Справа № 420/35108/23
Суддя: Мельник-Томенко Ж.М.
Дата ухвалення: 2026-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2026 року

м. Київ

справа № 420/35108/23

адміністративне провадження № К/990/20459/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Мельник-Томенко Ж. М.,

суддів - Єресько Л. О., Жука А. В.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до НОМЕР_1 прикордонного загону (військова частина НОМЕР_2 ) Державної прикордонної служби України, ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_3 ) Державної прикордонної служби України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, провадження в якій відкрито,

за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 22.04.2024 (колегія суддів у складі: Ступакової І. Г., Бітова А. І., Лук`янчук О. В.),

УСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та їхнє обґрунтування

У лютому 2023 року ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з позовом до НОМЕР_1 прикордонного загону (військова частина НОМЕР_2 ) Державної прикордонної служби України (далі - НОМЕР_1 прикордонний загін, відповідач-1), ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_3 ) Державної прикордонної служби України (далі - НОМЕР_4 прикордонний загін, відповідач-2),у якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність НОМЕР_4 прикордонного загону щодо невиплати додаткової доплати ОСОБА_1 за службу в особливих умовах (період карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2) відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 29.04.2020 № 375 пропорційно відпрацьованому часу в особливих умовах за період з 12.03.2020 по 01.07.2020; 01.08.2020 по 31.08.2020; 01.11.2020 по 01.08.2021; 01.09.2021 по 01.08.2022;

- визнати протиправною бездіяльність НОМЕР_1 прикордонного загону щодо невиплати додаткової доплати ОСОБА_1 за службу в особливих умовах (період карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2) відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 29.04.2020 № 375 пропорційно відпрацьованому часу в особливих умовах за період з 18.11.2022 по 01.07.2023;

- зобов`язати НОМЕР_1 прикордонний загін нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову доплату за службу в особливих умовах (період карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2) відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 29.04.2020 № 375 пропорційно відпрацьованому часу в особливих умовах за період з 12.03.2020 по 01.07.2020; 01.08.2020 по 31.08.2020; 01.11.2020 по 01.08.2021; 01.09.2021 по 01.08.2022; 18.11.2022 по 01.07.2023 з урахуванням проведених виплат.

На обґрунтування позовних вимог зазначив, що станом на день прийняття наказу про виключення його зі списків особового складу НОМЕР_1 прикордонним загоном не проведено з ним повного розрахунку щодо виплати заборгованості по додатковій доплаті до грошового забезпечення пропорційно відпрацьованому часу в умовах забезпечення життєдіяльності населення, в період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19 за спірні періоди.

Установлені судами попередніх інстанцій обставини справи

ОСОБА_1 у період з 01.06.1996 по 12.09.2023 проходив військову службу в органах Державної прикордонної служби України, у тому числі у період з 2015 по 17.11.2022 у НОМЕР_4 прикордонному загоні, з 18.01.2023 по 12.09.2023 y НОМЕР_1 прикордонному загоні.

Наказом начальника НОМЕР_1 прикордонного загону від 12.09.2023 № 437-ос майстер-сержанта ОСОБА_1 , інспектора прикордонної служби 1 категорії - інструктора кінологічного відділення відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) звільнено з військової служби за підпунктом «г» (через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу): у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), що підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я пункту 3 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військової обов`язок і військову службу».

Станом на день звільнення, відповідно до наказу від 21.08.2023 № 385-oc, вислуга років становить: календарна військова - 26 років 06 місяців 14 днів, пільгова військова - 12 років 03 місяці 07 днів; всього військова - 38 років 09 місяців 21 день.

Відповідно до положень цього наказу, позивач на момент звільнення повинен був отримати: грошову компенсацію за невикористанні 45 днів щорічної основної відпустки за 2022 рік та 20 невикористаних днів щорічної основної відпустки за 2023 рік.

20.09.2023 позивач звернувся до командира військової частини НОМЕР_2 із заявою, у якій просив нарахувати та виплатити додаткову доплату за службу в особливих умовах (період карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2) відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 29.04.2020 № 375 пропорційно відпрацьованому часу в особливих умовах під час служби.

Листом від 24.10.2023 за № 22/C-314-351 військовою частиною НОМЕР_2 відмовлено позивачу у виплаті доплати у зв`язку з відсутністю кошторисних призначень та асигнувань на зазначені цілі.

