального про припинення дії ліцензії ТОВ «ЕНЕРДЖИТРЕЙД» на право роздрібної торгівлі пальним №2300050 за адресою місця торгівлі: Одеська область, Одеський р-н, с. Усатове, вул. Вернидуба, буд. 19-А АВТОЗАПРАВОЧНА СТАНЦІЯ (АЗС) (термін дії з 26.12.2023 до 26.12.2028);

- зобов`язання ГУДПС в Одеській області видалити запис з Єдиного реєстру ліцензіатів та місць обігу пального про припинення дії ліцензії ТОВ «ЕНЕРДЖИТРЕЙД» на право роздрібної торгівлі пальним №2300051 за адресою місця торгівлі: Одеська область, м. Одеса, вул. Бугаївська, 41-А АВТОЗАПРАВОЧНА СТАНЦІЯ (АЗС) (термін дії з 26.12.2023 до 26.12.2028).

Необхідність ужиття заходів забезпечення позову Товариство мотивує таким.

Рішення про припинення дії ліцензії створює реальну, безпосередню та істотну загрозу правам та законним інтересам ТОВ «ЕНЕРДЖИТРЕЙД», оскільки ліцензія на право роздрібної торгівлі пальним є необхідною умовою здійснення основного виду діяльності Товариства, фактичне припинення її дії означає неможливість здійснення продажу пального, блокування операційної діяльності та втрату основного джерела доходу, що призводить до повного паралічу господарської діяльності підприємства.

Невжиття заходів забезпечення позову завдасть значних фінансових збитків, оскільки зупинення діяльності спричиняє втрату щоденної виручки та, як наслідок, неможливість виплати заробітної плати працівникам, сплату орендних платежів, виконання податкових зобов`язань та обумовлює ризик застосування штрафних санкцій контрагентами; вказані збитки накопичуються щоденно та можуть досягти значного розміру до моменту ухвалення рішення судом по суті.

Так само існує ймовірність неможливості повного відновлення порушених прав у майбутньому, оскільки зупинення діяльності завдає шкоди діловій репутації, призводить до втрати контрагентів, розірвання договорів.

Додатково позивач послався на те, що він у період дії воєнного стану в Україні здійснює безоплатну передачу пального підрозділам Збройних Сил України та іншим військовим формуванням, що залучені до заходів із забезпечення оборони держави; передача пального здійснюється в межах наявних можливостей підприємства та є частиною його соціально відповідальної діяльності в умовах збройної агресії проти України. Припинення дії ліцензії фактично позбавляє Товариство можливості здійснювати реалізацію пального та передавати пальне безоплатно військовим підрозділам, а відтак наслідки оскаржуваного рішення виходять за межі приватного інтересу підприємства та мають вплив на суспільний інтерес в умовах воєнного стану.

Позивач стверджує, що зупинення дії оскаржуваного рішення до розгляду справи по суті не завдає шкоди публічним інтересам і не позбавляє відповідача можливості доводити правомірність свого рішення, натомість дозволяє зберегти можливість забезпечення потреб оборони та простих громадян.

19.02.2026 Товариством подано додаткові пояснення до заяви про забезпечення позову, в яких, зокрема, вказується на існуючий внаслідок зупинення діяльності підприємства ризик настання негативних наслідків, пов`язаних зі зберіганням значних обсягів пального, оскільки станом на момент припинення дії ліцензії у позивача знаходяться значні обсяги пального, які були придбані для подальшої реалізації в межах господарської діяльності, а тривале вимушене зберігання значних обсягів пального без можливості його реалізації може призвести до перевищення нормативних строків зберігання, погіршення фізико-хімічних властивостей пального, підвищення ризику техногенних аварій, створення потенційної загрози для навколишнього природного середовища.

Заяву про забезпечення позову розглянуто судом без повідомлення учасників справи на підставі частини першої статті 154 КАС України.

Вирішуючи заяву про забезпечення позову, суд зазначає наступне.

Частинами першою та другою статті 150 КАС України передбачено, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо :

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно з положеннями частини першої статті 151 КАС України позов може бути забезпечено:

1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб (частина 2 статті 151 КАС України).

В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову та підстави його обрання (частина 6 статті 154 КАС України).

