Справа № 260/7939/24
Суддя: Шинкар Тетяна Ігорівна
Дата ухвалення: 2026-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2026 рокуЛьвівСправа № 260/7939/24 пров. № А/857/19682/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

судді-доповідача Шинкар Т.І.,

суддів Довгої О.І.,

Запотічного І. І.,

розглянувши у судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Закарпатгаз Збут» на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду (головуючий суддя Рейті С.І.), ухвалене у відкритому судовому засіданні в м. Ужгород о 14 год. 53 хв. 27 березня 2025 року, повне рішення складено 14 квітня 2025 року, у справі № 260/7939/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Закарпатгаз Збут» до Національної комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг про визнання протиправними і скасування постанови та розпорядження,

В С Т А Н О В И В:

28.11.2024 Товариство з обмеженою відповідальністю «Закарпатгаз Збут» (далі-Товариство) звернулось в суд з позовом до Національної комісії що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, в якому просило: визнати протиправною та скасувати постанову Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 28.05.2024 року № 1044 «Про накладення штрафу на ТОВ «Закарпатгаз Збут» за невиконання рішення НКРЕКП»; визнати протиправним та скасувати розпорядження від 28.05.2024 року № 153-р «Про усунення порушень ТОВ «Закарпатгаз Збут».

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 27 березня 2025 року в позові відмовлено.

Відмовляючи в позові, суд першої інстанції виходив з того, що постанова Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 28.05.2024 року № 1044 «Про накладення штрафу на ТОВ «Закарпатгаз Збут» за невиконання рішення НКРЕКП» та розпорядження від 28.05.2024 року № 153-р «Про усунення порушень ТОВ «Закарпатгаз Збут» прийняті відповідачем на підставі, у межах повноважень та у спосіб, встановлений законом, а виявлені порушення позивачем не спростовано. Суд зазначив, що фактично, суть спірних правовідносин зводиться до незгоди із прийнятими суб`єктом владних повноважень рішеннями, за наслідками проведеної позапланової перевірки щодо виконання позивачем розпорядження НКРЕКП від 14.11.2023 року № 311-р з тих підстав, що були покладені в основу звернення позивача до суду із позовом про визнання протиправним та скасування такого розпорядження, а саме: у зв`язку з неврахуванням статусу ТОВ «Закарпатгаз Збут», як постачальника природного газу; відсутністю обов`язку попереднього постачальника нараховувати компенсацію згідно Мінімальних стандартів; суперечності між положеннями пункту 3.2 Мінімальних стандартів та абзацом 4 пункту 24 розділу ІІІ Правил постачання; а також неврахування дії обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин), в задоволенні якого йому було відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ТОВ «Закарпатгаз Збут» подало апеляційну скаргу, просить скасувати рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 27 березня 2025 року та позов задовольнити у повному обсязі. Апеляційну скаргу мотивовано тим, що в рамках проведення перевірки та винесення оскаржуваних Постанови №1044 та Розпорядження №153-р від 28.05.2024 року, відповідачем досліджувалося саме питання щодо виконання/невиконання позивачем Розпорядження НКРЕКП від 14.11.2023 року № 311-р щодо усунення порушень ТОВ «Закарпатгаз Збут». Вважає безпідставними та необґрунтованими Постанову № 1044 та Розпорядження № 153-р, зміст яких не відповідає нормам чинного законодавства України, що регулюють порядок постачання природного газу споживачам оскільки: спірні рішення прийняті без врахування статусу позивача, як попереднього постачальника природного газу, у зв`язку із чим суперечать його способу виконання передбаченому п. 3.10 розділу ІІІ Мінімальних стандартів; прийняті без врахування суперечності пп. 3 п. 3.2 розділу ІІІ Мінімальних стандартів та абз. 4 п. 24 розділу ІІІ Правил постачання; не враховано дію обставин непереборної сили (форс-мажорні обставини).

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив про законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції і необхідність залишення його без змін, а апеляційної скарги без задоволення. Зазначає, що Постанова № 1044 та Розпорядження № 153-р прийняті НКРЕКП у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, безсторонньо, добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, пропорційно, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно.