Військова частина НОМЕР_3 у відповідь на звернення позивача від 25.10.2023 про виплату додаткової доплати за службу в особливих умовах надіслала документи щодо виплат додаткової доплати (лист від 17.11.2023 № 12/Т-167-166).

Не погоджуючись з діями відповідачів щодо не нарахування та не виплати додаткової доплати за службу в особливих умовах, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 13.02.2024 позов задоволено. Визнано протиправною бездіяльність НОМЕР_4 прикордонного загону щодо невиплати додаткової доплати ОСОБА_1 за службу в особливих умовах (період карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2) відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 29.04.2020 № 375 пропорційно відпрацьованому часу в особливих умовах за період з 12.03.2020 по 01.07.2020; 01.08.2020 по 31.08.2020; 01.11.2020 по 01.08.2021; 01.09.2021 по 01.08.2022. Визнано протиправною бездіяльність НОМЕР_1 прикордонного загону щодо невиплати додаткової доплати ОСОБА_1 за службу в особливих умовах (період карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2) відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 29.04.2020 № 375 пропорційно відпрацьованому часу в особливих умовах за період з 18.11.2022 по 01.07.2023. Зобов`язано НОМЕР_1 прикордонний загін нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову доплату за службу в особливих умовах (період карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2) відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 29.04.2020 № 375 пропорційно відпрацьованому часу в особливих умовах за період з 12.03.2020 по 01.07.2020; 01.08.2020 по 31.08.2020; 01.11.2020 по 01.08.2021; 01.09.2021 по 01.08.2022; 18.11.2022 по 01.07.2023 з урахуванням проведених виплат. Вирішено питання про судові витрати.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що у спірний період позивач працював (проходив службу) за наявності всіх умов, що дають право на встановлення додаткової доплати, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 29.04.2020 № 375 «Деякі питання оплати праці (грошового забезпечення) окремих категорій працівників, військовослужбовців Національної гвардії та Державної прикордонної служби, посадових осіб Державної митної служби, осіб рядового та начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту, поліцейських, які забезпечують життєдіяльність населення, на період дії карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та протягом 30 днів з дня його відміни» (далі - Постанова № 375), а тому відповідач мав встановити та виплачувати позивачу у цей період додаткову доплату пропорційно відпрацьованому часу у відповідних умовах.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 22.04.2024 рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13.02.2024 скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позову, суд апеляційної інстанції виходив з того, що згідно з пунктом 4 Постанови № 375 персональний перелік працівників, яким встановлюється доплата, визначається керівником (керівником державної служби) відповідного підприємства, установи та організації, органу державної влади. Однак, як зазначив суд апеляційної інстанції, матеріали справи не містять будь-яких розпорядчих документів, які підтверджували б встановлення позивачу доплати, передбаченої Постановою № 375 у спірний період.

Також суд апеляційної інстанції уважав правильними доводи позивача, що обмежене фінансування жодним чином не впливає на наявність чи відсутність у позивача права на нарахування та виплату доплати до грошового забезпечення, однак у цій справі праві відсутні саме докази, які підтверджують право позивача на встановлення відповідної доплати у оскаржуваний період часу. При цьому, суд апеляційної інстанції зазначив, що відповідачами додаткові доплати у 2020 та 2022 роки були встановлені позивачу наказами та оплачені у повному обсязі пропорційно відпрацьованому часу у відповідних умовах, що підтверджується архівними відомостями та не заперечується сторонами по справі. У свою чергу позивачем ані до суду першої інстанції, ані до суду апеляційної інстанції не надано доказів включення його до персонального переліку посадових осіб прикордонної служби для встановлення доплати військовослужбовцям, які займають штатні посади в органах прикордонної служби, які залучались до заходів щодо забезпечення правопорядку і безпеки громадян під час дії карантину за період з 12.03.2020 01.07.2020; 01.08.2020 по 31.08.2020; 01.11.2020 по 01.08.2021; 01.09.2021 по 01.08.2022; 18.11.2022 по 01.07.2023, та у матеріалах справи такі докази відсутні. Отже, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що матеріалами справи не підтверджено наявність у позивача права на додаткову доплату за службу в особливих умовах за спірний період.