Тобто, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

При цьому заходи забезпечення мають вживатись лише в межах позовних вимог, бути співмірними з ними, а необхідність їх застосування повинна обґрунтовуватись поважними підставами й підтверджуватись належними доказами. Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

При розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову та з`ясувати відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно із Рекомендаціями № R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятими Комітетом Ради Європи 13.09.1989, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акта; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акта.

Тобто, інститут забезпечення позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.

При цьому заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Водночас, суд зазначає, що в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача. Також суд має вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав, будуть значними.

При цьому, слід також зауважити на тому, що під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті та не можуть вирішуватись ним під час розгляду заяви про забезпечення позову.

У світлі нових доводів заявника та доданих на їх підтвердження доказів суд зважає на таке.

Верховний Суд у постанові від 19 жовтня 2023 року у справі №440/9568/22 вказав, що вирішуючи питання щодо наявності підстав для вжиття заходів забезпечення позову, суди повинні також враховувати специфіку правовідносин, стосовно яких виник спір, та їх відповідне законодавче врегулювання, за наслідками аналізу якого можна зробити висновок, чи дійсно застосування заходів забезпечення позову є необхідним у даному конкретному випадку, чи може невжиття таких засобів мати незворотні наслідки.

Положеннями статті 1 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» від 18 червня 2024 року № 3817-IX визначено, що:

роздрібна торгівля пальним - діяльність із придбання або отримання та подальшої реалізації або відпуску пального із зміною або без зміни його фізико-хімічних характеристик з місць роздрібної торгівлі пальним через паливороздавальні колонки, газороздавальні колонки та/або оливороздавальні колонки, а також реалізація скрапленого вуглеводневого газу в балонах для побутових потреб населення та інших споживачів, а також заправлення з бункерувальника у водному просторі морських та річкових суден;

ліцензія - право суб`єкта господарювання на провадження відповідного виду (кількох видів) господарської діяльності;

припинення дії ліцензії - позбавлення суб`єкта господарювання права на провадження відповідного виду (видів) господарської діяльності, на який (які) йому надано ліцензію, у порядку, визначеному цим Законом.

Частинами 2, 5 статті 29 вказаного Закону установлено, що роздрібна торгівля пальним здійснюється суб`єктом господарювання за наявності ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним. Суб`єкти господарювання отримують ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним на кожне місце роздрібної торгівлі пальним.

Частинами 1, 5 та пунктом 6 частини 2 статті 46 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» передбачено, що дія ліцензії припиняється шляхом прийняття органом ліцензування, який надав відповідну ліцензію, рішення про припинення дії ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності.

Рішення про припинення дії ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності набирає чинності на другий робочий день за днем направлення відповідного рішення платнику податків.

Підставою для прийняття органом ліцензування рішення про припинення дії ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності, зокрема, є отримання від уповноважених органів інформації, що документи, копії яких подані разом із заявою про отримання ліцензії, не видавалися/не погоджувалися такими органами.

Основним видом господарської діяльності ТОВ «ЕНЕРДЖИТРЕЙД» за КВЕД є: 47.30 роздрібна торгівля пальним.

У 2026 році на підприємстві позивача працевлаштовано 10 працівників із місячним фондом заробітної плати 177 300,00 грн, у тому числі 7 операторів заправних станцій, директор, бухгалтер та начальник заправних станцій.

Згідно із Витягом з інформаційно-комунікаційної системи ДПС про стан розрахунків платника за податками, зборами, платежами та єдиним внеском на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, контроль за справляння яких покладено на ДПС, в розрізі платежів за 2025 рік № від 16.02.2026, станом на 01.01.2026 податковий борг / заборгованість у Товариства відсутня, наявна переплата по єдиному внеску в сумі 32 227,11 грн.

З фінансової звітності малого підприємства за 2025 рік вбачається наявність основних засобів вартістю 2 247,7 тис.грн, готової продукції на 2 823,4 тис.грн, дебіторська заборгованість за продукцію, товари, послуги становила 282,6 тис.грн., кредиторська 1 020,2 тис.грн. Чистий дохід Товариства від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) у 2025 році становив 88 022,50 тис.грн та 44 928,30 тис.грн у 2024 році.

