Справа № 420/7913/25
Суддя: Бабенко Д.А.
Дата ухвалення: 2026-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/7913/25
УХВАЛА

19 лютого 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бабенка Д.А., розглянувши звіт Військової частини НОМЕР_1 про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22.07.2025 у справі №420/7913/25 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Одеського окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 22.07.2025 у справі №420/7913/25:

визнано протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо обчислення та виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення у період з 30.01.2020 до 06.08.2021 (щомісячні основні, додаткові та одноразові види грошового забезпечення, грошова допомога на оздоровлення за 2020-2021 роки, компенсація за невикористані додаткові відпустки як учасника бойових дій, одноразова грошова допомога при звільненні) з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року;

зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 за період з 30.01.2020 до 06.08.2021 грошового забезпечення (щомісячних основних, додаткових та одноразових видів грошового забезпечення), грошової допомоги на оздоровлення за 2020-2021 роки, компенсації за невикористані додаткові відпустки як учаснику бойових дій, одноразової грошової допомоги при звільненні, обчислених із розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених з урахуванням пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» в редакції, чинній з 29.01.2020, шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, а саме: встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» станом на 01.01.2020 у розмірі 2102,00 грн, Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» станом на 01.01.2021 року у розмірі 2270,00 грн, - на відповідні тарифні коефіцієнти, з урахуванням раніше виплачених сум.

23 вересня 2025 року Одеським окружним адміністративним судом у справі №420/7913/25 видано виконавчий лист.

Суд ухвалою суду від 12.01.2026 встановив судовий контроль за виконанням рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22.07.2025 у справі №420/7913/25 та зобов`язав Військову частину НОМЕР_1 подати до Одеського окружного адміністративного суду звіт про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22.07.2025 у справі №420/7913/25 протягом 30 днів з моменту отримання копії цієї ухвали.

21 січня 2026 року Військова частина НОМЕР_1 подала звіт про виконання рішення суду у вказаній справі, в якому зазначено про таке.

Так, представник відповідача у звіті зазначає, що з метою виконання рішення суду від 22.07.2025 у справі №420/7913/25 Військовою частиною НОМЕР_1 здійснено перерахунок та виплату ОСОБА_1 за період з 30.01.2020 до 06.08.2021 грошового забезпечення (щомісячних основних, додаткових та одноразових видів грошового забезпечення), грошової допомоги на оздоровлення за 2020-2021 роки, компенсації за невикористані додаткові відпустки як учаснику бойових дій, одноразової грошової допомоги при звільненні, обчислених із розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених з урахуванням пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» в редакції, чинній з 29.01.2020, шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, а саме: встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» станом на 01.01.2020 у розмірі 2102,00 грн, Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» станом на 01.01.2021 року у розмірі 2270,00 грн, - на відповідні тарифні коефіцієнти, з урахуванням раніше виплачених сум.

В результаті здійсненого перерахунку позивачу донараховано грошове забезпечення у сумі 2030,65 грн.

На підставі здійсненого розрахунку командир Військової частини НОМЕР_1 видав наказ від 11.09.2025 №3451 про здійснення виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення у сумі 2030,65 грн.

Отже, як вказує представник Військової частини НОМЕР_1 , ОСОБА_1 нараховано 2030,65 грн (донараховане грошове забезпечення), утримано військовий збір у розмірі 101,53 грн, утримано податок ДФО у розмірі 365,52 грн, сума до виплати становить 1563,60 грн.

Згідно з платіжною інструкцією №22924 від 15.09.2025, ОСОБА_1 виплачено 1563,60 грн.

На переконання представника відповідача, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22.07.2025 у справі №420/7913/25 фактично виконано в повному обсязі.

З огляду на вищевикладене, представник відповідача просить прийняти звіт Військової частини НОМЕР_1 НГУ про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22.07.2025 у справі №420/7913/25.

Розглянувши звіт, суд зазначає про таке.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України; судове рішення є обов`язковим до виконання; держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку; контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до статті 14 КАС України, судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України.

Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їхніми посадовими та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, установлену законом.

Аналогічні положення містяться у статті 370 КАС України, відповідно до якої судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Отже, обов`язковість виконання судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених статтею 129-1 Конституції України, а також статтями 14 та 370 КАС України.