Враховуючи положення статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд апеляційної інстанції дійшов висновку щодо можливості розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, на підставі наявних у ній доказів.

Згідно з ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Суд апеляційної інстанції, переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які посилаються учасники справи, приходить до переконання, що рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині вимогам статті 242 КАС України відповідає.

З матеріалів справи судом першої інстанції встановлено, що на підставі постанови НКРЕКП №1835 від 04.10.2023 року та посвідчення на проведення позапланової виїзної перевірки від 10.10.2023 року № 489, у період з 11 жовтня по 24.10.2024 року, сектором НКРЕКП у Закарпатській області була проведена позапланова виїзна перевірка дотримання ТОВ «Закарпатгаз Збут» вимог законодавства та Ліцензійних умов з постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП від 16.02.2017 року №201.

За результатами позапланової перевірки ТОВ «Закарпатгаз Збут» складено акт перевірки від 24.10.2023 року №441.

Відповідно до вказаного акта, за результатами перевірки контролюючий орган виявив наступні порушення вимог законодавства та ліцензійних умов:

1) пп.18 п. 2.2 глави 2 Ліцензійних умов у частині складання звітності, затвердженої НКРЕКП, щодо провадження господарської діяльності з постачання природного газу у встановленому порядку;

2) пп. 23 п. 2.2 глави 2 Ліцензійних умов у частині надання НКРЕКП документів, інформації та звітності, що містять достовірні дані, необхідні для виконання НКРЕКП своїх повноважень, в обсягах та у строки, встановлені НКРЕКП (але не менше як протягом 10 робочих днів, крім запитів під час здійснення заходів державного нагляду (контролю));

3) пп. 25 п. 2.2 глави 2 Ліцензійних умов у частині дотримання мінімальних стандартів та вимог до якості обслуговування споживачів та постачання природного газу, затверджених НКРЕКП а саме:

- п. 3.1 глави 3 Мінімальних стандартів та вимог до якості обслуговування споживачів та постачання природного газу, якими визначено перелік мінімальних стандартів та вимог до якості обслуговування споживачів та постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП від 21.09.2017 року №1156 (далі - Мінімальні стандарти) у частині забезпечення постачальником мінімальних стандартів якості послуг постачання природного газу споживачу;

- п. 3.2 глави 3 Мінімальних стандартів у частині повернення переплати вартості природного газу на поточний рахунок побутового споживача, у тому числі повернення переплати попередніми постачальниками, або надання обґрунтованої відповіді споживачу щодо повернення суми переплати - у строк не більше 5 робочих днів з дня отримання письмової вимоги побутового споживача;

- п. 3.4 глави 3 Мінімальних стандартів у частині сплати споживачу компенсації у розмірах, наведених у додатку 3 до цих Мінімальних стандартів, у разі недотримання мінімальних стандартів якості послуг постачання природного газу, зазначених у п. 3.2 цієї глави.

14.11.2023 року на засіданні, яке проводилось у формі відкритого слухання, за результатами розгляду Акту №441, НКРЕКП прийнята постанова № 2126 «Про застосування санкцій до ТОВ «Закарпатгаз Збут» за порушення Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з постачання природного газу». Такою постановою ТОВ «Закарпатгаз Збут» застережено щодо недопущення надалі порушень п. 2.2 глави 2 Ліцензійних умов, а саме:

-пп. 18 у частині складання звітності, затвердженої НКРЕКП, що до провадження господарської діяльності з постачання природного газу та подання її до НКРЕКП у встановленому порядку;

-пп. 23 у частині надання НКРЕКП документів, інформації та звітності, що містять достовірні дані, необхідні для виконання НКРЕКП своїх повноважень, в обсягах та у строки, встановлені НКРЕКП (але не менше як протягом 10 робочих днів, крім запитів під час здійснення заходів державного нагляду (контролю)).

