Справа № 480/223/26
Суддя: О.М. Кунець
Дата ухвалення: 2026-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2026 року Справа № 480/223/26

Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Кунець О.М., розглянувши у порядку письмового провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/223/26 за позовом ОСОБА_1 до Зарічного відділу державної виконавчої служби у м. Суми Сумського міжрегіонального управління Міністерства юстиції про скасування арешту та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Зарічного відділу державної виконавчої служби у м. Суми Сумського міжрегіонального управління Міністерства юстиції (просп. Перемоги, 6,м. Суми, 40020), в якій просить:

- скасувати арешт, накладений постановою Зарічного відділу державної виконавчої служби АА№951846 від 28.10.2005, щодо обтяження - заборони на нерухоме майно, а саме квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 та належить ОСОБА_1 на праві власності;

- зобов`язати Зарічний відділ державної виконавчої служби у місті Суми Сумського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України вчинити дії, щодо зняття арешту з усього майна, що належить ОСОБА_1 , накладеного постановою Зарічного відділу державної виконавчої служби АА№951846 від 28.10.2005 та внести до Єдиного Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомості про припинення обтяження з реєстраційним номером 57841501, зареєстрованого 08.11.2005 реєстратором - Жахалов Євген Геннадійович, Виконавчий комітет Сумської міської ради, Сумська область.

Ухвалою суду від 16.01.2026 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків.

21.01.2026 представником позивача через систему "Електронний суд" подано заяву про усунення недоліків, до якої долучено: докази на підтвердження зареєстрованого місця проживання та реєстраційний номер облікової картки платника податків позивача; клопотання про витребування доказів; заяву про поновлення строку пред`явлення позову до суду.

Відповідно до ухвали суду від 02.02.2026р. було відкрито провадження у справі.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає про те, що накладений у 2005 році арешт на квартиру підлягає скасуванню, оскільки не має боргів та відкритих виконавчих проваджень. Правову природу накладення обтяження на його майно не знає та пояснити не може через сплив великого проміжку часу.

Іншого шляху, щоб захистити свої права та усунути перешкоди у володінні своїм майном, аніж звернення до суду з позовом про скасування арешту, Позивач не має.

Позивач вважає, що наявність запису в Єдиному Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомості щодо обтяження з реєстраційним номером 57841501, зареєстрованого 08.11.2005 реєстратором - Жахалов Євген Геннадійович, Виконавчий комітет Сумської міської ради, Сумська область, порушує його право власності, тому просить суд зобов"язати відповідача вчинити дії щодо припинення обтяження.

Ухвалою суду відкрито провадження в даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) та встановлено відповідачу 15-денний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

Копія даної ухвали була направлена відповідачу через систему "Електронний суд" та отримана ним 05.02.2026, про що свідчить довідка про доставку електронного листа. Проте заяви про визнання позову чи відзиву на позовну заяву в строки, передбачені статтею 261 КАС України, відповідачем до суду не надало.

Ненадання у встановлений ухвалою суду строк відзиву, суд, з урахуванням вимог ч. 4 ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства, кваліфікує як визнання позову.

Згідно ч. 6 ст. 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.

Як свідчить з матеріалів справи, позивач - ОСОБА_1 є власником квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується копією договору купівлі-продажу від 25.03.1997р., зареєстрованого в реєстрі за №2 347, посвідчений заступником завідуючої Першої Сумської держнотконтори Жмака К.Г.

В грудні 2025р. ОСОБА_1 вирішив подати належну йому квартиру, але при перевірці документів, нотаріус повідомила, що в реєстрі наявне обтяження на нерухоме майно (квартиру) та правочин посвідчити неможливо через наявний арешт.

У відповідності до інформаційної довідки з реєстру речових прав на нерухоме майно від 14.01.2026р. №460214850, вбачається, що за пошуком об`єкту нерухомого майна квартира адресою: АДРЕСА_2 мається запис в розділі «Актуальна інформація про державну реєстрацію обтяжень» мається запис про обтяження номер 57841501, дата час реєстрації 08.11.2005р., на підставі постанови АА №951846, від 28.10.2005р., видавник Зарічний відділ державної виконавчої служби, вид обтяження: заборона на нерухоме майно, особа, майно/права якої обтяжуються ОСОБА_1 .

Згідно листа Зарічного ВДВС у м. Суми від 06.01.2026р. №1135, адресованого ОСОБА_1 повідомлено, що заява ОСОБА_1 про зняття арешту розглянута.

