Справа № 380/21599/25
Суддя: Грень Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2026-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2026 рокусправа № 380/21599/25

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Грень Н.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (в письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, за участі третьої особи на стороні відповідача Акціонерне товариства «Українська залізниця» про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання винити дії,

у с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до Львівського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, за участі третьої особи на стороні відповідача Акціонерне товариства «Українська залізниця», в якій просить:

- Визнати протиправним та скасувати винесене Відповідачем рішення про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги за шкоду життю та здоров`ю, завдану працівникам об`єктів критичної інфраструктури, державним службовцям, посадовим особам місцевого самоврядування внаслідок військової агресії російської федерації проти України від 14.08.2025 № 13001-25-2.

-Зобов`язати Відповідача призначити та виплатити мені одноразову грошову допомогу за шкоду життю та здоров`ю як члену сім`ї (дружині) загиблого працівника об`єкта критичної інфраструктури на підставі ст. 2 Закону №2980 у розмірі 1 000 000 грн.

Позивачка в обґрунтування позовних вимог зазначила, що дружиною ОСОБА_2 , який був провідником пасажирського вагону Філії «Пасажирська компанія» АТ «Українська залізниця». Актом спеціального розслідування комісія із спеціального розслідування групового нещасного випадку зі смертельним наслідком, керуючись п. 34 Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 квітня 2019 р № 337, шляхом одностайного голосування, на підставі підпункту 2 пункту 52 Порядку, прийняла рішення визнати груповий нещасний випадок зі смертельним наслідком, який стався 28.08.2022 приблизно о 14:30 з працівниками регіональної філії Філії «Пасажирська компанія» АТ «Українська залізниця», а саме з ОСОБА_2 , пов`язаним із виробництвом. Отже, загибель чоловіка позивачки пов`язана із виробництвом на підприємстві критичної інфраструктури, загибель чоловіка позивачки сталася після 24.08.2022 року, місце виконання трудових обов`язків і смерть чоловіка позивачки відбулися внаслідок військових дій від інших вибухів та осколків, відповідно до п.3 ст. 1 Закону № 2980-ІХ від 20.03.2023 р позивачка, як дружина загиблого ОСОБА_2 , входить до переліку членів сім`ї загиблих осіб, а, відтак, ОСОБА_1 , має право на отримання одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) її чоловіка ОСОБА_2 20.08.2025 від відповідача надійшов лист, яким відповідач надав рішення № 1300-5315-8/108432 від 20.08.2025. Вказаними документами відповідач відмовив у задоволені заяви позивачки, обґрунтовуючи тим, що відповідно до листа Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України від 16.09.2024 р підприємство, де працював потерпілий ОСОБА_2 станом на 28.02.2022 р не внесено до Реєстру об`єктів критичної інфраструктури. Дане рішення та відмову у призначенні допомоги позивачка вважає протиправною

Ухвалою від 03.11.2025 року відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін.

Від третьої особи на адресу суду надійшли додаткові пояснення (вх.№91729 від 17.11.2025).

Відповідач надав відзив на позовну заяву (вх.№92507 від 19.11.2025), в якому просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, зазначивши, що підстав для призначення та виплати позивачці одноразової грошової допомоги за шкоду життю та здоров`ю, завдану працівникам об`єктів критичної інфраструктури, державним службовцям, посадовим особам місцевого самоврядування внаслідок військової агресії російської федерації проти України як члену сім`ї загиблого немає.

Від позивача на адресу суду надійшла відповідь на відзив (вх.№96533 від 04.12.2025) у якій критично оцінює доводи відповідача наведені у відзиві. Просить задовольнити позовні вимоги.

Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив таке.

ОСОБА_1 є дружиною ОСОБА_2

24.08.2022 з ОСОБА_2 провідником пасажирського вагона Філії «Пасажирська компанія» АТ «Українська залізниця» стався під час виконання трудових обов`язків згідно з трудовим розпорядком підприємства нещасний випадок.

Актом спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 24.08.2022 о 15:00 у філії «Пасажирські перевезення» АТ «Українська залізниця» від 28.12.2022 №Н-1/П підтверджено факт того, що нещасний випадок, що стався пов`язаний із виробництвом.