Окрім того, такою постановою на ТОВ «Закарпатгаз Збут» накладено штраф у розмірі 172363,00 грн за порушення пп. 25 п. 2.2 глави 2 Ліцензійних умов у частині дотримання мінімальних стандартів та вимог до якості обслуговування споживачів та постачання природного газу, затверджених НКРЕКП.

Також, 14.11.2023 року на засіданні, яке проводилось у формі відкритого слухання, за результатами розгляду Акта №441, НКРЕКП прийняла розпорядження №311-р, яким ТОВ «Закарпатгаз Збут» зобов`язано усунути порушення п. 2.2 глави 2 Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП від 16.02.2017 року №201, а саме:

- п.п. 18 у частині складання звітності, затвердженої НКРЕКП, щодо провадження господарської діяльності з постачання природного газу та подання її до НКРЕКП у встановленому порядку;

- п.п. 25 у частині дотримання мінімальних стандартів та вимог до якості обслуговування споживачів та постачання природного газу, затверджених НКРЕКП, для чого у строк до 30.11.2023 року: надати до НКРЕКП скориговану форму звітності №4-НКРЕКП-газ-якість-постачання (квартальна) «Звіт щодо показників комерційної якості надання послуг з постачання природного газу та надання компенсацій споживачам», затверджену постановою НКРЕКП від 10.11.2022 року №1416 за ІІ квартал 2023 року; сплатити компенсацію 832 споживачам за недотримання Мінімальних стандартів та вимог до якості обслуговування споживачів та постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП від 21.09.2017 року №1156, про що повідомити НКРЕКП.

Не погоджуючись із правомірністю прийняття вищевказаних постанови та розпорядження, заперечуючи наявність порушень Ліцензійних умов, позивач оскаржив такі в судовому порядку.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 29.08.2024 року у задоволенні позову ТОВ «Закарпатгаз Збут» про визнання протиправними та скасування розпорядження і постанову Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг відмовлено (справа № 260/3383/24, головуючий суддя Ващилін Р.О.).

В подальшому, НКРЕКП прийнято постанову від 23.04.2024 року № 785 «Про проведення виїзної позапланової перевірки ТОВ «Закарпатгаз Збут» щодо виконання розпорядження НКРЕКП від 14.11.2023 року № 311-р «Про усунення порушень ТОВ «Закарпатгаз Збут».

Провівши аналіз наданої ТОВ «Закарпатгаз Збут» інформації, комісія встановила наступне:

- щодо подання до НКРЕКП скоригованої форми звітності № 4-НКРЕКП-газ-якість-постачання (квартальна) «Звіт щодо показників комерційної якості надання послуг з постачання природного газу та надання компенсацій споживачам», затвердженої постановою НКРЕКП від 10.11.2022 року № 1416 за ІІ квартал 2023 року, встановлено, що Ліцензіатом не було надано до НКРЕКП скориговану форму звітності;

- щодо сплати компенсації 832 споживачам за недотримання Мінімальних стандартів та вимог до якості обслуговування споживачів та постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП від 21.09.2017 року № 1156, встановлено, що відповідної компенсації надано не було.

Відтак, НКРЕКП встановлено не виконання позивачем вимог розпорядження НКРЕКП від 14.11.2023 року № 311-р щодо усунення порушень ТОВ «Закарпатгаз Збут», про що складено відповідний акт від 06.05.2024 року за № 189.

28.05.2024 року за результатом розгляду Акта перевірки, НКРЕКП прийнято Постанову № 1044, якою на ТОВ «Закарпатгаз Збут» накладено штраф у розмірі 105842 грн. за невиконання розпорядження НКРЕКП від 14.11.2023 року № 311-р «Про усунення порушень ТОВ «Закарпатгаз Збут», а також Розпорядження НКРЕКП від 28.05.2024 року № 153-р, яким зобов`язано ТОВ «Закарпатгаз Збут» усунути порушення у частині невиконання рішення НКРЕКП, а саме невиконання у строк до 30.11.2023 року вимог розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 14.11.2023 року № 311-р «Про усунення порушень ТОВ «Закарпатгаз Збут», для чого у строк до 01.07.2024 року:

- надати до НКРЕКП скориговану форму звітності № 4-НКРЕКП-газ-якість-постачання (квартальна) «Звіт щодо показників комерційної якості надання послуг з постачання природного газу та надання компенсацій споживачам», затверджену постановою НКРЕКП від 10.11.2022 року № 1416, за ІІ квартал 2023 року,

- сплатити компенсацію 832 споживачам за недотримання Мінімальних стандартів та вимог до якості обслуговування споживачів та постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП від 21.09.2017 року № 1156, про що повідомити НКРЕКП.