Короткий зміст та обґрунтування вимог касаційної скарги

Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, позивач звернувся до суду з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, просить його скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Підставою касаційного оскарження скаржник зазначає пункт 3 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Обґрунтовуючи посилання на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України, скаржник указує на відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, а саме: статті 9 Закону України від 20.12.1991 № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон № 2011-XII); пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі - Постанова № 704); пунктів 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України від 29.04.2020 № 342 «Про визначення переліку посад працівників, службових і посадових осіб, щодо яких не застосовується обмеження під час нарахування заробітної плати, грошового забезпечення у квітні 2020 року та на період до завершення місяця, в якому відміняється карантин, установлений Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (далі - Постанова № 342); частин першої, другої, третьої статті 22 Бюджетного кодексу України; пунктів 1, 4 постанови Кабінету Міністрів України від 10.06.2020 № 485 «Про виділення коштів для здійснення доплати військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським, які забезпечують життєдіяльність населення, медичним та іншим працівникам, які безпосередньо зайняті на роботах з ліквідації захворювання на гостру респіраторну хворобу COVID-19, спричинену коронавірусом SARS-CoV-2, у відомчих закладах охорони здоров`я» (далі - Постанова № 485); пунктів 1, 2, 3, 4, 5 Постанови № 375 у правовідносинах щодо нарахування доплати, передбаченої Постановою № 375, працівникам Державної прикордонної служби України.

Скаржник зазначає, що аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що підставою для отримання доплати за Постановою № 375 є сукупність таких умов: 1) особа є військовослужбовцем або працівником; 2) забезпечує правопорядок і безпеку громадян, виконуючі обов`язки Державної прикордонної служби України на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України. Таким чином, указана доплата здійснюється не всім військовослужбовцям та працівникам Державної прикордонної служби України, а лише окремим категоріям військовослужбовців та працівників, які внаслідок безпосереднього виконання своїх обов`язків забезпечують життєдіяльність населення, у зв`язку з чим мають з населенням безпосередній контакт.

Також зазначає, що він входив до категорії військовослужбовців військової служби, які займали штатні посади в органах Державної прикордонної служби України, які з 01.03.2020 по 01.07.2023 залучалися до заходів з метою запобігання розповсюдження хвороби COVID-19 та внаслідок виконання обов`язків мали безпосередній контакт з населенням, що не заперечується відповідачами та підтверджується частковою оплатою. Проте не включення його до персонального переліку працівників, яким встановлюється доплата за спірний період керівниками 17 та НОМЕР_1 прикордонних загонів по причині відсутності фінансування з державного бюджету цих виплат лишило його гарантованого право на соціальний захист саме у період дії карантину.

Позиція інших учасників справи

Відповідач-2 у відзиві на касаційну скаргу просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції залишити без змін. У цьому відзиві відповідач-2 зауважив, що у зазначені позивачем періоди, підтвердженням того, що він під час виконання своїх обов`язків при умовах забезпечення життєдіяльності населення контактував з ним (населенням) мають бути рапорти начальника відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » 1 категорії (тип Б) для встановлення розміру додаткової доплати (пропорційно відпрацьованому часу в зазначених умовах). Рапорти начальника відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » 1 категорії (тип Б) про те, що позивач під час виконання своїх обов`язків при умовах забезпечення життєдіяльності населення мав контакт з ним (населенням) за періоди з 12.03.2020 по 01.07.2021, з 01.08.2021 по 31.08.2023, з 01.09.2021 по 01.08.2022 відсутні, до того ж позивачем не зазначено періоди перебування його у відпустці та на лікарняному за ці періоди, тому у відповідача не було законних підстав щодо нарахування та виплати позивачу додаткової доплати.

Відповіда-1 правом на подання відзиву на касаційну скаргу не скористався, що відповідно до частини четвертої статті 338 КАС України не перешкоджає перегляду рішень судів попередніх інстанцій.

Рух касаційної скарги

27.05.2024 до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 22.04.2024.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.05.2024 визначено склад колегії суддів, а саме: головуючу суддю (суддю-доповідача) Мельник-Томенко Ж. М., суддів Жука А. В., Мартинюк Н. М. для розгляду судової справи № 420/35108/23.

Ухвалою Верховного Суду від 10.06.2024 відкрито касаційне провадження за скаргою ОСОБА_1 на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 22.04.2024.

