Справа № 420/3867/26
Суддя: Стефанов С.О.
Дата ухвалення: 2026-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/3867/26
УХВАЛА

19 лютого 2026 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Стефанова С.О., розглянувши матеріали заяви Громадської організації «Всеукраїнська громадська організація «Стоп Корупції» про вжиття заходів забезпечення позову, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду 13 лютого 2026 року надійшов позов Громадської організації «Всеукраїнська громадська організація «Стоп Корупції» до Міністерства охорони здоров`я України, Одеського національного медичного університету, в якому позивач просить:

- визнати протиправними дії Міністерства охорони здоров`я України щодо допущення до участі у конкурсі на заміщення посади ректора Одеського національного медичного університету, оголошеному наказом Міністерства охорони здоров`я України № 1680 від 04 листопада 2025 року, таких осіб: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ;

- зобов`язати Міністерство охорони здоров`я України виключити з переліку кандидатів, допущених до участі у конкурсі на заміщення посади ректора Одеського національного медичного університету, оголошеному наказом Міністерства охорони здоров`я України № 1680 від 04 листопада 2025 року, таких осіб: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ;

- зобов`язати Одеський національний медичний університет виключити з бюлетенів для голосування на виборах ректора Одеського національного медичного університету, оголошених наказом Міністерства охорони здоров`я України № 1680 від 04 листопада 2025 року, таких осіб: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

Ухвалою суду від 18 лютого 2026 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу вирішено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін на підставі ст.262 КАС України у межах строків, визначених ст.258 КАС України та з урахуванням встановлених сторонам строків для подання заяв по суті.

17 лютого 2026 року позивачем подано до суду заяву про забезпечення позову (вхід. 17410/26), в якій заявник просить вжити заходів забезпечення позову шляхом:

- зупинення до ухвалення судового рішення по суті дії наказу Міністерства охорони здоров`я України № 1680 від 04 листопада 2025 року «Про оголошення та проведення конкурсу на заміщення посади ректора Одеського національного медичного університету»;

- зупинення до ухвалення судового рішення по суті дії наказу Одеського національного медичного університету № 621-0 від 11.11.2025 року «Про організацію виборів ректора Одеського національного медичного університету»;

- заборонити Міністерству охорони здоров`я України та Одеському національному медичному університету, їх органам, комісіям та посадовим особам вчиняти будь-які дії, спрямовані на проведення конкурсу (виборів) щодо обрання ректора Одеського національного медичного університету, до ухвалення судового рішення по суті.

В обґрунтування заяви позивачем зазначено, що позивач оскаржує протиправні дії Міністерства охорони здоров`я України щодо включення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до переліку кандидатів на посаду ректора Одеського національного медичного університету з порушенням вимог статті 42 Закону України «Про вищу освіту».

Як вказує позивач, незважаючи на наявність очевидних ознак протиправності допуску ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , МОЗ України продовжує реалізацію наказу про оголошення конкурсу (виборів) на посаду ректора Одеського національного медичного університету, а Одеський національний медичний університет здійснює організаційні дії, спрямовані на підготовку та проведення голосування. При цьому, правомірність допуску ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до участі у конкурсі оголошеному МОЗ України, буде досліджуватись судом під час розгляду справи, тому невжиття заходів забезпечення позову призводить до продовження процедури конкурсу, з урахуванням наявності серед претендентів осіб, які не можуть бути керівниками закладу вищої освіти.

Позивач вважає, що у разі невжиття заходів забезпечення позову до моменту вирішення справи по суті буде проведено конкурс (вибори), сформовано бюлетені, здійснено волевиявлення виборців та визначено результати виборів. У такому випадку оскаржуваний наказ МОЗ України, як акт індивідуальної дії, вичерпає свою дію шляхом виконання.

Розглянувши в порядку письмового провадження заяву Громадської організації «Всеукраїнська громадська організація «Стоп Корупції» про вжиття заходів забезпечення позову, суд зазначає наступне.

Згідно Рекомендації № R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятій Комітетом Ради Європи 13 вересня 1989 року, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акта; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акта.

Тобто, інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.

При цьому заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами, а також застосовані у дозволений законодавством спосіб.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу, дотримання дозволеного законодавством способу забезпечення позову.

Аналогічна правова позиція міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 826/8556/17, від 25 квітня 2019 року у справі № 826/10936/18, від 25 березня 2020 року у справі № 826/17934/17.

Інститут забезпечення адміністративного позову регламентовано статтями 150 -154 Кодексу адміністративного судочинства України, які закріплюють підстави для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а також способи забезпечення позову в адміністративному процесі.