Вважаючи спірні рішення протиправними, позивач звернувся до суду із даним позовом про їх скасування.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції враховує такі підстави.

Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Правовий статус Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, її завдання, функції, повноваження та порядок їх здійснення визначенні Законом України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» від 22.09.2016 р. №1540-VIII (далі - Закон №1540).

Відповідно до ст. ст. 1, 3 Закону №1540, Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - Регулятор), є постійно діючим незалежним державним колегіальним органом, метою діяльності якого є державне регулювання, моніторинг та контроль за діяльністю суб`єктів господарювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Регулятор здійснює державне регулювання з метою досягнення балансу інтересів споживачів, суб`єктів господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, і держави, забезпечення енергетичної безпеки, європейської інтеграції ринків електричної енергії та природного газу України.

Статтею 2 Закону №1540 передбачено, що Регулятор здійснює державне регулювання, моніторинг та контроль за діяльністю суб`єктів господарювання у сферах енергетики та комунальних послуг, зокрема, у сфері комунальних послуг: діяльності у сфері централізованого водопостачання та водовідведення в обсягах понад рівень, що встановлюється умовами та правилами провадження господарської діяльності (ліцензійними умовами).

Відповідно до ч. 1, 7 ст.19 Закону №1540 Регулятор здійснює державний контроль за дотриманням суб`єктами господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, законодавства у відповідних сферах та ліцензійних умов шляхом проведення планових та позапланових виїзних, а також невиїзних перевірок відповідно до затверджених ним порядків контролю. Перевірка проводиться на підставі рішення Регулятора ( ст. 19 Закону №1540 ).

Підставою для проведення позапланової виїзної перевірки є:

- подання суб`єктом господарювання, що провадить діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, або суб`єктом, що належить до особливої групи споживачів, письмової заяви про здійснення заходу державного контролю;

- обґрунтоване звернення фізичної або юридичної особи про порушення суб`єктом господарювання, що провадить діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, або суб`єктом, що належить до особливої групи споживачів, її законних прав;

- обґрунтоване звернення суб`єктів господарювання та споживачів про порушення суб`єктом природної монополії, оператором малої системи розподілу законодавства з питань доступу до електричних / теплових / газових мереж та/або порушення ліцензійних умов;

- перевірка виконання рішень Регулятора щодо усунення порушень вимог законодавства, прийнятих за результатами планових або позапланових перевірок;

- перевірка достовірності наданих Регулятору даних у звітності або в інших документах.

Під час проведення позапланової виїзної перевірки з`ясовуються лише ті питання, необхідність перевірки яких стала підставою для проведення позапланової перевірки, з обов`язковим зазначенням цих питань у посвідченні на проведення перевірки.

У разі виявлення під час проведення позапланової виїзної перевірки однорідних порушень або таких, що прямо випливають із питань, необхідність перевірки яких стала підставою для проведення позапланової перевірки, Регулятор має право перевіряти такі порушення із подальшим застосуванням до суб`єкта господарювання відповідальності, передбаченої законодавством.

Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, постановою від 14.06.2018 року за № 428 затвердила Порядок контролю за дотриманням ліцензіатами, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, законодавства у відповідних сферах та ліцензійних умов (далі Порядок).

