Справа № 480/2093/25
Суддя: С.В. Воловик
Дата ухвалення: 2026-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2026 року Справа № 480/2093/25

Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Воловика С.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадженні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/2093/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, в якій просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 06.03.2025 за №42 про відмову в призначенні пенсії;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області призначити пенсію за віком на пільгових умовах (список №2), у відповідності до п. "б" ч. 1 ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з дня звернення з заявою про призначення пенсії, тобто з 26.02.2025, провести нарахування та виплату призначеної пенсії.

Позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що у віці 57 років вона звернулася до територіального органу пенсійного фонду із заявою від 26.02.2025 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах по Списку № 2, додавши всі необхідні документи. Однак, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 06.03.2025 №42 у призначені пільгової пенсії позивачу відмовлено, з посиланням на п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.

Позивач вважає таке рішення протиправним, оскільки її вік на час звернення до територіального органу пенсійного фонду, зарахований відповідачем страховий стаж та пільговий стаж за Списком №2 є достатнім для призначення пенсії за віком відповідно до пункту "б" ч. 1 ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", у редакції, яка діяла до ухвалення Закону України від 02 березня 2015 року №213-VІІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення", тому звернулася до суду з даним позовом для захисту свого права на пенсійне забезпечення.

Ухвалою суду від 20.03.2025 відкрито провадження в даній справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

У відзиві на позовну заяву Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області просить відмовити у задоволенні позовних вимог (а.с. 18-20).

Дослідивши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи та об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 4), звернулася 26.02.2025 до територіального органу пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 06.03.2025 №42 відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (Список №2), оскільки заявниця не набула необхідного страхового стажу. Так у рішенні відповідач зазначає, що вік заявниці 57 років, страховий стаж позивача становить 20 років 27 днів, пільговий стаж по Списку №2 - 13 років 05 місяців 21 день. При цьому відповідач вказує, що позивач набуде право на пенсійну виплату з 29.06.2032 (а.с. 5).

Не погодившись з такою відмовою, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.

Пунктами 1, 6 частини першої статті 92 Конституції України передбачено, що права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Згідно з пунктом "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-XII (далі - Закон №1788-XII) в редакції, чинній до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 року №213-VIII, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що затверджений Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:

чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах;

жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 року №213-VIII, який набрав чинності з 1 квітня 2015 року, збільшено раніше передбачений пунктом "б" статті 13 Закону № 1788-ХІІ вік набуття права на пенсію на пільгових умовах, зокрема, жінкам з 50 років до 55 років.

Відповідно до пункту 1 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 № 1-р/2020 (далі - Рішенням № 1-р/2020) визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), стаття 13, частина друга статті 14, пункти "б" - "г" статті 54 Закону № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом № 213-VIII (пункт 1 рішення).

Згідно з пунктом 3 резолютивної частини зазначеного Рішення застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти "б" - "г" статті 54 Закону № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, зокрема, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць, у тому числі жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Таким чином, Рішенням № 1-р/2020 Конституційний Суд України визнав неконституційними окремі положення Закону № 1788-ХІІ, у зв`язку із чим вони втратили чинність з дня ухвалення Рішення (пункт 2 резолютивної частини Рішення). Одночасно КСУ встановив, що підлягають застосуванню відповідні норми в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII.

Отже, на час виникнення спірних правовідносин Закон № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 встановлював право на пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, для жінок після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

У той же час, пунктом 2 частини другої статті 114 розділу XIVІ Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.08.2003 № 1058-ІV (далі - Закон №1058-ІV) визначено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Таким чином, на час виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між нормами Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 з одного боку, та Законом №1058-ІV - з іншого в частині віку та стажу роботи для набуття права на пенсію на пільгових умовах. Перший із цих законів для жінок визначав такий вік після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, тоді як другий - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років.

Оскільки норми названих законів регулюють одне і те ж коло відносин, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03.11.2021 по справі № 360/3611/20 дійшла висновку, що вони явно суперечать один одному. Таке регулювання порушує вимогу якості закону, передбачену Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника (див. пункт 56 рішення Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі Щокін проти України).

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 520/15025/16-а (провадження № 11-1207апп19, пункт 56) сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

З урахуванням викладеного, у даній справі застосуванню підлягають саме норми Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020, а не Закону № 1058-ІV.

Як вбачається з матеріалів справи, на час звернення із заявою про призначення пенсії ОСОБА_2 досягла віку 57 роки її загальний страховий стаж становить 20 років 27 днів, а пільговий стаж по Списку №2 - 13 років 5 місяців 21 день.

Суд звертає увагу на те, що пільговий стаж позивач здобула до 01.04.2015, що визначено відповідачем у розрахунку стажу (а.с. 6), у зв`язку з чим на позивача розповсюджується положення Рішення Конституційного Суду № 1-р/2020 (п. 3 резолютивної частини).

Відтак, ОСОБА_1 має право на пільгову пенсію відповідно до пункту "б" статті 13 Закону № 1788-XII.

Посилання відповідача в оскаржуваному рішенні на п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону №1058-IV є безпідставним, оскільки при вирішені питання призначення пенсії позивачу застосуванню підлягає пункт "б" статті 13 Закону № 1788-XII, з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 № 1-р/2020.

З огляду на викладене, рішення ГУ ПФУ від 06.03.2025 №42 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії не відповідає критеріям правомірності, визначеним ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв`язку з чим суд вважає за необхідне визнати протиправним та скасувати таке рішення.

Щодо позовних вимог про зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах (список №2) відповідно до п. "б" ч. 1 ст. 13 Закону № 1788-XII з 26.02.2025, суд зазначає наступне.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.

У спірних правовідносинах, за наявності встановлення факту досягнення особою трьох визначених пунктом "б" статті 13 Закону № 1788 умов (вік, загальний і спеціальний стаж) орган пенсійного фонду зобов`язаний прийняти рішення про призначення такій особі пенсії за віком на пільгових умовах.

Отже, в даному випадку, чинне законодавство не передбачає іншого варіанту поведінки відповідача, крім призначення пенсії.

ОСОБА_1 звернулася до органу пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії 26.02.2025, тому саме з цієї дати їй необхідно призначити пенсію.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що ефективним способом відновлення порушеного права позивача є зобов`язання ГУ ПФУ у Київській області призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 з 26.02.2025.

Щодо позовних вимог про зобов`язання провести нарахування та виплату позивачу призначеної пенсії, суд зазначає, що обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених права чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

При цьому в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували, що після призначення пенсії позивачу, пенсійний орган відмовить у її нарахуванні та виплаті.

За таких обставин суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області нарахувати та виплатити позивачу призначену пенсію, адже вказані вимоги є передчасними та не підлягають задоволенню.

Відповідно положень ст. 139 КАС України, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області судові витрати в розмірі 1211,20 грн, сплачених за чеком від 14.03.2025.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 06.03.2025 №42 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області (08500, Київська область, м. Фастів, вул. Саєнка Андрія, 10, ) призначити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 з 26.02.2025.

У задоволенні інших вимог - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати зі сплати судового збору в сумі 1211,20 грн за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (08500, Київська область, м. Фастів, вул. Саєнка Андрія, 10, ).

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.В. Воловик