Ухвалою Верховного Суду від 11.02.2026 закінчено підготовку даної справи до касаційного розгляду та призначено її касаційний розгляд в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Розпорядженням заступника керівника апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду від 12.02.2026 № 202/0/78-26 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 420/35108/23 у зв`язку з відпусткою судді Мартинюк Н. М., яка входить до складу постійної колегії суддів, з метою дотримання строків розгляду справи.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями 12.02.2023 визначено склад колегії суддів, а саме: головуючу суддю (суддю-доповідача) Мельник-Томенко Ж. М., суддів Єресько Л. О., Жука А. В. для розгляду судової справи № 420/35108/23.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Релевантні джерела права й акти їхнього застосування

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом частини першої статті 6 Закону України від 03.04.2003 № 661-IV «Про Державну прикордонну службу України» (далі - Закон № 661-IV) Державна прикордонна служба України є правоохоронним органом спеціального призначення.

Відповідно до частини першої статті 14 Закону № 661-IV до особового складу Державної прикордонної служби України входять військовослужбовці та працівники Державної прикордонної служби України.

Статтею 16 Закону № 661-IV визначено, що умови грошового забезпечення військовослужбовців та оплати праці працівників Державної прикордонної служби України визначаються законодавством.

Згідно з абзацом першим частини першої статті 9 Закону № 2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Відповідно до частин другої, третьої статті 9 Закону № 2011-XII до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Частиною четвертою статті 9 Закону № 2011-XII передбачено, що грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України. Порядок і розміри грошового забезпечення військовослужбовців, відряджених до державних органів, підприємств, установ, організацій, а також державних та комунальних навчальних закладів для виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки із залишенням на військовій службі, визначаються Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 2 Постанови № 704 установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» (зі змінами, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12.03.2020 на всій території України карантин.

Постановою № 375 врегульовані деякі питання оплати праці (грошового забезпечення) окремих категорій працівників, військовослужбовців Національної гвардії та Державної прикордонної служби, посадових осіб Державної митної служби, осіб рядового та начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту, поліцейських, які забезпечують життєдіяльність населення, на період дії карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та протягом 30 днів з дня його відміни.

Пунктом 1 Постанови № 375 установлено, що на період карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та протягом 30 днів з дня його відміни окремим категоріям працівників, військовослужбовців Національної гвардії та Державної прикордонної служби, посадових осіб Державної митної служби, осіб рядового та начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту, поліцейських, які забезпечують життєдіяльність населення (забезпечення продовольчими та непродовольчими товарами, послугами зв`язку, транспорту, адміністративними, соціальними послугами, а також захист прав дітей та забезпечення правопорядку і безпеки громадян) (далі - працівники) та внаслідок виконання своїх обов`язків мають безпосередній контакт з населенням, встановлюється додаткова доплата до заробітної плати (грошового забезпечення) пропорційно відпрацьованому часу в зазначених умовах.

Згідно з пунктами 2, 4, 5 Постанови № 375 встановлення доплати, визначеної пунктом 1 цієї постанови, працівникам підприємств, установ та організацій, органів державної влади, які фінансуються з державного та місцевих бюджетів, здійснюється у граничному розмірі до 50 відсотків заробітної плати (грошового забезпечення). Перелік посад (професій) працівників, яким встановлюються такі доплати, визначається відповідним центральним органом виконавчої влади у сфері, у якій він реалізує державну політику. Персональний перелік працівників, яким встановлюється доплата, визначається керівником (керівником державної служби) відповідного підприємства, установи та організації, органу державної влади. Доплати, визначені пунктами 2 і 3 цієї постанови, здійснюються за рахунок та в межах видатків державного та місцевих бюджетів, передбачених за відповідними бюджетними програмами головних розпорядників бюджетних коштів.

Постановою № 485 затверджено Порядок використання коштів, виділених для здійснення доплати військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським, які забезпечують життєдіяльність населення, медичним та іншим працівникам, які безпосередньо зайняті на роботах з ліквідації захворювання на гостру респіраторну хворобу COVID-19, спричинену коронавірусом SARS-CoV-2, у відомчих закладах охорони здоров`я (далі - Порядок № 485).