Верховним Судом у постанові від 26 січня 2021 року у справі №611/26/17 зазначено, що обов`язковість судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантовано статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених статтями 129, 129-1 Конституції України, статтями 2, 14, 370 КАС України та статтею 13 Закону України Про судоустрій і статус суддів. Обов`язковість судового рішення означає, що таке рішення буде виконано своєчасно (у розумні строки), належним чином (у спосіб, визначений судом) та у повному обсязі (у точній відповідності до приписів мотивувальної та резолютивної частин рішення).

В адміністративному судочинстві обов`язковість виконання судового рішення має особливо важливе значення, оскільки, виходячи із завдань адміністративного судочинства щодо ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, судовий захист може вважатися ефективним лише за умови своєчасного та належного виконання судового рішення, зазвичай, боржником в якому є держава в особі її компетентних органів, а тому адміністративні суди, які, здійснюючи судовий контроль та застосовуючи інші пов`язані процесуальні засоби, повинні максимально сприяти реалізації конституційної засади обов`язковості судового рішення.

Вищенаведені висновки узгоджуються із позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 1 лютого 2022 року у справі №420/177/20 та ухвалах від 26 січня 2021 року у справі №611/26/17, від 7 лютого 2022 року у справі №200/3958/19-а, від 24 липня 2023 року у справі №420/6671/18 та від 1 травня 2023 року у справі № 520/926/21.

Важливість виконання судового рішення також підкреслюється тим, що вказане питання включено до Стратегії розвитку системи правосуддя та конституційного судочинства на 2021 - 2023 роки, затвердженою Президента України від 11 червня 2021 року № 231/2021, у якій зазначено, що основними проблемами, які зумовлюють необхідність подальшого удосконалення організації функціонування судової влади та здійснення правосуддя, є, зокрема, неналежне виконання судових рішень, неефективність механізмів судового контролю за виконанням судових рішень.

Крім того, згідно з параграфом 4 Національної стратегії у сфері прав людини, затвердженої Указом Президента України від 24 березня 2021 року № 119/2021, до стратегічних цілей підвищення гарантій захисту прав людини віднесено, зокрема, наявність ефективних механізмів виконання судових рішень.

Відповідно до пункту 55 Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (КРЄС) «Щодо якості судових рішень» (on the quality of judicial decisions) з метою забезпечення ефективності правосуддя, усі країни повинні мати процедури забезпечення виконання рішень. Ця позиція узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 08 вересня 2023 року у справі №640/21223/20 (адміністративне провадження №К/990/9827/23).

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 382 КАС України суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Відповідно до ч.1, 2, 3, 11 ст. 382-3 КАС України, за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень суд постановляє ухвалу про прийняття або відмову у прийнятті звіту, яку може бути оскаржено в апеляційному порядку за правилами частини п`ятої статті 382-1 цього Кодексу. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Суд відмовляє у прийнятті звіту, якщо суб`єктом владних повноважень не наведено обґрунтовані обставини, які ускладнюють виконання судового рішення, або заходи, які вживаються ним для виконання судового рішення, на переконання суду, є недостатніми для своєчасного та повного виконання судового рішення.

Суд також відмовляє у прийнятті звіту, якщо звіт подано без додержання вимог частин другої та/або третьої статті 382-2 цього Кодексу.

У разі постановлення ухвали про відмову у прийнятті звіту суд накладає на керівника суб`єкта владних повноважень штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також додатково може встановити новий строк подання звіту відповідно до частини третьої статті 382-1 цього Кодексу або за власною ініціативою розглянути питання про зміну способу і порядку виконання судового рішення.

Якщо суд прийняв звіт про виконання судового рішення, але суб`єктом владних повноважень відповідне судове рішення виконано не в повному обсязі, суд одночасно встановлює новий строк для подання звіту відповідно до частини третьої статті 382-1 цього Кодексу.

Згідно з ч.2,3 статті 382-2 КАС України, звіт суб`єкта владних повноважень про виконання судового рішення має містити:

1) найменування суду першої інстанції, до якого подається звіт;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) (для фізичних осіб) особи, яка подає звіт, її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та електронної пошти (за наявності), відомості про наявність або відсутність електронного кабінету;

3) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) (для фізичних осіб) інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб);

4) номер справи, в межах якої ухвалено відповідне судове рішення;

5) відомості про виконання суб`єктом владних повноважень судового рішення, строк, порядок та спосіб його виконання;

6) у разі невиконання судового рішення: орієнтовні строки виконання такого рішення та їх обґрунтування; відомості про обставини, які ускладнюють виконання судового рішення суб`єктом владних повноважень, які заходи вжито та вживаються ним для їх усунення;

7) перелік документів та інших матеріалів, що додаються до звіту та підтверджують обставини, зазначені у ньому.