Статтею 154 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) визначено, що заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи. Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову та підстави його обрання. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Відповідно до положень статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно з приписами статті 151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку. Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Аналіз наведених норм дозволяє дійти висновку, що забезпечення адміністративного позову - це вжиття адміністративним судом, в провадженні якого знаходиться справа або до якого має бути поданий позов, певних процесуально-правових заходів щодо охорони прав, свобод та інтересів позивача, які б гарантували виконання рішення суду у разі задоволення позову; для задоволення судом заяви про забезпечення позову заявник має обґрунтувати необхідність задоволення такої заяви, подати докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову, а також довести, що незадоволення заяви призведе хоча б до одного із наслідків, передбачених частиною другою статті 150 КАС України.

Суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, повинен пересвідчитися в тому чи існує реальна загроза невиконання, чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати заявник, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд враховує інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Суд також враховує співмірність вимог заяви про забезпечення позову заявленим позовним вимогам та обставинам справи.

Суд зазначає, що прийняття рішення про забезпечення позову доцільно та можливе лише в разі наявності достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення може у майбутньому ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду чи привести до потреби докладати значні зусилля та витрати для відновлення прав та інтересів позивача або є очевидними ознаками протиправності оскаржуваного рішення та порушення прав позивача цим рішенням.

Суд також зазначає, що існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або неможливість захисту цих прав, свобод та інтересів без вжиття таких заходів чи необхідність докладання значних зусиль та витрат для їх відновлення, як підстава для забезпечення адміністративного позову, полягає в тому, що на момент подання такого позову у позивача наявні обґрунтовані підстави, підтверджені належними та допустимими доказами, вважати можливим настання юридичних фактів, які призведуть до порушення його прав та законних інтересів.

До вирішення справи по суті суд може застосувати заходи забезпечення позову. Забезпечення позову це надання позивачеві тимчасової правової охорони його прав та інтересів, за захистом яких він звернувся до суду, до вирішення спору судом та набрання рішенням суду законної сили. Заходи забезпечення позову є втручанням суду у спірні правовідносини, тому вони повинні застосовуватися судом з підстав та в порядку, прямо передбаченому законом.

Виходячи із наведеного, у випадку звернення сторони із вимогою про забезпечення позову, заявник повинен обґрунтувати причини звернення із такою вимогою.

З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Як вбачається з позовної заяви та доданих до неї документів, наказом Міністерства охорони здоров`я України № 1680 від 04 листопада 2025 року було оголошено конкурс на заміщення посади ректора Одеського національного медичного університету.

Відповідно до пункту 2 Наказу МОЗ України № 1680 від 04.11.2025 року, Управлінню по роботі з персоналом МОЗ України було доручено забезпечити розміщення оголошення про проведення конкурсу на офіційному вебсайті МОЗ України, що і стало підставою для початку конкурсної процедури.

Згідно з офіційним оголошенням МОЗ України, прийом документів від претендентів здійснювався протягом двох місяців з 06.11.2025 року по 06.01.2026 року.

На виконання наказу МОЗ України, ректором ОСОБА_5 було видано наказ № 621-О від 11 листопада 2025 року «Про організацію виборів ректора Одеського національного медичного університету». Цим наказом було: визначено дату проведення виборів 27 лютого 2026 року; затверджено склад Організаційного комітету з проведення виборів; затверджено склад Виборчої комісії з проведення виборів; встановлено терміни для підготовки положень про вибори та формування списків виборців.

В подальшому, за результатами засідання комісії МОЗ з перевірки відповідності претендентів вимогам законодавства, листом МОЗ України № 14.1/1754/2-26 від 16.01.2026 року на посаду ректора ОНМедУ було подано наступні кандидатури: ОСОБА_6 ; ОСОБА_7 ; ОСОБА_1 ; ОСОБА_2 ; ОСОБА_8 ; ОСОБА_4 ; ОСОБА_9 ; ОСОБА_3 .

Так, предметом розгляду даного позову є, зокрема, правомірність дій Міністерства охорони здоров`я України щодо допущення до участі у конкурсі на заміщення посади ректора Одеського національного медичного університету, оголошеному наказом Міністерства охорони здоров`я України № 1680 від 04 листопада 2025 року, таких осіб: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

Позивач зазначає, що незважаючи на наявність очевидних ознак протиправності допуску ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , МОЗ України продовжує реалізацію наказу про оголошення конкурсу (виборів) на посаду ректора Одеського національного медичного університету, а Одеський національний медичний університет здійснює організаційні дії, спрямовані на підготовку та проведення голосування.

При цьому, правомірність допуску ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до участі у конкурсі оголошеному МОЗ України, буде досліджуватись судом під час розгляду даної справи, тому суд погоджується з доводами позивача відносно того, що невжиття заходів забезпечення позову призводить до продовження процедури конкурсу.

У разі невжиття заходів забезпечення позову до моменту вирішення справи по суті буде проведено конкурс (вибори), сформовано бюлетені, здійснено волевиявлення виборців та визначено результати виборів.

