Справа № 440/7691/25
Суддя: Р.І. Молодецький
Дата ухвалення: 2026-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

20 лютого 2026 року м. ПолтаваСправа № 440/7691/25

Суддя Полтавського окружного адміністративного суду Молодецький Р.І., розглянувши в порядку письмового провадження заяву позивача від 26.01.2026 (вхідний № 6432/26) про зміну способу і порядку виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 01.09.2025 у справі №440/7691/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання бездіяльності протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 01.09.2025 у справі № 440/7691/25 позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо проведення з 01.03.2024 року індексації пенсії ОСОБА_1 із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 12236,71 грн., на коефіцієнт збільшення 1,0796. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити з 01 березня 2024 року індексацію пенсії ОСОБА_1 із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 12236,71 грн., на коефіцієнт збільшення 1,0796, та у зв`язку з цим провести перерахунок та виплату пенсії, починаючи з 01 березня 2024 року. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо проведення з 01 березня 2025 року індексації пенсії ОСОБА_1 із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 12236,71 грн., на коефіцієнт збільшення 1,115 (з урахуванням коефіцієнта збільшення 1,0796). Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити з 01 березня 2025 року індексацію пенсії ОСОБА_1 із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 12236,71 грн., на коефіцієнт збільшення 1,115 (з урахуванням коефіцієнта збільшення 1,0796) та у зв`язку з цим провести перерахунок та виплату пенсії, починаючи з 01 березня 2025 року. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

26.01.2026 судом одержано заяву позивача про зміну способу та порядку виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду, в прохальній частині якої позивач просить: змінити спосіб і порядок виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 01.09.2025 у справі № 440/7691/25 про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити з 01 березня 2024 року індексацію пенсії ОСОБА_1 із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 12236,71 грн., на коефіцієнт збільшення 1,0796 та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити з 01 березня 2025 року індексацію пенсії ОСОБА_1 із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 12236,71 грн., на коефіцієнт збільшення 1,115 (з урахуванням коефіцієнта збільшення 1,0796) на "стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на користь ОСОБА_1 заборгованості по пенсії у сумі Відкладена/ретроспективна Державний бюджет України -2 076,67". Відкладена/ретроспективна за рахунок коштів солідарної пенсійної системи 11 773,42. Поточна заборгованість з дати набрання рішенням законної сили,Державний бюджет України -323,33. Поточна заборгованість з дати набрання рішенням законної сили, за рахунок коштів солідарної пенсійної системи 2 641,70.

Згідно Протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду 26.01.2026 справу передано головуючому судді (судді-доповідачу): Р.І. Молодецькому.

05.02.2026 Полтавським окружним адміністративним судом постановлена ухвала про призначення заяви позивача про зміну способу і порядку виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 01.09.2025 у справі № 440/7691/25 до розгляду у судовому засіданні на 12:00 12 лютого 2026 року у приміщенні Полтавського окружного адміністративного суду. Витребувано від Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області докази виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 01.09.2025 у справі № 440/7691/25.

У судове засідання 12.02.2026 року стягувач та боржник не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлені в порядку, встановленому Кодексом адміністративного судочинства України.

09.02.2026 через систему «Електронний суд» надійшла заява позивача про розгляд справи без його участі.

Частиною 2 статті 378 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення розглядається у двадцятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду.

Згідно з частиною 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Зважаючи на викладене вище, суд ухвалив розглянути заяву позивача від 26.01.2026 (вхідний № 6432/26) про зміну способу і порядку виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 01.09.2025 у справі №440/7691/25, за відсутності стягувача та боржника в порядку письмового провадження.

16.02.2026 через систему «Електронний суд» позивачем - ОСОБА_1 подана сформована в системі «Електронний суд» 14.02.2026 (вхідний № 11262/26 від 16.02.2026) заява про відмову від заяви про зміну способу та порядку виконання рішення у справі №440/7691/25 (далі - Заява ОСОБА_1 від 14.02.2026 (вхідний № 11262/26 від 16.02.2026).

В поданій заяві стягувач, враховуючи те що ухвала Полтавського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2026 року по справі №440/7691/25 про зміну способу та порядку виконання рішення суду не набрала законної сили, на підставі ст. ст. 9 , 189 КАС України просить суд прийняти клопотання позивача ОСОБА_1 про відмову від заяви про зміну способу та порядку виконання рішення у справі №440/7691/25.