Згідно з пунктом 1 Порядку № 485 цей Порядок визначає механізм використання коштів державного бюджету, зокрема, за програмою «Здійснення доплати військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, які забезпечують життєдіяльність населення на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, медичним та іншим працівникам, які безпосередньо зайняті на роботах з ліквідації захворювання, за рахунок коштів, виділених з фонду боротьби з гострою респіраторною хворобою COVID-19, спричиненою коронавірусом SARS-CoV-2, та її наслідками».

Відповідно до пункту 2 Порядку № 485 головним розпорядником бюджетних коштів є МВС. Відповідальними виконавцями бюджетних програм є МВС, Національна гвардія, Адміністрація Держприкордонслужби, ДСНС та Національна поліція (далі - органи системи МВС).

Абзацами першим та другим пункту 4 Порядку № 485 установлено, що кошти, отримані органами системи МВС відповідно до пункту 3 цього Порядку, використовуються виключно для доплати до грошового забезпечення військовослужбовцям Національної гвардії та Адміністрації Держприкордонслужби, особам рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту, поліцейським, які забезпечують життєдіяльність населення на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

На виконання Постанови № 375 та наказу Міністерства внутрішніх справ від 03.06.2020 № 431 «Про окремі питання організації оплати праці на період дії карантину», Адміністрацією Державної прикордонної служби України видано наказ від 24.06.2020 № 594-ОС «Про окремі питання організації оплати праці на період дії карантину», яким установлено на період дії карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SАRS-СоV-2, та протягом 30 днів з дня його відміни військовослужбовцям, які забезпечують правопорядок і безпеку громадян та внаслідок виконання своїх обов`язків мають безпосередній контакт з населенням, медичним та іншими працівниками, які безпосередньо зайняті на роботах з ліквідації захворювань серед людей на гостру респіраторну хворобу СОVID-19, спричиненої коронавірусом SАRS-СоV-2, додаткову доплату у граничному розмірі до 50 відсотків грошового забезпечення (заробітної плати), пропорційно відпрацьованому часу в зазначених умовах (пункт 1).

У пунктах 2-5 наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України від 24.06.2020 № 594-ОС зазначено, що виплату зазначеної в пункті 1 доплати здійснювати: 1) військовослужбовцям, які займають штатні посади в органах Державної прикордонної служби України; 2) працівникам, які займають штатні посади в закладах охорони здоров`я Державної прикордонної служби України. Персональний перелік військовослужбовців та працівників, яким провадиться додаткова доплата, визначати начальнику (командиру) органу Державної прикордонної служби України. Нарахування додаткової доплати провадити у відсотковому відношенні до грошового забезпечення (заробітної плати) з розрахунку всіх складових, у тому числі й премії, за винятком виплат, що носять разовий характер. Розмір додаткової доплати визначати згідно поіменного рапорту керівника підрозділу.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 № 651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (далі - Постанова № 651) відмінено з 24 години 00 хвилин 30.06.2023 на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Оцінка висновків судів, рішення яких переглядається, та аргументів учасників справи

З метою визначення меж розгляду справи Верховним Судом належить застосовувати правила статті 341 КАС України, відповідно до яких суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Одночасно суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається.

Верховний Суд, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених статтею 341 КАС України, уважає за необхідне зазначити таке.

Аналізуючи наведені норми, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку, що підставою для отримання доплати за Постановою № 375 є сукупність таких умов: 1) особа є військовослужбовцем або працівником; 2) особа забезпечує правопорядок і безпеку громадян, виконуючи обов`язки в органах Державної прикордонної служби України на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України.

Отже, вказана доплата здійснюється не всім військовослужбовцям та працівникам Державної прикордонної служби України, а лише окремим категоріям військовослужбовців та працівників, які, внаслідок безпосереднього виконання своїх обов`язків, забезпечують життєдіяльність населення, у зв`язку з чим мають з населенням безпосередній контакт.

Забезпечення життєдіяльності населення - комплекс організаційних, економічних, соціальних та інших заходів, які здійснюються центральними та місцевими органами виконавчої влади, іншими державними органами, органами місцевого самоврядування з метою планування і підготовки до нормованого (у разі необхідності) забезпечення населення продовольчими та непродовольчими товарами, медичним обслуговуванням, послугами зв`язку, транспорту, комунальними та побутовими послугами в особливий період.