У такому випадку оскаржувані дії Міністерства охорони здоров`я України щодо допущення до участі у конкурсі на заміщення посади ректора Одеського національного медичного університету, оголошеному наказом Міністерства охорони здоров`я України № 1680 від 04 листопада 2025 року, як акт індивідуальної дії, вичерпає свою дію шляхом виконання.

Це, у свою чергу, призведе до того, що у разі задоволення позовних вимог: виконання рішення суду буде істотно ускладнене або фактично неможливе; поновлення порушених прав вимагатиме повторного проведення виборчої процедури або подання нових судових позовів щодо скасування результатів виборів; судовий захист набуде формального, а не ефективного характеру.

Крім того, суд погоджується з доводами позивача, що проведення виборів за участю осіб, у разі встановлення судом обставин, що вони не відповідають вимогам закону, порушить принципи законності, рівності кандидатів та правової визначеності, а також створює реальну загрозу подальшого оскарження результатів виборів та необхідності їх повторного проведення.

Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову призведе до настання незворотних правових наслідків, які унеможливлять ефективне відновлення порушених прав та публічного інтересу у проведенні законної конкурсної процедури.

Отже, невжиття заходів забезпечення позову покладе на позивача надмірний та непропорційний тягар подальшого оскарження наслідків виборчої процедури, що прямо суперечить завданню адміністративного судочинства.

Суд вважає, що заявлені у даній заяві заходи забезпечення позову є співмірними заявленим позовним вимогам, безпосередньо пов`язані з предметом спору та не вирішують справу по суті, а лише тимчасово зупиняють настання негативних наслідків до перевірки судом правомірності дій відповідачів.

Вжиття зазначених заходів забезпечення позову забезпечить реальне та ефективне виконання можливого рішення суду, збереже предмет спору та відповідатиме завданню адміністративного судочинства.

Вказане свідчить про адекватність та співмірність вказаного у даній заяві заходу забезпечення позову.

Аналогічні висновки щодо подібних правовідносинах зроблено Верховним Судом у постановах від 14 грудня 2021 року у справі № 240/16920/21, та від 15 квітня 2022 року у

справі №440/6755/21.

За змістом ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визначені в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Європейський Суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії" Європейський Суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії»" (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування.

Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Зважаючи на викладене у сукупності, а також те, що правомірність оскаржуваних дій та рішень буде встановлюватися судом в межах даної справи, проведення конкурсу створює очевидну небезпеку істотного ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду, та, відповідно, ефективного захисту (поновлення) порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивач, за захистом яких він звернувся до суду, що відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.

Відтак, вжиття заходів забезпечення позову спрямоване виключно на те, щоб унеможливити проведення виборів (конкурсу) щодо обрання керівника закладу вищої освіти за наявності серед кандидатів особи, яка не може бути керівником відповідно до законодавства.

Таким чином, заходи забезпечення позову, про які у заяві просить позивач, відповідають предмету позову та, водночас, вжиття таких заходів не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямовані лише на збереження існуючого становища до розгляду справи по суті.

Суд враховує, що обраний позивачем захід забезпечення позову не перешкоджає діяльності Одеського національного медичного університету, а також не порушує права інших осіб, а лише запроваджує тимчасові обмеження, існування яких дозволяє створити належні умови для виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог, а у разі відмови у задоволенні позову продовжити проведення конкурсу, а отже буде відновлене до того стану, яким воно було до вжиття заходів до забезпечення позову.

Підсумовуючи наведене, розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення заяви позивача про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову.

Разом із тим, суд наголошує, що відповідно до ст.157 КАС України відповідач не позбавлений права звертатися із клопотанням про скасування заходів забезпечення позову, обґрунтованість якого має бути підтверджена належними доказами.

Керуючись ст.ст.150-154, 241, 243, 248 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву Громадської організації «Всеукраїнська громадська організація «Стоп Корупції» про вжиття заходів забезпечення позову задовольнити.

Зупинити дію наказу Міністерства охорони здоров`я України № 1680 від 04 листопада 2025 року «Про оголошення та проведення конкурсу на заміщення посади ректора Одеського національного медичного університету» до набрання законної сили рішення суду у даній справі.

Зупинити дію наказу Одеського національного медичного університету № 621-0 від 11.11.2025 року «Про організацію виборів ректора Одеського національного медичного університету» до набрання законної сили рішення суду у даній справі.

Заборонити Міністерству охорони здоров`я України та Одеському національному медичному університету, їх органам, комісіям та посадовим особам вчиняти будь-які дії, спрямовані на проведення конкурсу (виборів) щодо обрання ректора Одеського національного медичного університету, до набрання законної сили рішення суду у даній справі.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Ухвала може бути пред`явлена до виконання в порядку, передбаченому статтею 12 Закону України «Про виконавче провадження» до 19.02.2029 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена шляхом подачі через суд першої інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення апеляційної скарги до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання та не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя С.О. Стефанов