Справа № 280/1404/26
Суддя: Максименко Лілія Яковлівна
Дата ухвалення: 2026-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

З ПИТАНЬ ЗАБЕЗПЕЧЕННЯ ПОЗОВУ

20 лютого 2026 рокуСправа № 280/1404/26 м.Запоріжжя

Суддя Запорізького окружного адміністративного суду Максименко Л.Я. розглянувши матеріали заяви про вжиття заходів забезпечення позову у справі

за позовною заявою ОСОБА_1

до Головного управління Національної Гвардії України

про визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 ( далі позивач) звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління Національної Гвардії України (далі відповідач), в якій позивач просить суд:

визнати протиправним та скасувати наказ Командувача Національної Гвардії України «Про результати службового розслідування» від 31.03.2025 № 363, в частині накладення на начальника служби секції планування застосування штабу військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України полковника ОСОБА_1 (Г-155711) дисциплінарного стягнення - пониження у військовому званні;

визнати протиправним та скасувати наказ Командувача Національної Гвардії України по особовому складу від 24.04.2025р. № 141 о/с, яким начальника служби секції планування застосування штабу військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України полковника ОСОБА_1 (Г-155711) було понижено у військовому званні;

зобов`язати Головне управління Національної гвардії України поновити ОСОБА_1 у званні полковник.

Разом із позовною заявою представником позивача подано заяву про забезпечення позову, в якій він просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони командуванню Головного управління Національної гвардії України вчиняти будь-які дії щодо звільнення ОСОБА_1 з військової служби по досягненню граничного віку перебування на військовій службі відповідно до п.п. «А» п. 3 ч. 6 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» до набрання законної сили рішенням суду за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної гвардії України про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії.

В обґрунтування заяви позивач вказує, що наразі позивач проходить ВЛК, у зв`язку з досягненням граничного віку, а його звільнення призведе до втрати статусу військовослужбовця та припинення відносин підпорядкованості з ГУ НГУ. Зазначає, що необхідність цих заходів зумовлена тим, що згідно зі ст. 79 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України повноваження відповідача щодо поновлення у званні поширюються виключно на підлеглих осіб, тому після звільнення позивача виконання рішення суду про поновлення у званні «полковник» стане юридично неможливим, а судовий захист ілюзорним. З огляду на таке, просить заяву про забезпечення позову задовольнити.

За правилами частини 1 статті 154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Розглядаючи заяву позивача суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Згідно частини 2 вказаної статті забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Таким чином, законодавством встановлено вичерпний перелік підстав для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а суд повинен, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи існує хоча б одна з названих підстав, і оцінити, чи не може застосування заходів забезпечення позову завдати більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Підстави забезпечення позову, передбачені частиною 2 статті 150 КАС України, є оціночними, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

За умовами статті 151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Обов`язок доведення підстав для вжиття заходів забезпечення позову покладається на заявника (пункт 3 частини статті 152 КАС України).

Слід зазначити, що забезпечення позову це, насамперед, вжиття судом, до прийняття у справі судового рішення по суті заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Будь-яке забезпечення позову в адміністративній справі є наданням тимчасового захисту до вирішення справи по суті, який застосовується у виключних випадках за наявністю об`єктивних обставин, які дозволяють зробити обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів потягне за собою більшу шкоду, ніж їх застосування.

Тобто, при вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову перш за все необхідно перевірити наявність очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або встановити, що захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Аналогічна правова позиція міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 21.11.2018 у справі № 826/8556/17, від 29.11.2022 у справі № 640/17821/21, від 06.12.2022 у справі № 140/8745/21.

У постанові Верховного Суду від 03.05.2023 у справі № 640/15534/22 суд звернув увагу, що під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті та не можуть вирішуватись ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для вжиття заходів забезпечення позову, суди повинні також враховувати специфіку правовідносин, стосовно яких виник спір, та їх відповідне законодавче врегулювання, за наслідками аналізу якого можна зробити висновок, чи дійсно застосування заходів забезпечення позову є необхідним у даному конкретному випадку, чи може невжиття таких засобів мати незворотні наслідки.

Судом встановлено, що звертаючись із даною заявою про забезпечення позову заявник просить заборонити відповідачу вчиняти будь-які дії щодо звільнення ОСОБА_1 з військової служби по досягненню граничного віку перебування на військовій службі.

При цьому, предметом даного спору є оскарження наказів, якими накладено на позивача дисциплінарне стягнення - пониження у військовому званні. У цій справі спір між сторонами виник не з приводу звільнення позивача з військової служби.

Таким чином, обраний позивачем спосіб забезпечення позову не відповідає предмету спору у даній справі.

Суд також зауважує, що позивач не надав доказів про те, що відповідач вчиняє дії/приймає рішення пов`язані зі звільненням позивача. Доводи позивача ґрунтуються на припущеннях щодо подій, які можуть мати місце в майбутньому та не пов`язані з предметом спору.

Суд звертає увагу, що можливе настання негативних наслідків не є беззаперечним доказом для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову. Суд здійснює захист реально порушених прав, а не тих, які ймовірно може бути порушено у майбутньому.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 06.02.2019 у справі №826/13306/18.

Тому, наведене свідчить про відсутність обставин, які вказують на те, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21.11.2024 у справі №140/9734/24.

З урахуванням викладеного у сукупності, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви представника ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 150-157, 241, 248, 256 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Національної Гвардії України (03151, м. Київ, вул. Святослава Хороброго, 9-А, ) про визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинити дії відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі в 15-денний строк з дня її підписання.

Суддя Л.Я. Максименко