Справа № 480/9191/24
Суддя: В.О. Павлічек
Дата ухвалення: 2026-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

20 лютого 2026 року Справа № 480/9191/24

Суддя Сумського окружного адміністративного суду Павлічек В.О., розглянувши у приміщенні суду в м. Суми заяву Військової частини НОМЕР_1 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

Військова частина НОМЕР_1 звернувся до Сумського окружного адміністративного суду із заявою про перегляд рішення суду від 31.10.2025 за нововиявленими обставинами у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.

Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 12.02.2026 року було відмовлено у задоволенні клопотання представника Військової частини НОМЕР_1 щодо відстрочення сплати судового збору за подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами та заяву Військової частини НОМЕР_1 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами за у справі № 480/9191/24 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії - залишено без руху.

В даній ухвалі судом зазначено, що відповідачу необхідно усунути недоліки заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами шляхом подання до суду доказів сплати судового збору за подання даної заяви до суду.

Представником Військової частини НОМЕР_1 було надано суду через систему "Електронний суд" клопотання про продовження строку для усунення недоліків щодо сплати судового збору, в якій просить продовжити Військовій частині НОМЕР_1 строк для усунення недоліків для сплати судового збору за подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами у справі № 480/9191/24 від 31.10.2025 за позовом ОСОБА_1 .

В обґрунтування зазначеної заяви представник Військової частини НОМЕР_1 посилається на правову позицію Верховного Суду, яка викладена у постанові від 18.02.2025 по справі № 560/16696/23 та вказує, що Військова частина НОМЕР_1 являється бюджетною неприбутковою установою, яка входить до складу Міністерства оборони України, отримує асигнування від розпорядників коштів другого ступеня та фінансується виключно з Державного бюджету України. На даний час вжиті всі можливі заходи щодо отримання коштів для сплати судового збору, про що подані відповідні заявки. Однак, станом на день подання даної заяви, кошти фінансування видатків щодо сплати судового збору у 2026 році військовій частині НОМЕР_1 , досі не надані.

Дослідивши клопотання про продовження строку для усунення недоліків, суд зазначає наступне.

Згідно з ч.1 ст. 118 Кодексу адміністративного судочинства України процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

Відповідно до ч. 2 ст. 121 Кодексу адміністративного судочинства України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Метою продовження процесуального строку, встановленого судом, є сприяння особі у реалізації процесуального права та/або виконанні процесуального обов`язку. Доцільність продовження процесуального строку обумовлюється рівнем ймовірності, наскільки таке продовження буде ефективним у контексті не тільки реалізації особою процесуального права та/або виконанні процесуального обов`язку, а й правової визначеності учасників матеріально-правових відносин, спір між якими вирішується із застосуванням процесуальних засобів.

В свою чергу, особа повинна довести належними і допустимими доказами чи зазначити об`єктивні причини, які перешкоджають, у встановлений судом строк, усуненню недоліків позовної заяви.

Тобто, продовження строку є правом суду у випадку наведення учасником справи поважних (об`єктивних) причин неможливості вчинення процесуальної дії.

Суд зазначає, що подане заявником клопотання та додані до нього документи не містять безсумнівних відомостей про час і обсяг очікуваних надходжень на рахунок зяавника, призначених для сплати судового збору, й жодним чином не підтверджують виникнення у нього можливості сплатити такий збір упродовж нового строку. Обставини, пов`язані з фінансуванням установи чи організації з Державного бюджету України та відсутністю у них коштів, призначених для сплати судового збору, не можуть вважатися достатньою підставою для звільнення, розстрочення чи відстрочення від такої сплати.

Щодо посилання заявника на правову позицію викладену у постанові Верховного Суду від 18.02.2025 по справі № 560/16696/23, суд зазначає, що в даній постанові Верховний Суд зауважив, що відповідачем у клопотанні було зазначено, що грошові кошти на оплату судового збору на момент подання клопотання відсутні, проте, для оплати судового збору військовою частиною було замовлено кошти з Державного бюджету України, в підтвердження чого долучено розрахунок та додаткову заявку-розрахунок з додатком 2.

Водночас Верховний Суд зазначив, що відповідач продемонстрував суду добросовісну поведінку щодо направлення заявки [у межах строку на усунення недоліків апеляційної скарги] до начальника забезпечувального фінансового органу про надання бюджетних асигнувань для сплати судового збору за подання апеляційної скарги до Сьомого апеляційного адміністративного суду у цій справі, що є належним підтвердженням наміру виконати обов`язок щодо сплати судового збору за подання апеляційної скарги у цій справі.

Проте, в даному випадку, Військовою частиною НОМЕР_1 не надано жодних доказів на підтвердження наміру виконати обов`язок щодо сплати судового збору, зокрема, не надано розрахунку та додаткову заявку-розрахунку замовлення коштів з Державного бюджету України для оплати судового збору. При цьому доданими до заявленого клопотанння про продовження строку для усунення недоліків щодо сплати судового збору, заявкою-розрахунком та розрахунком визначено потреби у дофінансуванні виплат за судовими рішеннями, тобто потреби бюджетного фінансування грошового забезпечення військовослужбовців.

Водночас додані до заявленого клопотання рапорти помічника командира Військової частини з правової допомоги-начальника юридичної служби Військової частини НОМЕР_1 не можуть вважатися належними доказами, які б підтверджували намір виконати обов`язок щодо сплати судового збору, оскільки дані рапорти подані до командира Військової частини НОМЕР_1 , а не до начальника забезпечувального фінансового органу про надання бюджетних асигнувань для сплати судового збору.

Таким чином, зазначеним не підтверджено наміру Військової частини НОМЕР_1 виконати обов`язок щодо сплати судового збору за подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами у цій справі.

Суд зазначає, що сплата судового збору не може вважатись перешкодою в доступі до правосуддя, оскільки право на судовий розгляд кореспондується з обов`язком дотримуватися процесуального законодавства щодо порядку, строків і умов реалізації цього права. Такі процесуальні обов`язки для всіх учасників судового процесу є однаковими, що забезпечує принцип рівності сторін.

А відтак, враховуючи викладене, суд доходить висновку, що клопотання про продовження строку для усунення недоліків щодо сплати судового збору задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 121, 241, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання Військової частини НОМЕР_1 про продовження строку для усунення недоліків щодо сплати судового збору - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя В.О. Павлічек