Згідно п.п. 1.1. 1.2. та 1.3. Порядку його дія поширюється на суб`єктів господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, які отримали ліцензії на провадження господарської діяльності та регулювання, моніторинг та контроль за діяльністю яких здійснюється Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - ліцензіати): 1) у сфері енергетики: діяльності з виробництва, передачі, розподілу електричної енергії, зберігання енергії; постачання електричної енергії споживачу; трейдерської діяльності на ринку електричної енергії; здійснення функцій оператора ринку електричної енергії; здійснення функцій гарантованого покупця на ринку електричної енергії; діяльності з транспортування, розподілу, зберігання (закачування, відбору), надання послуг установки LNG, постачання природного газу; діяльності з транспортування нафти, нафтопродуктів та інших речовин трубопровідним транспортом.

Цей Порядок застосовується НКРЕКП при здійсненні контролю за дотриманням законодавства та ліцензійних умов (крім порушень щодо зловживань на оптовому енергетичному ринку) ліцензіатами, суб`єктами, що належать до особливої групи споживачів, шляхом проведення планових та позапланових виїзних, а також невиїзних перевірок.

Цей Порядок установлює процедуру організації та проведення перевірок; порядок оформлення результатів перевірок; права та обов`язки голови та членів комісії з перевірки; права та обов`язки уповноваженої особи ліцензіата; контроль за виконанням рішень НКРЕКП; порядок застосування санкцій до ліцензіатів за порушення законодавства та ліцензійних умов.

За змістом п.п. 4 п. 4.1 Порядку, підставами для здійснення позапланових виїзних перевірок є, зокрема, перевірка виконання рішень НКРЕКП щодо усунення порушень вимог законодавства, прийнятих за результатами планових або позапланових перевірок.

Згідно п. 4.2 п. 4 Порядку, під час проведення позапланової виїзної перевірки з`ясовуються лише ті питання, необхідність перевірки яких стала підставою для здійснення цієї перевірки, з обов`язковим зазначенням цих питань у посвідченні на проведення перевірки.

У разі виявлення під час проведення позапланової виїзної перевірки однорідних порушень або таких, що прямо випливають із питань, необхідність перевірки яких стала підставою для проведення позапланової перевірки, НКРЕКП має право перевіряти такі порушення із подальшим застосуванням до ліцензіата відповідальності, передбаченої законодавством.

Позапланові виїзні перевірки не можуть здійснюватися з одних і тих самих питань за період, який вже перевірявся, за винятком випадків:

якщо така перевірка здійснюється з метою контролю за виконанням рішення НКРЕКП про усунення порушень вимог законодавства та ліцензійних умов із зазначеного питання;

за заявою ліцензіата або суб`єкта, що належить до особливої групи споживачів.

Згідно п. 7 Порядку, за результатами проведених планових та позапланових перевірок складається акт перевірки за формою, наведеною в додатку 21 до цього Порядку, у двох примірниках.

Суб`єкт, діяльність якого перевірялася, має право надати до НКРЕКП письмові пояснення та обґрунтування щодо проведеної перевірки та/або виявлених порушень у строк до п`яти робочих днів з дня отримання акта про результати перевірки.

Як це встановлено судом першої інстанції, за наслідками проведеної перевірки, НКРЕКП складено Акт від 06.05.2024 року за № 189 про те, що ТОВ «Закарпатгаз Збут» не виконано вимоги розпорядження НКРЕКП від 14.11.2023 року № 311-р «Про усунення порушень ТОВ «Закарпатгаз Збут» щодо усунення у строк до 30.11.2023 року порушення вимог законодавства Ліцензійних умов, а саме: надання до НКРЕКП скоригованої форми звітності №4-НКРЕКП-газ-якість-постачання (квартальна) «Звіт щодо показників комерційної якості надання послуг з постачання природного газу та надання компенсацій споживачам», затверджену постановою НКРЕКП від 10.11.2022 року № 1416, за ІІ квартал 2023 року; сплати компенсації 832 споживачам за недотримання Мінімальних стандартів та вимог до якості обслуговування споживачів та постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП від 21.09.2017 року № 1156.

Листом від 13.05.2024 року за № 887-Сл-129-0524 ТОВ «Закарпатгаз Збут» направлено НКРЕКП пояснення та обгрунтування (заперечення) до акту № 189 від 06.05.2024 року.