Судом першої інстанції установлено, що позивач входив до переліку військовослужбовців військової служби за контрактом, які з березня 2020 року по червень 2023 року включно залучалися до заходів з метою запобігання розповсюдження хвороби COVID-19 та внаслідок виконання обов`язків мали безпосередній контакт з населенням, що підтверджується відповідними наказами командира військової частини НОМЕР_5 .

Так, відповідно до наказу начальника НОМЕР_4 прикордонного загону від 13.07.2020 № 306-ос «Про виплату додаткової допомоги» та витягу з додатку до цього наказу, позивачу як військовослужбовцю, який забезпечує правопорядок і безпеку громадян та внаслідок виконання своїх обов`язків має безпосередній контакт з населенням повинні були виплатити доплату до грошового забезпечення у граничному розмірі 50 відсотків грошового забезпечення за 50 днів відповідно до відпрацьованого часу: березень - 10 днів; травень - 20 днів, червень - 20 днів.

Відповідно до наказу начальника НОМЕР_4 прикордонного загону від 04.09.2020 № 406-ос «Про виплату додаткової допомоги» та витягу з додатку до цього наказу, позивачу як військовослужбовцю, який забезпечує правопорядок і безпеку громадян та внаслідок виконання своїх обов`язків має безпосередній контакт з населенням повинні були виплатити доплату в розмірі 50 відсотків грошового забезпечення за 20 днів відповідно до відпрацьованого часу у липні 2020 року.

Відповідно до наказу начальника НОМЕР_4 прикордонного загону від 25.09.2020 № 435-ос «Про виплату додаткової допомоги» та витягу з додатку до цього наказу, позивачу як військовослужбовцю, який забезпечує правопорядок і безпеку громадян та внаслідок виконання своїх обов`язків має безпосередній контакт з населенням повинні були виплатити доплату до грошового забезпечення в розмірі 50 відсотків грошового забезпечення за 18 днів відповідно до відпрацьованого часу у серпні 2020 року.

Відповідно до наказу начальника НОМЕР_4 прикордонного загону від 22.10.2020 № 483-ос «Про виплату додаткової допомоги» та витягу з додатку до цього наказу, позивачу як військовослужбовцю, який забезпечує правопорядок і безпеку громадян та внаслідок виконання своїх обов`язків має безпосередній контакт з населенням повинні були виплатити доплату до грошового забезпечення в розмірі 50 відсотків грошового забезпечення за 5 днів відповідно до відпрацьованого часу у вересні 2020 року.

Згідно з архівною відомістю з січня 2020 року по грудень 2020 року, позивачу виплатили додаткову доплату до грошового забезпечення, установлену Постановою № 485, відповідно до Порядку № 375: у липні 2020 року - 10 784, 89 грн; у вересні 2020 року - 4257,19 грн, у жовтні 2020 року - 4931,25 грн.

Відповідно наказу начальника НОМЕР_4 прикордонного загону від 12.08.2021 № 367-ос «Про виплату додаткової допомоги» та витягу з додатку до цього наказу, позивачу як військовослужбовцю, який забезпечує правопорядок і безпеку громадян та внаслідок виконання своїх обов`язків має безпосередній контакт з населенням повинні були виплатити доплату до грошового забезпечення в розмірі 50 відсотків грошового забезпечення за 22 дні відповідно до відпрацьованого часу у січні 2021 року.

Відповідно до наказу начальника НОМЕР_4 прикордонного загону від 31.08.2021 № 403-ос «Про виплату додаткової допомоги» та витягу з додатку до цього наказу, позивачу як військовослужбовцю, який забезпечує правопорядок і безпеку громадян та внаслідок виконання своїх обов`язків має безпосередній контакт з населенням повинні були виплатити доплату до грошового забезпечення в розмірі 50 відсотків грошового забезпечення за 23 дні відповідно до відпрацьованого часу у лютому 2021 року.

Крім того, судами попередніх інстанцій установлено, що відповідно до архівної відомості з січня 2021 року по грудень 2021 року, позивачу виплатили додаткову доплату до грошового забезпечення, установлену Постановою № 485, відповідно до Порядку № 375, у серпні 2021 року - 1813,89 грн.