Як слідує з Акту за формою Н-1/П, нещасний випадок із смертельним наслідком із чоловіком позивачки, ОСОБА_2 , стався 24.08.2022 внаслідок ракетного удару, здійсненого збройними силами російської федерації по приймально-відправній колії №1 приймально-відправного парку «Б» станції Чаплине структурного підрозділу «Дніпровська дирекція залізничних перевезень регіональної філії «Придніпровська залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця».

Як встановлено Актом за формою Н-1/11, потерпілий був залучений 22.08.2022 до перевезення особового складу. О 13 год. 30 хв. разом з іншими провідниками пасажирського вагона: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 відповідно до графіка роботи він прибув у резерв провідників виробничого підрозділу пасажирське вагонне депо Львів за адресою: вул. Рудненська, 32, м. Львів, 79052 та отримали від техніка з обліку ОСОБА_12 наряд на роботу по обслуговуванню групи із семи вагонів зав. № 040 28023, 036 21356, 036 28593, 043 20008, 035 27850, 033 22807, 036 21364 призначених для спеціального перевезення. О 17 год. 30 хв. даний поїзд із семи вагонів виїхав зі станції Львів до місця призначення на станцію Чаплине регіональної філії «Придніпровська залізниця».

23.08.2022 близько 23 год. 00 хв. група вагонів для спецперевезень прибула на станцію Чаплине регіональної філії «Придніпровської залізниці» АТ «Укрзалізниця».

24.08.2022 приблизно о 14 год. 00 хв. два вагона №033 22807, 036 21364 відчепили і групу із п?яти вагонів № 040 28023, 036 21356, 036 28593, 043 20008, 035 27850 виставили під посадку для особового складу ЗСУ.

Близько 14 год. 30 хв. під час проведення посадки особового складу по станції Чаплине було завдано ракетного удару, після чого пролунав сигнал повітряної тривоги. Від військового керівництва поступив наказ «Покинути вагони!». Всі провідники вагонів і військовослужбовці залишили територію станції і перемістились в бік житлового сектору. Приблизно через 10 - 20 хв. неподалік станції по житловому сектору завдано ще один ракетний удар, після чого від військового командира поступила команда всім переміститись ближче до вокзалу.

Просидівши близько 30 хвилин за залізобетонними конструкціями неподалік вокзалу, провідники почули сигнал про відбій повітряної тривоги. Провідники вагонів ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_2 і ОСОБА_4 пішли на вокзал, щоб дізнатись про час відправлення, де по дорозі зустріли складача поїздів, який повідомив що локомотив уже подали, буде проведено випробування гальм та відправлення поїзда.

Провідники вагонів ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_9 направились по станції між коліями до своїх вагонів та зайшли у вагони, а ОСОБА_8 , ОСОБА_2 і ОСОБА_4 пішли до вагонів по узбічній дорозі з боку житлового сектора разом з військовослужбовцями та зупинились навпроти своїх вагонів на узбіччі дороги де очікували на команду щодо відправлення поїзда. В цей момент між дорогою і залізничними коліями пролунав вибух в результаті якого був смертельно травмований провідник пасажирського вагона ОСОБА_2 .

Згідно судово-медичної експертизи від 25.08.2022 №4446, виданої «Дніпропетровське обласне бюро СМЕ «ДОР», смерть ОСОБА_2 настала в результаті: «Інші уточненні травми із залученням декількох ділянок тіла. Вибухова травма. Ушкодження внаслідок військових дій від інших вибухів та осколків». За таких обставин ОСОБА_2 отримав несумісні з життям ушкодження внаслідок збройної агресії рф проти України.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 2 Закону України Закон №2980 одноразова грошова допомога за шкоду життю та здоров?ю, на яку має право особа у разі загибелі члена сім?ї з числа працівників об?єкта критичної інфраструктури згідно із цим Законом, встановлюється у розмірі 1 млн гривень. Оскільки АТ «Укрзалізниця» відноситься до сектору залізничного транспорту, а отже і до об?єктів критичної інфраструктури.

ОСОБА_1 звернулася із заявою від 09.07.2025 до Головного управління ПФУ у Львівській області.

