Справа № 200/2694/25
Суддя: Васильєва І.А.
Дата ухвалення: 2026-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

19 лютого 2026 року

м. Київ

справа №200/2694/25

адміністративне провадження № К/990/4909/26

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Васильєвої І.А.,

суддів: Юрченко В.П., Ханової Р.Ф.,

перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДПС у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 11.07.2025 та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 16.10.2025 у справі №200/2694/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Донецькій області про скасування податкових повідомлень-рішень,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Головного управління ДПС у Донецькій області, в якому, із врахуванням заяви про зміну предмету позову від 29.05.2025, просила визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення:

№0-0516-UA0011148 від 17.10.2023 року, яким визначено зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2021 рік в сумі 13.206,00 грн,

№0-0516-UA0011148 від 17.10.2023 року, яким визначено зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2022 рік в сумі 14.306,50 грн;

№0-0516-UA0011148 від 02.05.2024 року, яким визначено зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2023 рік в сумі 14.746,70 грн в частині нарахованого податку за період з 01.01.2023 по 30.04.2023 (4 місяці) на суму в розмірі 4.915,57 грн.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 11.07.2025, залишеним без змін постановою Донецького у справі №200/2694/25 позов задоволено частково, внаслідок чого визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Донецькій області №0-0516-UA0011148 від 17.10.2023, яким визначено ОСОБА_1 зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2021 рік в сумі 13.206,00 грн. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Донецькій області №0-0516-UA0011148 від 17.10.2023, яким визначено ОСОБА_1 зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2022 рік в сумі 14.306,50 грн. У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено. Справа розглядалася в порядку загального позовного провадження.

До Верховного Суду 03.02.2026 надійшла касаційна скарга Головного управління ДПС у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 11.07.2025 та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 16.10.2025 у справі №200/2694/25.

Ухвалою Верховного Суду від 10.02.2026 касаційну скаргу залишено без руху, встановлено скаржнику десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги шляхом подання обґрунтованого клопотання про поновлення строку касаційного оскарження, належного викладення підстав касаційного оскарження.

На виконання вимог вказаної ухвали податковим органом надіслано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження.

Контролюючим органом вказано, що вперше касаційну скаргу подано в межах встановленого КАС України строку касаційного оскарження, повторно касаційну скаргу подано після усунення недоліків, зауважено про введення воєнного стану, вчинено посилання на практику Верховного Суду щодо поновлення процесуальних строків.

Скаржником зауважено, що причинами пропуску строку на касаційне оскарження є здійснення відповідачем заходів по відновленню втрачених матеріалів справи №200/2694/25 (матеріалів перевірки, висновків осіб, що проводили перевірку та інших документів, які мають значення для якісної підготовки касаційної скарги). Крім того, представнику відповідача, на якого за розподілом покладені обов`язки по супроводженню даної справи, потрібен був час для вивчення матеріалів справи, аналізу судової практики та підготовки скарги. При поданні повторної касаційної скарги було враховано зауваження щодо підстав касаційного оскарження, викладені в ухвалах Верховного Суду, а тому звернення до Верховного Суду не є формальним та відповідач не зловживав своїми процесуальними правами.

Верховний Суд зазначає, що відповідно до положень частини 1 статті 329 КАС України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Частиною 2 статті 329 КАС України передбачено, що учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Відповідно до частини 3 статті 329 КАС України строк на подання касаційної скарги також може бути поновлений у разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною 5 статті 333 цього Кодексу.

Верховний Суд зауважує, що касаційну скаргу подано втретє 03.02.2026, попередні касаційні скарги повернуто ухвалами Верховного Суду від 18.11.2025, від 18.12.2025.

Доводи податкового органу не обґрунтовують зволікання з повторним поданням касаційної скарги. Всі три рази касаційну скаргу подава один і той самий представник Головного управління ДПС у Донецькій області - Сенников Артем Анатолійович. Втретє подана касаційна скарга є подібною до попередніх та не усуває встановлених недоліків. На виконання вимог ухвали Верховного Суду від 10.02.2026 скаржником не усунуто недоліки касаційної скарги в частині належного викладення підстав касаційного оскарження.

Питання поновлення строку на оскарження судових рішень у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку, виходячи з доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Однак, сам лише факт запровадження воєнного стану не може бути підставою для поновлення строку на оскарження судових рішень у всіх абсолютно випадках, тим більш, якщо скаргу подає суб`єкт владних повноважень і не наводить належного обґрунтування причин, які унеможливили подання скарги у більш стислий строк.

Скаржником не обґрунтовано належними доводами причинно-наслідковий зв`язок між введенням воєнного стану та зволіканням з повторним поданням касаційної скарги.