В обґрунтування поданої заяви ОСОБА_1 посилається на те, що заява про зміну способу виконання (подана виконавцем або стороною) може бути відкликана заявником, або інша сторона може заявити про незгоду з нею до моменту винесення остаточної ухвали або до її вступу в силу. Стаття 189 КАС України: Хоча ця стаття стосується відмови від позову, принцип свободи процесуальних дій дозволяє відмовитися від заяв, що стосуються виконання рішення, доки ухвала не набула чинності. Наслідки: Якщо ухвала не набрала законної сили, позивач (або інша сторона) може подати письмову заяву про відкликання попередньої заяви або відмову від вимог про зміну способу виконання рішення суду.

Вирішуючи заяву позивача - ОСОБА_1 від 14.02.2026 (вхідний № 11262/26 від 16.02.2026), суд виходить з наступного.

За приписами норми частини першої статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з частиною шостою статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права). Аналогія закону та аналогія права не застосовується для визначення підстав, меж повноважень та способу дій органів державної влади та місцевого самоврядування.

Відповідно до частини третьої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким правом користуються й особи, в інтересах яких подано позовну заяву, за винятком тих, які не мають адміністративної процесуальної дієздатності.

За змістом прав та обов`язків учасників справи, визначених пунктом третім частини третьої статті 44 Кодексу адміністративного судочинства України, учасники справи мають право, серед іншого: подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

Частинами першою та шостою статті 47 Кодексу адміністративного судочинства України крім прав та обов`язків, визначених у статті 44 цього Кодексу, позивач має право на будь-якій стадії судового процесу відмовитися від позову. Позивач має право змінити предмет або підстави позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог шляхом подання письмової заяви до закінчення підготовчого засідання або не пізніше ніж за п`ять днів до першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Суд не приймає відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем і не визнає умов примирення сторін, якщо ці дії суперечать закону або порушують чиї-небудь права, свободи чи інтереси.

Статтею 189 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Про прийняття відмови від позову суд постановляє ухвалу, якою закриває провадження у справі. У разі часткової відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу, якою закриває провадження у справі щодо частини позовних вимог.

Суд не приймає відмови від позову, визнання позову і продовжує розгляд адміністративної справи, якщо ці дії позивача або відповідача суперечать закону чи порушують чиї-небудь права, свободи або інтереси.

Згідно пункту другого частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі: якщо позивач відмовився від позову і відмову прийнято судом.

У разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору (частина друга статті 239 Кодексу адміністративного судочинства України).

Нормою пункту другого частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що позовна заява повертається позивачеві, якщо: позивач до відкриття провадження в адміністративній справі подав заяву про її відкликання;

Відповідно до частини першої статті 378 Кодексу адміністративного судочинства України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Конституційний Суд України у рішенні від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012 зазначив, що зміни способу та порядку виконання рішення є однією з процесуальних гарантій захисту та відновлення захищених судом прав та інтересів фізичних і юридичних осіб. Зі змісту та призначення інституту зміни способу та порядку виконання рішення, ухвали, постанови вбачається, що він є ефективним процесуальним засобом, який спрямований на гарантування виконання судового рішення. За практикою Європейського суду з прав людини право на виконання судового рішення є складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина судового розгляду (Рішення у справі "Шмалько проти України" від 20 липня 2004 року).

Питання відкликання стягувачем або боржником заяви про зміну способу виконання рішення суду або відмови стягувача або боржника від вимог про зміну способу виконання рішення суду, процесуальним законом не врегульовано.

В Постанові від 08 червня 2022 року у справі № 2-591/11 (провадження № 14-31цс21) Велика Палата Верховного Суду нагадує, що інститут аналогії закону і аналогії права первісно був доктринально обґрунтований і застосовувався судами задовго до часткового відображення цього інституту в законодавстві.

Необхідність інституту аналогії (аналогії закону та аналогії права) випливає з того, що закон призначений для його застосування в невизначеному майбутньому, але законодавець, встановлюючи регулювання, не може охопити всі життєві ситуації, які можуть виникнути. Крім того, життя перебуває у постійному русі, змінюється і розвивається, внаслідок чого виникають нові життєві ситуації, які законодавець не міг передбачити під час ухвалення закону.

Суд застосовує аналогію закону і аналогію права тоді, коли на переконання суду певні відносини мають бути врегульовані, але законодавство такого регулювання не містить, внаслідок чого наявна прогалина в законодавчому регулюванні.

Зазначені висновки стосуються як матеріального, так і процесуального права. Велика Палата Верховного Суду неодноразово застосовувала аналогію у процесуальному праві, зокрема у постановах від 26 червня 2019 року у справі № 905/1956/15 (провадження № 12-62гс19, пункт 6.27), від 27 листопада 2019 року у справі № 629/847/15-к (провадження № 13-70кс19), від 16 червня 2020 року у справі № 922/4519/14 (провадження № 12-34гс20, пункт 6.19), від 13 січня 2021 року у справі № 0306/7567/12 (провадження № 13-73кс19, пункт 28), від 28 вересня 2021 року у справі № 761/45721/16-ц (провадження № 14-122цс20, пункт 105).