Зі змісту заперечень убачається, що сукупність обставин, а саме: переведення споживачів Товариства до постачальника «останньої надії» ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Україна», а також, тривала агресія рф проти України, що призвело до значного скорочення чисельності працівників Товариства, в тому числі, менеджерів по роботі з побутовими споживачами, а також, значна кількість населення залишила територію України, що в свою чергу не дає змоги ТОВ «Закарпатгаз Збут» виконати вимогу Розпорядження, якою імперативно закріплено саме сплатити компенсацію 832 споживачам, оскільки для її сплати необхідно отримати належним чином засвідчені даними споживачами документів, таких як, копія паспорту, довідки про присвоєння РНОКПП та банківських реквізитів у встановлений в Розпорядженні строк.

Зауважено про звернення позивача та видачею 30.01.2024 року Львівською ТПП Сертифікату № 4600-24-0179 про засвідчення форс-мажорних обставин у ТОВ «Закарпатгаз Збут» щодо забезпечення повернення переплати.

В частині щодо невиконання розпорядження в частині надання до НКРЕКП скоригованої форми 4-НКРЕКП-газ-якість-постачання (квартальна) «Звіт щодо показників комерційної якості надання послуг з постачання природного газу та надання компенсацій споживачам», ТОВ «Закарпатгаз Збут» зазначило, що останньому незрозуміло, в чому саме полягає порушення п.п. 18 п. 2.2 глави 2 Ліцензійних умов в частині достовірності наданих НКРЕКП даних у формі звітності 4-НКРЕКП-газ-якість-постачання (квартальна) за 2-й квартал 2023 року, адже в обгрунтуванні зазначено, що Товариство повідомило про несплату компенсації, про що вказано у звіті № 4-НКРЕКП-газ-якість-постачання (квартальна) за 2-й квартал 2023 року, отже, інформація, зазначена у звіті є достовірною.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що фактично, суть спірних правовідносин зводиться до незгоди із прийнятими суб`єктом владних повноважень рішень, за наслідками проведеної позапланової перевірки щодо виконання позивачем розпорядження НКРЕКП від 14.11.2023 року № 311-р з тих підстав, що були покладені в основу звернення позивача до суду із позовом про визнання протиправним та скасування такого розпорядження, а саме: у зв`язку з неврахуванням статусу ТОВ «Закарпатгаз Збут», як постачальника природного газу; відсутністю обов`язку попереднього постачальника нараховувати компенсацію згідно Мінімальних стандартів; суперечності між положеннями пункту 3.2 Мінімальних стандартів та абзацом 4 пункту 24 розділу ІІІ Правил постачання; а також неврахування дії обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин).

Разом з тим, апеляційний суд зазначає, що рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 29.08.2024 року, у задоволені позову ТОВ «Закарпатгаз Збут» про визнання протиправними та скасування постанови і розпорядження відмовлено (справа № 260/3383/24, головуючий суддя Ващилін Р.О.). Вказане рішення набрало законної сили згідно постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21.01.2025 року

Згідно ч. 4 ст. 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Так, рішенням у справі № 260/3383/24 встановлено обставини, зокрема, щодо правомірності розпорядження НКРЕКП від 14.11.2023 року № 311-р щодо усунення порушень ТОВ «Закарпатгаз Збут» та вказані обставини повторно не доказуються.

Зокрема, щодо покликання позивача на п. 3.5 розділу І Мінімальних стандартів та п. 11 розділу V Правил постачання, щодо необхідності врахування компенсації начебто виключно у рахунках за спожитий природний газ та виключно за заявою споживачів, судом встановлено, що відсутність додаткової заяви про надання компенсацій від споживачів, відповідно до положень п. 3.10 глави 3 Мінімальних стандартів, не є підставою для ненадання компенсації, а подання такої заяви є правом споживача, а не обов`язком.