Листом від 20.08.2025 №1300-5315-8/108432 повідомлено позивачку про ухвалення Рішення від 14.08.2025 № 13001-25-2. Цим рішенням було вирішено відмовити їй у призначенні одноразової грошової допомоги за шкоду життю та здоров?ю, завданої працівникам об?єктів критичної інфраструктури, державним службовцям, посадовим особам місцевого самоврядування внаслідок військової агресії російської федерації проти України у зв?язку із загибеллю (смертю) ІНФОРМАЦІЯ_1 її чоловіка ОСОБА_2 . Таке рішення було ухвалене на підставі того, що підприємство, де працював потерпілий ОСОБА_2 , не внесене до Реєстру об?єктів критичної інфраструктури (далі - Реєстр). Відповідний висновок Головного управління ґрунтувався на інформації, отриманій на запит Головним управлінням від Департаменту захисту критичної інфраструктури Адміністрації Державної служби спеціального зв?язку та захисту інформації України.

Вважаючи таке Рішення про відмову протиправним, винесеним з формальних міркувань і з порушенням визначеної законодавством процедури, відтак звернулась із цим позовом до суду.

При вирішенні спору суд керувався таким.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Закон України "Про одноразову грошову допомогу за шкоду життю та здоров`ю, завдану працівникам об`єктів критичної інфраструктури, державним службовцям, посадовим особам місцевого самоврядування внаслідок військової агресії російської федерації проти України" (далі - Закон N 2980-IX) спрямований на підтримку деяких категорій осіб, які стали особами з інвалідністю у зв`язку з пораненням, каліцтвом, контузією або внаслідок захворювання, пов`язаних з виконанням посадових (службових, професійних) обов`язків у період військової агресії російської федерації проти України в районах проведення воєнних (бойових) дій або в районах, що піддавалися бомбардуванням, авіаударам та іншим збройним нападам, а у разі загибелі (смерті) зазначених осіб - на підтримку членів їхніх сімей.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про одноразову грошову допомогу за шкоду життю та здоров`ю, завдану працівникам об`єктів критичної інфраструктури, державним службовцям, посадовим особам місцевого самоврядування внаслідок військової агресії російської федерації проти України» право на призначення і виплату одноразової грошової допомоги за шкоду життю та здоров`ю мають особи з числа працівників об`єктів критичної інфраструктури, державних службовців, посадових осіб місцевого самоврядування, які стали особами з інвалідністю у зв`язку з пораненням, каліцтвом, контузією або внаслідок захворювання, пов`язаних з виконанням посадових (службових, професійних) обов`язків у період військової агресії російської федерації проти України в районах проведення після 24 лютого 2022 року воєнних (бойових) дій або в районах, що піддавалися після цієї дати бомбардуванням, авіаударам та іншим збройним нападам.

Частиною 2 ст.1 Закону України «Про одноразову грошову допомогу за шкоду життю та здоров`ю, завдану працівникам об`єктів критичної інфраструктури, державним службовцям, посадовим особам місцевого самоврядування внаслідок військової агресії російської федерації проти України» передбачено, що у разі загибелі (смерті) осіб, зазначених у частині першій цієї статті, у зв`язку з пораненням, каліцтвом, контузією або внаслідок захворювання, пов`язаних з виконанням посадових (службових, професійних) обов`язків у період військової агресії російської федерації проти України в районах проведення після 24 лютого 2022 року воєнних (бойових) дій або в районах, що піддавалися після цієї дати бомбардуванням, авіаударам та іншим збройним нападам, одноразова грошова допомога за шкоду життю та здоров`ю призначається і виплачується членам їхніх сімей.

Відповідно до ч.3 ст.1 Закону України «Про одноразову грошову допомогу за шкоду життю та здоров`ю, завдану працівникам об`єктів критичної інфраструктури, державним службовцям, посадовим особам місцевого самоврядування внаслідок військової агресії російської федерації проти України» до членів сімей загиблих (померлих) осіб, зазначених у частині першій цієї статті, належать:

діти, у тому числі усиновлені, зачаті за життя загиблої (померлої) особи та народжені після її смерті, а також діти, стосовно яких загиблу (померлу) особу за її життя було позбавлено батьківських прав;

один із подружжя, який пережив загиблу (померлу) особу;

батьки (усиновлювачі) загиблої (померлої) особи, якщо вони не були позбавлені стосовно неї батьківських прав або їхні батьківські права були поновлені на час її загибелі (смерті);

внуки загиблої (померлої) особи, якщо на момент її загибелі (смерті) їх батьки загинули (померли);

жінка (чоловік), з якою (з яким) загибла (померла) особа проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, за умови що цей факт встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили;

утриманці загиблої (померлої) особи, визначені відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Статтею 2 Закону України «Про одноразову грошову допомогу за шкоду життю та здоров`ю, завдану працівникам об`єктів критичної інфраструктури, державним службовцям, посадовим особам місцевого самоврядування внаслідок військової агресії російської федерації проти України» передбачено, що одноразова грошова допомога за шкоду життю та здоров`ю, на яку має право особа згідно із цим Законом, встановлюється у таких розмірах:

1) особам з інвалідністю I групи - 800 тисяч гривень;

2) особам з інвалідністю II групи - 500 тисяч гривень;

3) особам з інвалідністю III групи - 200 тисяч гривень;

4) у разі загибелі (смерті) - 1 мільйон гривень.