Верховний Суд зауважує, що право на повторне звернення з касаційною скаргою після її повернення не є абсолютним. Вчасна первинна подача касаційної скарги не означає, що після її повернення повторне звернення до суду можливе у будь-який довільний строк, без дотримання часових рамок, встановлених процесуальним законом, оскільки у такому разі порушуватиметься принцип юридичної визначеності. Повернення касаційної скарги не зупиняє та не перериває строк на касаційне оскарження і не дає права скаржнику у будь-який необмежений час після сплину строку касаційного оскарження реалізовувати право на оскарження судового рішення повторно.

Відповідно до приписів статті 44 КАС України учасники справи, маючи намір добросовісної реалізації належного їм права на касаційне оскарження судового рішення, повинні забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, щодо форми і змісту касаційної скарги. Частиною 1 статті 45 КАС України регламентовано, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Колегія суддів, не заперечуючи проти права на повторне звернення з касаційною скаргою після її повернення, вважає, що таке право не є абсолютним. Це обґрунтовується змістом частини 8 статті 169 КАС України, відповідно до якої скаржник має право на повторне звернення з касаційною скаргою, якщо будуть усунуті недоліки касаційної скарги, які стали підставою для повернення вперше поданої касаційної скарги і таке звернення відбувається без зайвих зволікань. Також скаржник повинен довести, що повернення вперше поданої касаційної скарги відбулося з причин, які не залежали від особи, яка оскаржує судові рішення.

Водночас приведення касаційної скарги у відповідність з вимогами КАС України, в тому числі щодо належного викладення підстав для касаційного оскарження судових рішень, є процесуальним обов`язком сторони, яка не погоджується з судовими рішеннями, і для його виконання процесуальний закон встановлює достатній строк - тридцять днів з дня складення повного тексту оскаржуваного судового рішення (з дня отримання копії судового рішення).

Верховний Суд зауважує, що підставою для повернення попередньої касаційної скарги стало недотримання скаржником вимог статей 328, 330 КАС України щодо належного викладення підстав касаційного оскарження, тобто, саме проявлений контролюючим органом підхід до оформлення касаційної скарги став причиною для її повернення.

Разом з тим, у скаржника було достатньо часу для приведення своєї касаційної скарги у відповідність із вимогами КАС України, проте, звертаючись втретє до суду з касаційною скаргою, скаржник не усунув недоліків, які стали підставою для повернення попередньої касаційної скарги.

Слід зауважити, що приведення касаційної скарги у відповідність з вимогами КАС України в частині належного викладення підстав для касаційного оскарження судових рішень, передбачених частиною 4 статті 328 КАС України, є процесуальним обов`язком сторони, яка не погоджується з судовими рішеннями.

Недотримання особою вимог процесуальних норм щодо форми та змісту касаційної скарги за загальним правилом не є підставою для поновлення строку на касаційне оскарження. Це правило ще в більшій мірі стосується суб`єкта владних повноважень, щодо якого презюмується, що в його розпорядженні є достатньо засобів, зокрема організаційного характеру, для виконання покладених завдань.

Невиконання відповідачем вимог процесуального закону щодо належного оформлення касаційної скарги, та як наслідок, повернення заявнику касаційної скарги не належать до об`єктивних обставин особливого і непереборного характеру, які можуть зумовити перегляд остаточного і обов`язкового судового рішення після закінчення строку його касаційного оскарження, а відтак не свідчить про наявність поважних підстав для поновлення цього строку.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Аналіз положень статей 5, 13, 328, 329 КАС України дозволяє дійти висновку, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку, яке повинно бути реалізовано у встановлений вказаним кодексом строк.

Підстави пропуску строку касаційного оскарження можуть бути визнані поважними, а строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з дійсно непереборними та об`єктивними перешкодами, істотними труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений процесуальним законом строк подання касаційної скарги.

Відповідач, що діє від імені держави, як суб`єкт владних повноважень, не може та не повинен намагатись отримати вигоду від організаційних складнощів, які склались у нього на поточний день, шляхом уникнення або зволікання виконання ним своїх процесуальних обов`язків, в тому числі і щодо вчасного подання касаційної скарги. Законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Отже, тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення в касаційному порядку у строк встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку касаційного оскарження з поважних причин.

З урахуванням вищевикладеного, Верховний Суд дійшов висновку, що скаржником не обґрунтовано належними доводами зволікання з повторним поданням касаційної скарги, не наведено поважних підстав для поновлення пропущеного строку касаційного оскарження.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження, визнані судом неповажними.

Відповідно до вищенаведеного, керуючись статтями 328, 329, 330, 332, 333, 355, 359 КАС України,

УХВАЛИВ:

Визнати неповажними причини пропуску строку касаційного оскарження та відмовити у задоволенні клопотання Головного управління ДПС у Донецькій області про поновлення строку касаційного оскарження Донецького окружного адміністративного суду від 11.07.2025 та постанови Першого апеляційного адміністративного суду від 16.10.2025 у справі №200/2694/25.

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління ДПС у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 11.07.2025 та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 16.10.2025 у справі №200/2694/25.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

СуддіІ.А. Васильєва В.П. Юрченко Р.Ф. Ханова