Саме застосування аналогії у процесуальному праві в певних випадках дає змогу ухвалити справедливе рішення. Наприклад, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 905/1956/15 (провадження № 12-62гс19, пункт 6.27) застосування аналогії дозволило замінити одного відповідача двома, що і забезпечило справедливість постанови.

Тому відсутність у процесуальних кодексах положень про процесуальну аналогію не є перешкодою для застосування такої аналогії.

При визначенні судом процесуальної аналогії, яка може бути застосована при вирішенні вищевказаної заяви стягувача суд виходить з наступного.

Питання про зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення у цій справі розглядається судом за заявою стягувача (позивача) ОСОБА_1 .

Ухвалу суду за результатами розгляду питання про зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення на час звернення позивача із заявою від 14.02.2026 (вхідний № 11262/26 від 16.02.2026), ще не постановлено.

Заява позивача - ОСОБА_1 від 14.02.2026 (вхідний № 11262/26 від 16.02.2026), обґрунтована, зокрема тим, що якщо ухвала не набрала законної сили, позивач (або інша сторона) може подати письмову заяву про відкликання попередньої заяви або відмову від вимог про зміну способу виконання рішення суду.

Обираючи норму процесуального закону, яка може бути застосована у цих правовідносинах, суд виходить з наступного.

Наслідком процесуальної дії, що полягає у прийняті відмови від заяви про зміну способу та порядку виконання рішення у справі №440/7691/25, є закриття провадження у справі згідно із пунктом другим частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України, що формально виключає можливість повторного звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, що позбавить стягувача в майбутньому права на ефективний процесуальний засіб, який спрямований на гарантування виконання судового рішення, і передбачений статтею 378 Кодексу адміністративного судочинства України, а отже нівелює право на виконання судового рішення, що є складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Водночас, позивач у цій справі виказав власне волевиявлення щодо поданої ним заяви про зміну способу або порядку виконання рішення суду, згідно якого просив залишити без змін обраний позивачем спосіб захисту своїх прав та інтересів, який на момент розгляду його заяви він вважає більш ефективним процесуальним засобом, який спрямований на гарантування виконання судового рішення, а отже виходячи із принципу свободи процесуальних дій та розпоряджаючись своїми вимогами на свій розсуд, подав письмову заяву в якій зазначив про те, що він також має право подати письмову заяву про відкликання попередньої заяви.

Нормою пункту другого частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що позовна заява повертається позивачеві, якщо: позивач до відкриття провадження в адміністративній справі подав заяву про її відкликання.

Згідно частин п`ятої восьмої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Про повернення позовної заяви суд постановляє ухвалу. Копія ухвали про залишення позовної заяви без руху або про повернення позовної заяви надсилається особі, яка подала позовну заяву, не пізніше наступного дня після її постановлення. Копія позовної заяви залишається в суді.

Ухвалу про повернення позовної заяви може бути оскаржено. У разі скасування ухвали про повернення позовної заяви за результатами її перегляду та направлення справи для продовження розгляду суд не має права повторно повертати позовну заяву.

Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

За викладених обставин та з урахуванням правового регулювання наслідків подання заяви про відкликання позовної заяви, передбачених статтею 169 Кодексу адміністративного судочинства України, норма зазначеної статті цього Кодексу може бути застосована до розгляду заяви позивача - ОСОБА_1 від 14.02.2026 (вхідний № 11262/26 від 16.02.2026) за аналогією у процесуальному праві.

Виходячи з вищевикладеного суд доходить до висновку про задоволення заяви ОСОБА_1 від 14.02.2026 (вхідний № 11262/26 від 16.02.2026) та повернення позивачу заяви від 26.01.2026 (вхідний № 6432/26) про зміну способу і порядку виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 01.09.2025 у справі № 440/7691/25 і доданих до неї документів без розгляду.

Разом з тим суд роз`яснює, що повернення позивачу його заяви від 26.01.2026 (вхідний № 6432/26) про зміну способу і порядку виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 01.09.2025 у справі № 440/7691/25 не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

На підставі викладеного, керуючись статтями 9, 167, 169, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_1 від 14.02.2026 (вхідний № 11262/26 від 16.02.2026) задовольнити.

Повернути позивачу заяву від 26.01.2026 (вхідний № 6432/26) про зміну способу і порядку виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 01.09.2025 у справі № 440/7691/25 і додані до неї документи без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення ухвали до Другого апеляційного адміністративного суду, в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Р.І. Молодецький