Статтею 3 Закону України «Про одноразову грошову допомогу за шкоду життю та здоров`ю, завдану працівникам об`єктів критичної інфраструктури, державним службовцям, посадовим особам місцевого самоврядування внаслідок військової агресії російської федерації проти України» «Призначення і виплата одноразової грошової допомоги за шкоду життю та здоров`ю» визначено наступне:

1. Одноразова грошова допомога за шкоду життю та здоров`ю призначається і виплачується за рішенням органу, визначеного Кабінетом Міністрів України.

Визначений Кабінетом Міністрів України орган безоплатно в порядку електронної взаємодії отримує необхідну інформацію від державних органів, які є власниками (розпорядниками, держателями, володільцями, адміністраторами тощо) інформаційних (автоматизованих), інформаційно-комунікаційних, комунікаційних і довідкових систем, реєстрів та банків даних, у тому числі з Єдиного державного демографічного реєстру, Державного реєстру актів цивільного стану громадян, Єдиного державного реєстру судових рішень, Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, банку даних про дітей-сиріт, дітей, позбавлених батьківського піклування, і сім`ї потенційних усиновлювачів, опікунів, піклувальників, прийомних батьків, батьків-вихователів тощо, про осіб, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги.

Порядок отримання інформації з реєстрів та інформаційних баз даних визначається розпорядником персональних даних, що містяться у відповідних реєстрах або базах даних.

2. Одноразова грошова допомога за шкоду життю та здоров`ю особам, зазначеним у частині третій статті 1 цього Закону, за відсутності особистого розпорядження призначається і виплачується рівними частками всім особам, які мають право на її призначення і виплату, за їх особистою заявою або заявою їх законних представників.

У разі відмови однієї із зазначених осіб від призначення і виплати одноразової грошової допомоги за шкоду життю та здоров`ю, а також якщо одна із таких осіб у строк, встановлений частиною п`ятою цієї статті, не реалізувала своє право на призначення і виплату такої допомоги, її частка розподіляється між іншими особами, які мають право на призначення і виплату одноразової грошової допомоги за шкоду життю та здоров`ю, в рівних частках.

Одноразова грошова допомога за шкоду життю та здоров`ю особам, зазначеним у частині третій статті 1 цього Закону, за наявності особистого розпорядження виплачується особі (особам), на користь якої (яких) складено особисте розпорядження, у розмірі частки, визначеної в такому розпорядженні у відсотках. У таких випадках розмір часток обраховується із суми, що залишилася після виплат, визначених абзацом другим частини четвертої статті 1 цього Закону.

У разі відмови однієї із осіб, зазначених в особистому розпорядженні, від призначення і виплати одноразової грошової допомоги за шкоду життю та здоров`ю, а також якщо одна із таких осіб у строк, встановлений частиною п`ятою цієї статті, не реалізувала своє право на призначення і виплату такої допомоги, її частка розподіляється між іншими особами, які мають право на призначення і виплату одноразової грошової допомоги за шкоду життю та здоров`ю, в рівних частках.

Відмова від отримання одноразової грошової допомоги за шкоду життю та здоров`ю від імені малолітніх, неповнолітніх дітей загиблої (померлої) особи, а також недієздатних осіб та осіб, цивільна дієздатність яких обмежена, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги за шкоду життю та здоров`ю, не допускається.

Особи, які мають право на призначення і виплату одноразової грошової допомоги за шкоду життю та здоров`ю, можуть відмовитися від її призначення та виплати шляхом подання заяви, справжність підпису на якій засвідчується нотаріально.

Особам, які мають право на призначення і виплату одноразової грошової допомоги за шкоду життю та здоров`ю, її призначення і виплата здійснюються незалежно від реалізації права на призначення і виплату такої допомоги іншими особами, зазначеними у частині третій статті 1 цього Закону.