До звіту додаються:

1) довіреність або інший документ, що посвідчує повноваження представника, якщо звіт поданий представником і такі документи раніше не подавалися;

2) докази направлення копій звіту та доданих до нього матеріалів іншим учасникам справи з урахуванням положень статті 44 цього Кодексу.

Як встановлено судом, Військовою частиною НОМЕР_1 надано копію наказу командира Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 11.09.2025 №3451 «Про виконання рішення суду по справі №420/7913/25 від 22.07.2025», відповідно до якого наказано здійснити виплату ОСОБА_1 за період з 30.01.2020 по 06.08.2021 грошового забезпечення (щомісячних основних, додаткових та одноразових видів грошового забезпечення), грошової допомоги на оздоровлення за 2020, 2021 роки, компенсації за невикористані додаткові відпустки як учаснику бойових дій, одноразової грошової допомоги при звільненні, обчислених із розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених з урахуванням пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» в редакції, чинній з 29.01.2020, за механізмом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» на 1 січня 2020 року у розмірі 2102,00 грн, Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» на 1 січня 2021 року у розмірі 2270,00 грн, - на відповідні тарифні коефіцієнти, з урахуванням раніше виплачених сум у сумі 2030 грн 65 коп. із здійсненням усіх передбачених законодавством обов`язкових утримань.

Згідно з копією відомості №13 від 11.09.2025 за вересень 2025 року, позивачу нараховано грошове забезпечення у сумі 2030,65 грн. Сума до перерахування складає 1563,60 грн.

Відповідачем надано копію перерахунку грошового забезпечення ОСОБА_1 за рішенням суду у справі №420/7913/25 від 22.07.2025 за період з 30.01.2020 по 06.08.2021, відповідно до якого, позивачу нараховано 2030,65 грн, ПДФО 365,52 грн, ВЗ 101,53 грн, на руки 1563,60 грн.

Проте, дослідивши копію перерахунку грошового забезпечення ОСОБА_1 , суд зазначає, що премія позивача у лютому 2020 складала 262,68 грн, а після здійсненого відповідачем перерахунку на виконання рішення суду, премія складає 36,90 грн, за період з березня 2020 до серпня 2021 премія позивача складала 4071,50 щомісячно, а після здійсненого відповідачем перерахунку премія за період з березня 2020 по січень 2021 включно складає 1590,16 грн щомісячно, а за період з лютого 2021 по липень 2021 включно складає 617,00 грн щомісячно. Премія позивача за серпень 2021 складає 3085,00 грн після перерахунку, а до перерахунку 4071,50 грн.

Отже, після здійсненого відповідачем перерахунку грошового забезпечення позивача на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду у справі №420/7913/25 від 22.07.2025, сума премії позивача значно зменшена порівняно з початковим нарахуванням суми премії, що призвело до зменшення перерахованого грошового забезпечення в цілому.

Суд зазначає, що поданий відповідачем звіт та додані до нього матеріали не свідчать про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду у справі від 22.07.2025 №420/7913/25, оскільки на час подання звіту повного відновлення порушеного права позивача не відбулося.

Навпаки, відповідач при здійсненні перерахунку грошового забезпечення позивача на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду у справі №420/7913/25 від 22.07.2025, спеціально зменшив розмір премії позивачу, що призвело до зменшення перерахованого грошового забезпечення в цілому.

Відтак, відповідачем не виконано рішення Одеського окружного адміністративного суду у справі від 22.07.2025 №420/7913/25, оскільки розрахунок перерахованого грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 30.01.2020 по 06.08.2021 здійснено відповідачем неправильно.

Суд зауважує, що відповідачем, на виконання вимог ч.2 ст.382-3 КАС України, не наведено обґрунтовані обставини, які ускладнюють виконання судового рішення.

З огляду на вищевказане, суд доходить висновку щодо невиконання відповідачем рішення Одеського окружного адміністративного суду у справі від 22.07.2025 №420/7913/25 без поважних причин.

Відтак, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для встановлення військовій частині НОМЕР_1 нового строку для подання звіту про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22.07.2025 №420/7913/25 у 30 денний строк.

Суд зазначає, що застосування статті 382-3 КАС України має на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставою її застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи - позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача, пов`язаних з невиконанням такого судового рішення.

Суд наголошує, що за своєю природою штраф, передбачений частиною 3 статті 382-3 КАС України, є заходом процесуального примусу в розумінні статті 145 КАС України.