Свою діяльність Товариство здійснювало на підставі отриманих від контролюючого органу ліцензій на право роздрібної торгівлі пальним:

№2300050 за адресою місця торгівлі: Одеська область, Одеський р-н, с. Усатове, вул. Вернидуба, буд. 19-А АВТОЗАПРАВОЧНА СТАНЦІЯ (АЗС) (термін дії з 26.12.2023 до 26.12.2028);

№2300051 за адресою місця торгівлі: Одеська область, м. Одеса, вул. Бугаївська, 41-А АВТОЗАПРАВОЧНА СТАНЦІЯ (АЗС) (термін дії з 26.12.2023 до 26.12.2028).

Головним управлінням ДПС в Одеській області прийнято рішення №101/15-32-09-04-03 від 10.02.2026, яким анульовано ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним реєстраційний номер ліцензії 2300051 та 2300050.

На обґрунтування своїх доводів щодо істотного ускладнення в поновленні порушених прав та інтересів заявником разом із заявою подано: фінансову звітність малого підприємства за 2025 рік, Витяг з інформаційно-комунікаційної системи ДПС про стан розрахунків платника за податками, зборами, платежами та єдиним внеском на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, контроль за справляння яких покладено на ДПС, в розрізі платежів за 2025 рік, Договір про безоплатну передачу товарів для забезпечення потреб від 25.06.2024, штатний розпис на 2026 рік.

Суд уважає, що оскаржене рішення за своїми наслідками фактично припиняє господарську діяльність Товариства в цілому, позаяк дохід отримується ним лише за рахунок здійснення основного виду діяльності, себто роздрібної торгівлі пальним, і позивач позбавлений можливості з огляду на матеріально-технічну базу за рахунок іншої діяльності отримати дохід та з нього виконати свої зобов`язання перед працівниками та контрагентами.

Неможливість провадження господарської діяльності зумовить припинення роздрібної торгівлі пальним, невиконання договірних зобов`язань перед контрагентами, втрату очікуваного прибутку, що очевидно вплине на результати господарської діяльності Товариства, ускладнить чи навіть унеможливить формування доходу та виплату заробітної плати працівникам, сплату податків і зборів, участь у безоплатній передачі пального підрозділам Збройних Сил України.

Наведене також створює загрозу звільнення (вивільнення) працівників та виникнення додаткового фінансового тягаря у вигляді обов`язкових виплат при звільненні.

Тобто, виконання оскаржуваного рішення буде мати безпосередній сплив на господарську діяльність позивача у вигляді матеріальних втрат, при цьому вони не будуть компенсовані у разі задоволення адміністративного позову судом.

Очевидним наслідком цього вбачається ускладнення або унеможливлення поновлення господарської діяльності у разі вирішення спору на користь заявника, що ставить під загрозу ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Крім того, слід звернути увагу й на те, що річний розмір суми платежу за ліцензію становить 2800,00 грн, чистий дохід Товариства від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) у 2025 році становив 88 022,50 тис.грн та 44 928,30 тис.грн у 2024 році, а отже в разі виконання оскарженого рішення неспівмірною буде завдана позивачу шкода.

Зважаючи на встановлені фактичні обставини та законодавче регулювання спірних правовідносин, суд дійшов висновку, що загроза настання для позивача негативних наслідків, що ускладнять чи унеможливлять виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів у випадку постановлення рішення у даній справі на користь позивача, є реальною.

Отже, є обґрунтованими нові доводи позивача про існування підстав, визначених, зокрема, пунктом 1 частини 2 статті 150 КАС України, для вжиття заходів забезпечення позову, адже метою вказаного процесуального рішення, є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду й уникнення будь-яких труднощів при його виконанні у разі задоволення позову.

Невжиття заходів забезпечення позову в цій справі, з наведених вище підстав може істотно ускладнити ефективний захист та поновлення прав і інтересів позивача, для захисту яких він звернувся до суду.

Також суд вважає, що обраний заявником спосіб забезпечення адміністративного позову відповідає його предмету та, вжиття таких заходів спрямоване лише на збереження існуючого становища до розгляду справи по суті заявлених вимог.