3. Причина, група, час настання інвалідності, строк, на який встановлюється інвалідність, визначаються згідно із законодавством.

4. Якщо особа одночасно має право на призначення і виплату одноразової грошової допомоги за шкоду життю та здоров`ю, передбаченої цим Законом, та одноразової грошової допомоги, одноразової страхової виплати або одноразової компенсації за шкоду життю та здоров`ю, встановлених іншими нормативно-правовими актами, виплата грошових сум здійснюється виключно в порядку та розмірах, визначених цим Законом.

5. Особи, які мають право на призначення і виплату одноразової грошової допомоги за шкоду життю та здоров`ю, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права.

6. Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги за шкоду життю та здоров`ю встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Такий порядок у частині прийняття адміністративних актів має відповідати положенням Закону України "Про адміністративну процедуру".

7. Одноразова грошова допомога за шкоду життю та здоров`ю виплачується за рахунок коштів державного бюджету.

8. Відшкодування витрат державного бюджету на виплату одноразової грошової допомоги за шкоду життю та здоров`ю здійснюється за рахунок стягнення цієї суми з держави-агресора відповідно до принципів і норм міжнародного права.

В свою чергу статтею 4 Закону України «Про одноразову грошову допомогу за шкоду життю та здоров`ю, завдану працівникам об`єктів критичної інфраструктури, державним службовцям, посадовим особам місцевого самоврядування внаслідок військової агресії російської федерації проти України» визначено підстави, у разі виникнення яких призначення і виплата одноразової грошової допомоги за шкоду життю та здоров`ю не здійснюються, а саме:

1. Призначення і виплата одноразової грошової допомоги за шкоду життю та здоров`ю особі, а у разі її загибелі (смерті) - членам її сім`ї, не здійснюються:

1) якщо загибель (смерть), поранення, каліцтво, контузія, захворювання, які призвели до інвалідності, є наслідком:

вчинення особою кримінального або адміністративного правопорушення;

алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння;

навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення до самогубства, встановленого судом);

2) у разі подання завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати одноразової грошової допомоги за шкоду життю та здоров`ю.

2. Одноразова грошова допомога за шкоду життю та здоров`ю не призначається особі, яка умисно позбавила життя чи вчинила замах на особу (осіб), яка (які) має (мають) відповідно до цього Закону право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, або притягалася до адміністративної чи кримінальної відповідальності за вчинення правопорушення щодо загиблої (померлої) особи за рішенням суду, яке набрало законної сили.

У призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги може бути відмовлено або її виплата припинена чи призупинена особі, щодо якої рішенням суду, яке набрало законної сили, встановлено факт ухиляння від виконання обов`язку щодо утримання загиблої (померлої) особи за її життя.

За наявності спору між особами, які мають право на призначення і виплату одноразової грошової допомоги за шкоду життю та здоров`ю, або між особами і органами, уповноваженими призначати та здійснювати виплату одноразової грошової допомоги, щодо права на її призначення і виплату та/або її розміру орган, уповноважений здійснювати виплату одноразової грошової допомоги, призупиняє її виплату до вирішення спору в судовому порядку та набрання судовим рішенням законної сили.

Підсумовуючи вище викладене відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про одноразову грошову допомогу за шкоду життю та здоров`ю, завдану працівникам об`єктів критичної інфраструктури, державним службовцям, посадовим особам місцевого самоврядування внаслідок військової агресії російської федерації проти України», право на призначення і виплату одноразової грошової допомоги за шкоду життю та здоров`ю мають особи з числа працівників об`єктів критичної інфраструктури, державних службовців, посадових осіб місцевого самоврядування, які стали особами з інвалідністю у зв`язку з пораненням, каліцтвом, контузією або внаслідок захворювання, пов`язаних з виконанням посадових (службових, професійних) обов`язків у період військової агресії російської федерації проти України в районах проведення після 24 лютого 2022 року воєнних (бойових) дій або в районах, що піддавалися після цієї дати бомбардуванням, авіаударам та іншим збройним нападам. Згідно з ч.2 ст.1 Закону України «Про одноразову грошову допомогу за шкоду життю та здоров`ю, завдану працівникам об`єктів критичної інфраструктури, державним службовцям, посадовим особам місцевого самоврядування внаслідок військової агресії російської федерації проти України», у разі загибелі (смерті) осіб, зазначених у частині першій цієї статті, у зв`язку з пораненням, каліцтвом, контузією або внаслідок захворювання, пов`язаних з виконанням посадових (службових, професійних) обов`язків у період військової агресії російської федерації проти України в районах проведення після 24 лютого 2022 року воєнних (бойових) дій або в районах, що піддавалися після цієї дати бомбардуванням, авіаударам та іншим збройним нападам, одноразова грошова допомога за шкоду життю та здоров`ю призначається і виплачується членам їхніх сімей. Приписами п.2 ч.3 ст.1 Закону України «Про одноразову грошову допомогу за шкоду життю та здоров`ю, завдану працівникам об`єктів критичної інфраструктури, державним службовцям, посадовим особам місцевого самоврядування внаслідок військової агресії російської федерації проти України» передбачено, що до членів сімей загиблих (померлих) осіб, зазначених у частині першій цієї статті, належать: один із подружжя, який пережив загиблу (померлу) особу.