Згідно з архівною відомістю з січня 2022 року по грудень 2022 року, НОМЕР_4 прикордонний загін виплатив позивачу додаткову доплату до грошового забезпечення, установлену Постановою № 485, відповідно до Порядку № 375, з січня 2022 по 17.11.2022: у серпні 2022 року - 5400 грн, у вересні 2022 року - 5400 грн, у жовтні 2022 року - 5400 грн, у листопаді 2022 року 5400 грн.

17.11.2023 на підставі наказу начальника НОМЕР_4 прикордонного загону № 551-ос позивач вибув для подальшого проходження військової служби до НОМЕР_1 прикордонного загону, де був призначений на посаду інспектора 1 категорії - інструктор кінологічного відділення.

НОМЕР_1 прикордонним загоном з 01.01.2023 по 01.07.2023 додаткова доплата до грошового забезпечення, встановлена Постановою № 485, відповідно до Порядку № 375, позивачу не виплачувалася.

За висновками суду першої інстанції, позивач входив до переліку військовослужбовців, які обіймали штатні посади в органах Державної прикордонної служби України, та які внаслідок безпосереднього виконання своїх обов`язків забезпечували життєдіяльність населення, у зв`язку з чим мали з населенням безпосередній контакт, що випливає з посадових обов`язків позивача. Належність позивача за його посадовими обов`язками до переліку осіб, що мають право на виплату додаткової доплати, відповідно до Постанови № 375, також підтверджується наявними у справі наказами відповідача від 13.07.2020 № 306-ос, від 04.09.2020 № 406-ос, від 25.09.2020 № 435-oc, від 22.10.2020 № 483-ос, від 31.08.2023 № 403-ос, якими позивачу встановлювалися відповідні виплати.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов висновку, що у спірний період позивач працював (проходив службу) за наявності всіх умов, що дають право на встановлення додаткової доплати, передбаченої Постановою № 375, а тому відповідач мав встановити та виплачувати позивачу у цей період додаткову доплату пропорційно відпрацьованому часу у відповідних умовах. При цьому суд першої інстанції зазначив, що факт ненарахування та невиплати позивачеві додаткової доплати до грошового забезпечення, передбаченої Постановою № 375, у спірний період також підтверджено відповідачами.

У свою чергу, суд апеляційної інстанції установив, що у спірний період позивач працював (проходив службу) за наявності всіх умов, що дають право на встановлення додаткової доплати, передбаченої Постановою № 375, а тому відповідачем була встановлена та виплачувалася позивачу у цей період додаткова доплата пропорційно відпрацьованому часу у відповідних умовах.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції зазначив, що предметом спору у цій справі є ненарахування та невиплата позивачу додаткової доплати до грошового забезпечення, передбаченої Постановою № 375, у період з 12.03.2020 по 01.07.2020, з 01.08.2020 по 31.08.2020, з 01.11.2020 по 01.08.2021, з 01.09.2021 по 01.08.2022, з 18.11.2022 по 01.07.2023.

З цього приводу суд апеляційної інстанції зазначив, що згідно з пунктом 4 Постанови № 375 персональний перелік працівників, яким встановлюється доплата, визначається керівником (керівником державної служби) відповідного підприємства, установи та організації, органу державної влади. Однак, матеріали справи не містять будь-яких розпорядчих документів, які підтверджували б встановлення позивачу доплати, передбаченої Постановою № 375, у спірний період.

Суд апеляційної інстанції зазначив, що позивачем ані до суду першої інстанції, ані до суду апеляційної інстанції не надано доказів включення його до персонального переліку посадових осіб прикордонної служби для встановлення доплати військовослужбовцям, які займають штатні посади в органах прикордонної служби, які залучались до заходів щодо забезпечення правопорядку і безпеки громадян під час дії карантину за період з 12.03.2020 по 01.07.2020, з 01.08.2020 по 31.08.2020; з 01.11.2020 по 01.08.2021; з 01.09.2021 по 01.08.2022; з 18.11.2022 по 01.07.2023, та в матеріалах справи такі докази відсутні.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що матеріалами справи не підтверджено наявність у позивача права на додаткову доплату за службу в особливих умовах (період карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-СоV-2), відповідно до Постанови № 375, пропорційно відпрацьованому часу в особливих умовах за період з 12.03.2020 по 01.07.2020, з 01.08.2020 по 31.08.2020; з 01.11.2020 по 01.08.2021; з 01.09.2021 по 01.08.2022; з 18.11.2022 по 01.07.2023.