За результатом розгляду повідомлено наступне: згідно Автоматичної системи виконавчих проваджень, жодних відкритих виконавчих проваджень станом на 06.01.2026р. відносно ОСОБА_1 не відкрито. Дійсно згідно реєстру речових прав на нерухоме майно наявне обтяження №57841501, від 08.11.2005р., на підставі постанови АА №951846, від 28.10.2005р. Зарічного відділу державної виконавчої служби. Матеріали виконавчого провадження в відділі відсутні через закінчення 3-річного строку зберігання. Повідомлено, що зняття арешту можливо лише в судовому порядку, зазначено відповідні норми права.

Враховуючи зазначене вище, Позивач звернувся до суду який є предметом розгляду у даній справі, оскільки стверджує, що він не має боргів та відкритих виконавчих проваджень.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного:

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини врегульовані Законом України "Про виконавче провадження" від 21 квітня 1999 року № 606-ХІУ (чинним станом на момент виникнення спірних правовідносин; далі - Закон № 606-ХІУ).

Згідно статті 1 Закону № 606-ХІУ виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Пунктом 5 частини 3 статті 11 Закону № 606-ХІУ державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

У відповідності до частин 1 і 2 статті 50 Закону № 606-ХІУ, у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Аналізуючи вищенаведені норми права суд зазначає, що за наявності підстав для завершення виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження, якою одночасно знімає всі накладені обтяження (в тому числі арешт) з майна боржника.

Докази існування на момент звернення з даним позовом до суду незавершених виконавчих проваджень, у яких ОСОБА_1 виступає боржником і в межах яких накладено арешт на його майно відсутні, відповідачем не спростовано дану обставину.

Оскільки на момент звернення з даним позовом до суду, відсутні незавершені виконавчі провадження, у яких ОСОБА_1 виступає боржником і в межах яких накладено арешт на його майно, відтак відсутні підстави для існування обтяження майна позивача у вигляді арешту.

За обставин цієї справи (не зняття державним виконавцем арешту і заборони на відчуження майна боржника, завершення виконавчого провадження, знищення виконавчого провадження за термінами зберігання і відсутність підстав для відновлення виконавчого провадження), а також враховуючи відсутність спору про право щодо конкретно визначеного майна, суд вважає, що випадок, який розглядається у даній справі, підпадає під дію частини 5статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року №1404-УІІІ, згідно якої арешт може бути знятий за рішенням суду.

Згідно з пункту 10 частини 2 статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

За приписами частини 2 статті 59 Закону України "Про виконавче провадження" № 1404-УІІІ від 02.06.2016, у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Згідно частин 4, 5 вказаної статті підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є:

1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;

2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;

3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;

4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;

5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;

6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;

7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;

8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову.

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

На підставі викладеного, зважаючи на те, що не мається доказів правомірності існування станом на час розгляду справи накладеного арешту на майно позивача, такий за відсутності виконавчого провадження належить зняти.

Згідно з частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно приписів ч.ч. 1 та 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За статтею 90 КАСУ суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (частини перша та друга статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України).

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення адміністративного позову.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Судом встановлено, що під час звернення до суду позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 1064,96 грн, що підтверджується відповідною платіжною інструкцією від 31.01.2026р.

Враховуючи задоволення позову, вказаний розмір судового збору підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Зарічний відділ державної виконавчої служби у місті Суми Сумського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 287, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Зарічного відділу державної виконавчої служби у м. Суми Сумського міжрегіонального управління Міністерства юстиції (просп. Перемоги, 6,м. Суми, 40020, ) про скасування арешту та зобов`язання вчинити дії задовольнити.

Скасувати арешт, накладений постановою Зарічного відділу державної виконавчої служби АА№951846 від 28.10.2005, щодо обтяження - заборони на нерухоме майно, а саме квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 та належить ОСОБА_1 на праві власності.

Зобов`язати Зарічний відділ державної виконавчої служби у місті Суми Сумського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України вчинити дії, щодо зняття арешту з усього майна, що належить ОСОБА_1 , накладеного постановою Зарічного відділу державної виконавчої служби АА№951846 від 28.10.2005 та внести до Єдиного Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомості про припинення обтяження з реєстраційним номером 57841501, зареєстрованого 08.11.2005 реєстратором - Жахалов Євген Геннадійович, Виконавчий комітет Сумської міської ради, Сумська область.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )) судовий збір у розмірі 1064 (одна тисяча шістдесят чотири) грн. 96 коп. за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Зарічного відділу державної виконавчої служби у м. Суми Сумського міжрегіонального управління Міністерства юстиції (просп. Перемоги, 6,м. Суми, 40020, ).

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М. Кунець