Судом встановлено, що стаття 4 Закону України «Про одноразову грошову допомогу за шкоду життю та здоров`ю, завдану працівникам об`єктів критичної інфраструктури, державним службовцям, посадовим особам місцевого самоврядування внаслідок військової агресії російської федерації проти України» визначає вичерпний перелік підстав, у разі виникнення яких призначення і виплата одноразової грошової допомоги за шкоду життю та здоров`ю не здійснюються.

Проте рішення відповідача не містить посилань на жодну з підстав зазначених у цій статті.

Таким чином, з оскаржуваного рішення вбачається, що відповідачем не зазначено та не конкретизовано на підставі якого нормативно-правового акту позивачці було відмовлено у призначенні і виплаті одноразової грошової допомоги.

Загальними вимогами, яким повинен відповідати акт індивідуальної дії, як акт правозастосування, є його обґрунтованість та вмотивованість. В разі не зазначення в індивідуальному акті підстав його прийняття (фактичних і юридичних), чітких та зрозумілих мотивів його прийняття такий акт не може вважатися правомірним. Більше того мотивація таких актів повинна надавати можливість особі узгодити свої дії з вимогами державного органу та забезпечити захист власних прав шляхом надання пояснень та документів.

Таким чином, усі вищенаведені законні підстави для відмови у здійсненні призначення і виплати грошової допомоги не були встановлені відповідачем, не відносяться до позивачки та її родини, та не могли бути застосовані відповідачем при розгляді заяви. А відтак, оскаржуване рішення про відмову у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги позивачці за шкоду життю та здоров`ю, завдану працівникам об`єктів критичної інфраструктури, державним службовцям, посадовим особам місцевого самоврядування внаслідок військової агресії російської федерації проти України", як члену сім`ї загиблого не відповідає критерію правомірності та обґрунтованості та підлягає скасуванню.

Щодо решти позовних вимог суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про критичну інфраструктуру» № 1882-ІХ від 16.11.2021 р (надалі- Закон про критичну інфраструктуру) критична інфраструктура - це сукупність об`єктів критичної інфраструктури. Об`єкти критичної інфраструктури - об`єкти інфраструктури, системи, їх частини та їх сукупність, які є важливими для економіки, національної безпеки та оборони, порушення функціонування яких може завдати шкоди життєво важливим національним інтересам. Оператор критичної інфраструктури - юридична особа будь-якої форми власності та/або фізична особа підприємець, що на правах власності, оренди або на інших законних підставах здійснює управління об`єктом критичної інфраструктури та відповідає за його поточне функціонування. Віднесення до об`єктів критичної інфраструктури здійснюється в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України за сукупністю критеріїв, що визначають їх соціальну, політичну, економічну, екологічну значущість для забезпечення оборони країни, безпеки громадян, суспільства, держави і правопорядку, зокрема для реалізації життєво важливих функцій та надання життєво важливих послуг (ст. 8 Закону про критичну інфраструктуру). Відповідно до ст. 9 Закону про критичну інфраструктуру встановлені сектори критичної інфраструктури, які визначаються Кабінетом Міністрів України.

До життєво важливих функцій та/або послуг, порушення яких призводить до негативних наслідків для національної безпеки України, належать, зокрема транспортне забезпечення (п.11 ст. 4 Закону про критичну інфраструктуру) Постановою КМУ від 02.09.2015 р № 735 в редакції постанови КМУ від 20.10.2021 р № 1094 «Деякі питання діяльності акціонерного товариства «Українська залізниця» затверджено Статут акціонерного товариства «Українська залізниця».