Варто відзначити, що Верховний Суд, розглядаючи справу №600/765/25-а, за аналогічними за змістом правовідносинами, в постанові від 29 січня 2026 року заявив, що обраний заявником спосіб забезпечення адміністративного позову відповідає його предмету та, вжиття таких заходів спрямоване лише на збереження існуючого становища до розгляду справи по суті заявлених вимог.

Разом з тим, вжиття таких заходів жодним чином не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямовано лише на збереження існуючого становища до розгляду справи по суті, оскільки факт правомірності чи протиправності винесення оскарженого рішення відповідача буде встановлено під час повного, всебічного і об`єктивного судового розгляду справи.

Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною Верховним Судом, у постанові від 25 жовтня 2023 року у справі №160/11784/23.

В аспекті цього спору суд також враховує правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 13.07.2022 у справі №240/26736/21, відповідно до якого анулювання ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним позбавляє суб`єкта господарювання права на подальше здійснення такої діяльності, та може призвести до ухвалення судом рішення по суті спору після розриву відповідних господарських зав`язків, вивільнення працівників, що матиме наслідком утруднення або неможливість відновлення господарської діяльності взагалі у випадку ухвалення позитивного рішення суду.

Враховуючи вищевказані норми законодавства та практику Європейського суду з прав людини, суд вважає, що наведені позивачем підстави є необхідними, оскільки свідчать про обґрунтованість і адекватність вимог заявника задоволеної судом щодо забезпечення позову, а невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Зміст таких заходів забезпечення позову свідчить про те, що ці заходи спрямовано виключно на збереження існуючого становища ТОВ «ЕНЕРДЖИТРЕЙД» до вирішення судом спору по суті і є тимчасовим заходом, покликаним запобігти виникненню ускладнень та докладанню значних і невиправданих зусиль для відновлення господарської діяльності підприємства у разі ухвалення рішення на його користь.

Здійснивши оцінку обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову, з урахуванням розумності та обґрунтованості таких вимог, забезпечення збалансованості інтересів сторін, суд приходить до висновку, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню шляхом зупинення дії рішення Головного управління ДПС в Одеській області №101/15-32-09-04-03 від 10.02.2026 в частині анулювання ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним реєстраційний номер ліцензії 2300051 терміном дії з 26.12.2023 до 26.12.2028 та в частині анулювання ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним реєстраційний номер ліцензії 2300050 терміном дії з 26.12.2023 до 26.12.2028 - до набрання законної сили рішення у даній справі.

При цьому як захід забезпечення позову ТОВ «ЕНЕРДЖИТРЕЙД» також просить зобов`язати ГУ ДПС в Одеській області видалити з Єдиного реєстру ліцензіатів та місць обігу пального відомості про припинення дії ліцензій ТОВ «ЕНЕРДЖИТРЕЙД» на право роздрібної торгівлі пальним, однак КАС України не передбачає такого заходу (способу) забезпечення позову, як зобов`язання будь-кого вчинити дії, тому його неможливо застосувати.

Керуючись ст.ст.150, 151, 152, 154, 248 КАС України, суд

ухвалив:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРДЖИТРЕЙД» про забезпечення позову задовольнити частково.

Вжити заходи забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення Головного управління ДПС в Одеській області №101/15-32-09-04-03 від 10.02.2026 в частині анулювання ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним реєстраційний номер ліцензії 2300051 терміном дії з 26.12.2023 до 26.12.2028 та в частині анулювання ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним реєстраційний номер ліцензії 2300050 терміном дії з 26.12.2023 до 26.12.2028 - до набрання законної сили рішення у даній справі.

У задоволенні іншої частини заяви відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Позивач (стягувач) - Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРДЖИТРЕЙД», 67663, Одеська обл., Одеський р-н, село Усатове, вул.Вернидуба, будинок 19-А .

Відповідач (боржник) - Головне управління ДПС в Одеській області, 65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5, код ЄДРПОУ ВП 44069166.

Ухвала може бути пред`явлена до виконання до 19.02.2029 року.

Копії ухвали направити сторонам (їх представникам).

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду в 15-денний строк з дня складання судового рішення.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя А.С. Пекний