Водночас Верховний Суд уважає передчасними такі висновки суду апеляційної інстанції, оскільки судом не досліджено, а відповідач не наводить аргументів, як відрізнялися функціональні обов`язки позивача за період, коли він отримував доплати, та за період, коли указані доплати не нараховувалися.

Судом апеляційної інстанції не установлено, чому за липень, вересень, жовтень 2020 року, серпень 2021 року, серпень, вересень, жовтень, листопад 2022 року позивач мав право на додаткову доплату, а у період з 12.03.2020 по 01.07.2020, з 01.08.2020 по 31.08.2020; з 01.11.2020 по 01.08.2021; з 01.09.2021 по 01.08.2022; з 18.11.2022 по 01.07.2023 таке право у нього було відсутнє.

Суд апеляційної інстанції має дослідити, чи змінилися функціональні обов`язки та характер роботи позивача у спірних періодах, оскільки без з`ясування й перевірки указаних обставин неможливо достовірно встановити наявність/відсутність у позивача права на отримання додаткової доплати до грошового забезпечення у розмірі 50 відсотків грошового забезпечення за виконання службових обов`язків в умовах дії карантину, встановленої Постановою № 375.

Верховний Суд зазначає, що за наявності всіх умов, визначених у пункті 1 Постанови № 375, додаткова доплата до грошового забезпечення відповідної особи встановлюється виданням керівником наказу про таку доплату; відсутність відповідного наказу (рапорту) керівника є елементами протиправної бездіяльності відповідача. Разом з тим, сам розмір зазначеної доплати у відсотках до грошового забезпечення визначається в залежності від наявних бюджетних коштів і не може перевищувати 50 відсотків грошового забезпечення.

Наведене у сукупності свідчить про передчасність висновків суду апеляційної інстанції по суті спору у цій справі, адже судом не досліджено усіх обставин цієї справи.

Суд нагадує, що за правилами частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У постанові від 16.03.2023 у справі № 600/747/22-а Верховний Суд наголошував, що обов`язок суду встановити дійсні обставини справи під час розгляду адміністративного позову безвідносно до позиції сторін випливає з офіційного з`ясування всіх обставин справи як принципу адміністративного судочинства, закріпленого нормами статті 2 та частини четвертої статті 9 КАС України, відповідно до змісту якого суд уживає передбачені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Крім того, Верховний Суд звертає увагу на те, що Постановою № 651 постановлено відмінити з 24 години 00 хвилин 30.06.2023 на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2. Тобто, карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» було встановлено з 12.03.2020 по 30.06.2023 включно.

Отже, оскільки суд апеляційної інстанції не вжив усіх, визначених законом, заходів та не встановив усі фактичні обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, то, з урахуванням повноважень касаційного суду (частина друга статті 341 КАС України), відсутня можливість перевірити правильність його висновків по суті спору.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 353 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1-3 частини четвертої статті 328 цього Кодексу.

Частиною четвертою статті 353 КАС України передбачено, що справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення допущені тільки цим судом. В усіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

Приписами статті 242 КАС України установлено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим, тобто таким, що ухвалене відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З огляду на те, що установлені порушення допущені судом апеляційної інстанції, рішення суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню, а справа - направленню на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якому необхідно дослідити усі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи та прийняття законного і обґрунтованого судового рішення.

Отже, переглянувши судове рішення апеляційної інстанції в межах доводів і вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та ураховуючи зазначене, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, а оскаржуване судове рішення суду апеляційної інстанції скасуванню із направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Під час нового розгляду суду апеляційної інстанції необхідно взяти до уваги викладене в мотивувальній частині цієї постанови, установити наведені у ній обставини, що входять до предмета доказування у цій справі, надати правильну юридичну оцінку встановленим обставинам і постановити рішення відповідно до вимог статті 242 КАС України.

Висновки щодо розподілу судових витрат

З огляду на результат касаційного розгляду судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 353, 355, 356, 359 КАС України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 22.04.2024 у справі № 420/35108/23 скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції - П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

СуддіЖ.М. Мельник-Томенко Л.О. Єресько А.В. Жук