Щодо доводів позивача про те що на сьогодні діють дві норми права, а саме: п. 3.2 Мінімальних стандартів та абз. 4 п. 24 розділу ІІІ Правил постачання, де перша має обов`язок для попереднього постачальника повертати переплати, а друга - не має, причому обидва нормативно-правові акти прийняті саме відповідачем, судом першої інстанції правильно встановлено, що п. 3.2 Мінімальних стандартів та вимог встановлюють вимогу повернення переплати як діючим, так і попереднім постачальником. Водночас абз. 4 п. 24 розділу ІІІ Правил постачання визначає як саме має зараховуватись така переплата постачальником. Відтак, з даних норм не вбачається, що «перша має обов`язок для попереднього постачальника повертати переплати, а друга - не має».

Що стосується покликань Товариства на форс-мажорні обставини в умовах воєнного стану в державі, то суд першої інстанції правильно встановив, що станом як на момент виникнення спірних правовідносин, так і на час проведення перевірки та прийняття оскаржуваних постанови та розпорядження ТОВ «Закарпатгаз збут» не додано сертифікату, який би підтверджував настання форс-мажорних обставин.

Судом першої інстанції правильно враховано, що Верховний Суд у постанові від 26.02.2025 року за наслідками розгляду касаційної скарги ТОВ «Закарпатгаз Збут» на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 11.04.2024 року у справі № 260/9781/23, яким було відмовлено у задоволенні позовних вимог ТОВ «Закарпатгаз Збут» про визнання протиправним та скасування розпорядження НКРЕКП від 26.09.2023 року № 262-р щодо усунення порушень ТОВ «Закарпатгаз Збут» (на яке неодноразово посилався позивач в ході розгляду справи як рішення, яке обгрунтоване тими ж нормами, що й рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 29.08.2024 року у справі № 260/3383/24), Верховний Суд погодився із висновками судів попередніх інстанцій, які слугували підставою для ухвалення відповідного рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Зокрема, Верховний Суд зазначив про необґрунтованість доводів позивача щодо необхідності врахування компенсації виключно у рахунках за спожитий природний газ та виключно за заявою споживачів, оскільки, відсутність додаткової заяви про надання компенсацій від споживачів, у відповідності до положень пункту 3.10 глави 3 Мінімальних стандартів та вимог, не є підставою для ненадання компенсації, а подання такої заяви є правом споживача, а не його обов`язком, що вірно встановлено судами попередніх інстанцій.

Крім того, Верховний Суд вказав на необґрунтованості доводів позивача щодо не поширення на нього дії Мінімальних стандартів та вимог до якості обслуговування споживачів та постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП від 21.09.2017 року № 1156 з тих підстав, що ТОВ «Закарпатгаз Збут» не є постачальником природного газу в розумінні норм діючого законодавства, оскільки, Наказом Міністерства енергетики України від 08.06.2022 року №198 з 01.05.2022 року всіх побутових споживачів ТОВ «Закарпатгаз Збут» включено до Реєстру постачальника «останньої надії» - ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України», з огляду на наступне.

Так, постановою НКРЕКП від 21.04.2017 року № 527 ТОВ «Закарпатгаз Збут» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з постачання природного газу на території України. Ця ліцензія не була а ні скасована, а ні анульована, через що вважається чинною та є підставою для проведення перевірки дотримання вимог Ліцензійних умов.

Отже, висновки суду першої інстанції про те, що припинення з 01.05.2022 року ТОВ «Закарпатгаз Збут» постачання природного газу для побутових споживачів, не може слугувати підставою для звільнення позивача від відповідальності за порушення Ліцензійних умов з постачання природного газу, допущених ним як постачальником природного газу, на переконання суду апеляційної інстанції є правильними.

Щодо доводів скаржника про суперечність положень пункту 3.2 Мінімальних стандартів та абзацу 4 пункту 24 розділу ІІІ Правил постачання, у пункті 3.2 Мінімальних стандартів яких передбачено обов`язок для попереднього постачальника повертати переплати, водночас абзац 4 пункту 24 розділу ІІІ Правил постачання - не містить такого обов`язку, то судом першої інстанції правильно враховано правовий висновок Верховного Суду, в якому зазначено таке.