Частиною 5 статті 149 КАС України визначено, що ухвала про стягнення штрафу є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Стягувачем за таким виконавчим документом є Державна судова адміністрація України.

Разом з тим, відповідно до ч. 6 ст. 149 КАС України, суд може скасувати постановлену ним ухвалу про стягнення штрафу, якщо особа, щодо якої її постановлено, виправила допущене порушення та (або) надала докази поважності причин невиконання відповідних вимог суду чи своїх процесуальних обов`язків.

Суд дійшов висновку, що всупереч нормам чинного законодавства, Військова частина НОМЕР_1 не надала належних доказів виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22.07.2025 №420/7913/25 та вжиття заходів, спрямованих на його виконання.

Суд також звертає увагу, що Військова частина НОМЕР_1 , нехтуючи обов`язком щодо надання інформації про командира військової частини, ухилилась від надання такої інформації.

Суд зазначає про персональну відповідальність командира Військової частини НОМЕР_1 за невиконання судових рішень.

Відповідно до відповіді №2347005 від 16.02.2026 з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, керівником суб`єкта владних повноважень, в даному випадку Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) є ОСОБА_2 .

Згідно з відповіддю №2346987 від 16.02.2026 з Єдиного державного демографічного реєстру, адресою реєстрації ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ) є: АДРЕСА_1 .

З урахуванням наведеного, враховуючи приписи ч.3 ст.382-3 КАС України, наявні підстави для накладення на керівника суб`єкта владних повноважень - командира Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ), відповідального за виконання судового рішення у цій справі, штрафу у сумі двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (з 01.01.2026 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 3328,00 гривень х 20 = 66560,00 гривень).

Суд звертає увагу Військової частини НОМЕР_1 , що сплата штрафу не звільняє від обов`язку виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22.07.2025 №420/7913/25 та подання звіту про його виконання.

Керуючись ст. 248, 256, 382-2, 382-3 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити Військовій частині НОМЕР_1 у прийнятті звіту, поданого 21.01.2026 про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22.07.2025 №420/7913/25 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії.

Встановити Військовій частині НОМЕР_1 новий строк для подання звіту про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22.07.2025 №420/7913/25.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 у 30-ти денний строк з моменту отримання копії цієї ухвали подати до суду звіт про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22.07.2025 №420/7913/25 у повному обсязі, із наданням доказів щодо:

розрахунку грошового забезпечення ОСОБА_1 у період з 30.01.2020 до 06.08.2021 (щомісячні основні, додаткові та одноразові види грошового забезпечення, грошова допомога на оздоровлення за 2020-2021 роки, компенсація за невикористані додаткові відпустки як учасника бойових дій, одноразова грошова допомога при звільненні);

виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення, перерахованого на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22.07.2025 №420/7913/25.

Накласти на командира Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ) штраф у розмірі 20 (двадцяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб у сумі 66560,00 грн.

Половину штрафу в розмірі 33280,00 грн, стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ), іншу половину штрафу в розмірі 33280,00 грн стягнути на користь Державного бюджету України.

Попередити командира Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ) про те, що за правилами пункту 2 частини 7 статті 382-3 КАС України, з наступного дня після набрання ухвалою законної сили на суму штрафу без додаткового судового рішення нараховується пеня у розмірі три відсотки річних з урахуванням індексу інфляції.

Попередити командира Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ) про те, що сплата штрафу не звільняє від обов`язку виконати рішення суду і подати звіт про його виконання.

Ухвала є виконавчим документом та підлягає негайному виконанню.

Стягувачем в частині стягнення штрафу в розмірі 33280,00 грн на користь ОСОБА_1 є ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ), боржником - командир Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) (місце роботи: Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ).

Строк пред`явлення ухвали до виконання в частині стягнення штрафу на користь ОСОБА_1 становить три роки - до 20.02.2029.

Стягувачем в частині стягнення штрафу до Державного бюджету України в розмірі 33280,00 грн є Державна судова адміністрація України (адреса: 01021, місто Київ, вулиця Липська, будинок 18/5, ), боржником - командир військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) (місце роботи: Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ).

Строк пред`явлення ухвали до виконання в частині стягнення штрафу до Державного бюджету України становить три місяці - до 20.05.2026.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду в 15-денний строк з дня складання повного судового рішення відповідно до положень статті 149 КАС України.

Ухвала в частині зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення згідно з ч. 6 ст. 382-1 КАС України є остаточною і оскарженню не підлягає. Заперечення на таку ухвалу включаються до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою статті 382-3 цього Кодексу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Дмитро БАБЕНКО