Пунктами 1,2 Статуту АТ «Українська залізниця» встановлено, що Акціонерне товариство «Українська залізниця» є юридичною особою, утворене як акціонерне товариство, 100 % акцій якого закріплюються в державній власності, та є правонаступником усіх прав і обов`язків Укрзалізниці та підприємств залізничного транспорту.

Відповідно до п.18 Статуту АТ «Українська залізниця» товариство утворює філії, представництва, інші відокремлені підрозділи без статусу юридичної особи як на території України, так і за її межами, які діють на підставі положень.

Відповідно до п. 152 Статуту АТ «Українська залізниця» трудовий колектив товариства становлять усі фізичні особи, які беруть участь у його діяльності на основі трудового договору або інших форм, що регулюють трудові відносини працівників з товариством.

Відповідно до ст. 95 ЦК України філією є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює всі або частину її (юридичної особи) функцій. Філія не є юридичною особою. АТ "Українська залізниця" включена в перелік об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 04.03.2015 за №83 "Про затвердження об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави".

Крім того, згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 09.10.2020 за №1109 "Деякі питання об`єктів критичної інфраструктури" залізничний транспорт (що надає наступні послуги: пасажирські залізничні перевезення, вантажні залізничні перевезення, експлуатацію та технічне обслуговування залізниці, забезпечення роботи вокзалів та вузлових станцій) віднесено до переліку секторів основних послуг критичної інфраструктури держави.

Отже, з урахуванням системного аналізу вищенаведених актів законодавства, АТ «Українська залізниця» (юридична особа, до складу якої входять філії та структурні підрозділи) є об`єктом критичної інфраструктури, а, відповідно провідник пасажирського вагону Філії «Пасажирські перевезення» АТ «Українська залізниця» Лещишин А.Г. - працівник об`єкту критичної інфраструктури, незважаючи на відсутність відповідного запису у Реєстрі об`єктів критичної інфраструктури.

Тобто, попри відсутність відомостей у Реєстрі об`єктів критичної інфраструктури, на його працівників, що постраждали внаслідок військової агресії російської федерації, поширюються норми Закону України «Про одноразову грошову допомогу за шкоду життю та здоров`ю, завдану працівникам об`єктів критичної інфраструктури, державним службовцям, посадовим особам місцевого самоврядування внаслідок військової агресії російської федерації проти України», та передбачено призначення та виплата грошової допомоги.

З огляду на викладене суд висновує, що належним способом захисту прав позивача буде зобов`язання відповідача прийняти рішення про призначення та виплату позивачці одноразової грошової допомоги, відповідно до приписів Закону України "Про одноразову грошову допомогу за шкоду життю та здоров`ю, завдану працівникам об`єктів критичної інфраструктури, державним службовцям, посадовим особам місцевого самоврядування внаслідок військової агресії російської федерації проти України" від 20.03.2023 року №2980-IX.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п. 29).

Завданням адміністративного судочинства відповідно до положень статті 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з нормами частини 2 другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Приймаючи до уваги наведене, виходячи з системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд висновує про задоволення позовних вимог позивача у повному обсязі.

Позивачем при поданні позову сплачений судовий збір 1211,20 грн., який підлягає стягненню з відповідача відповідно до статті 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд

у х в а л и в:

1.Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (адреса: 79016 м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10, ), за участі третьої особи на стороні відповідача Акціонерного товариства «Українська залізниця» (03150, м. Київ, вул. Єжи Ґедройця 5, ЄД,РПОУ 40075815) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.

2.Визнати протиправним та скасувати винесене Відповідачем рішення про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги за шкоду життю та здоров`ю, завдану працівникам об`єктів критичної інфраструктури, державним службовцям, посадовим особам місцевого самоврядування внаслідок військової агресії російської федерації проти України від 14.08.2025 № 13001-25-2.

3.Зобов`язати Відповідача призначити та виплатити мені одноразову грошову допомогу за шкоду життю та здоров`ю як члену сім`ї (дружині) загиблого працівника об`єкта критичної інфраструктури на підставі ст. 2 Закону №2980 у розмірі 1 000 000 грн.

4.Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати зі сплати судового збору у розмірі 1211,20 коп .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляд справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяГрень Наталія Михайлівна