Мінімальні стандарти та Правила постачання є окремими нормативно-правовими актами, прийнятим НКРЕКП на виконання положень пункту 20 частини першої статті 17 Закону України «Про НКРЕКП», відповідно до якого для ефективного виконання завдань державного регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг Регулятор встановлює мінімальні стандарти та вимоги до якості обслуговування споживачів у сферах енергетики та комунальних послуг, визначає умови, порядок і розміри компенсації споживачам, що застосовується у разі недотримання встановлених стандартів та вимог до якості обслуговування споживачів, здійснює моніторинг їх дотримання.

У пункті 3.2 Мінімальних стандартів передбачено, що до мінімальних стандартів якості при наданні постачальником послуг постачання природного газу належать, зокрема, повернення переплати вартості природного газу на поточний рахунок побутового споживача, у тому числі повернення переплати попередніми постачальниками, або надання обґрунтованої відповіді споживачу щодо повернення суми переплати - у строк не більше 5 робочих днів з дня отримання письмової вимоги побутового споживача.

В абзаці 4 пункту 24 розділу ІІІ Правил постачання встановлено, що у разі переплати сума переплати зараховується в рахунок оплати на наступний розрахунковий період або повертається на поточний рахунок споживача на його письмову вимогу протягом п`яти робочих днів після отримання такої вимоги.

З наведеного убачається, що зазначені норми чітко передбачають для Ліцензіата строк повернення переплати споживачам, - п`ять робочих днів після отримання їх вимоги, а тому доводи ТОВ «Закарпатгаз Збут» про відсутність у позивача обов`язку, як у попереднього постачальника, повертати такі переплати побутовим споживачам на підставі їх вимог, є помилковими.

Пункт 3.2 Мінімальних стандартів передбачає обов`язок повернення переплати як діючим, так і попереднім постачальником, а абзац четвертий пункту 24 розділу ІІІ Правил постачання визначає як саме має зараховуватись така переплата постачальником.

Отже суд апеляційної інстанції доходить переконання, що такі норми не суперечать одна одній.

Також, щодо доводів ТОВ «Закарпатгаз Збут» про наявність форс-мажорних обставин, то суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що питання наявності таких обставин було предметом аналізу Верховного Суду зокрема у постановах від 25.01.2022 року у справі № 904/3886/21, від 15.06.2023 у справі №910/8580/22, від 07.06.2023 року у справі № 912/750/22, від 07.06.2023 року у справі № 906/540/22, в яких вказано, що станом на момент проведення перевірки та прийняття оскаржуваного Розпорядження № 262-р ТОВ «Закарпатгаз Збут» не додано сертифікату, який би підтверджував настання форс-мажорних обставин, позивачем не доведено причинно-наслідковий зв`язок між форс-мажором та неможливістю виконати конкретного зобов`язання.

Слід зазначити, що незважаючи на встановлений частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України обов`язок суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності, позивач не звільняється від свого обов`язку, визначеного частиною 1 згаданої статті щодо доведення тих обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Аналіз норма чинного законодавства, встановлених обставин у справі, правових висновків Верховного Суду, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що постанова Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 28.05.2024 року № 1044 «Про накладення штрафу на ТОВ «Закарпатгаз Збут» за невиконання рішення НКРЕКП» та розпорядження від 28.05.2024 року № 153-р «Про усунення порушень ТОВ «Закарпатгаз Збут» прийнята з дотриманням принципів, передбачених ст.2 КАС України, тому відсутні підстави для визнання їх протиправними та скасування.

Частиною 2 статті 6 КАС України та статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

З огляду на викладене, враховуючи положення статті 316 КАС України прецедентну практику ЄСПЛ, суд апеляційної інстанції приходить переконання, що судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні викладено підстави відмови в позові, на основі об`єктивної оцінки наданих сторонами доказів повно встановлено фактичні обставини справи, правильно застосовано норми матеріального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування, оскільки не впливають на законність судового рішення.

Керуючись статтями 241, 243, 308, 311, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Закарпатгаз Збут» залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 27 березня 2025 року у справі № 260/7939/24 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Т. І. Шинкар
судді О. І. Довга
І. І. Запотічний