Справа № 420/39378/24
Суддя: Юхтенко Л.Р.
Дата ухвалення: 2026-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді -ЮхтенкоЛ.Р.,

розглянувши в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Національної поліції в Одеській області (, місце знаходження: 65080, м. Одеса, вул. Ак. Філатова,15а) про визнання наказів протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду 19 грудня 2024 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Національної поліції в Одеській області (, місце знаходження: 65080, м. Одеса, вул. Ак. Філатова,15а), в якій позивач просить:

Скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Одеській області № 2664 від 17.10.2024 року «Про заходи дисциплінарного впливу» в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача (п. 2,пп. 7.12 п. 7 резолютивної частини наказу, а також відповідних абзаців мотивувальної частини цього наказу).

Скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Одеській області № 1763 о/с від 31.10.2024 року про звільнення позивача зі служби в поліції.

Поновити позивача на службі в поліції на посаді інспектора взводу № 2 роти № 3 Головного управління Національної поліції в Одеській області або на іншій рівнозначній посаді.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Одеській області на користь позивача грошову компенсацію за дні невикористаної щорічної основної оплачуваної відпустки за 2019-2023 року в сумі 144000 грн з урахуванням фактично сплаченої суми.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Одеській області на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 31 жовтня 2024 року по дату поновлення на роботі (службі).

Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Одеській області нарахувати та виплатити позивачу матеріальну допомогу на оздоровлення та матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань у розмірі визначеному Головним управлінням Національної поліції в Одеській області.

Ухвалою від 24 грудня 2024 року поновлено позивачу строк звернення до суду, прийнято дол. Розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) учасників справи у порядку ч. 5 ст. 262 КАС України.

Ухвалою від 14 січня 2025 року клопотання представника Головного управління Національної поліції в Одеській області про розгляд справи в порядку загального позовного провадження, - задоволено. Розгляд справи № 420/39378/24 продовжено за правилами загального позовного провадження. Розпочато розгляд справи № 420/39378/24 спочатку. Розпочато підготовче провадження у справі № 420/39378/24 та призначено підготовче засідання.

На обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що відповідно до довідки № 4 від 19.07.2024 року, виданої КНП «Міська лікарня № 5» позивач знаходився на стаціонарному лікуванні з 01.07.2024 року по 19.07.2024 року та 19.07.2024 року у статусі «непрацездатний» був «направлений на реабілітацію».

Згідно з виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 3206/142, складеної КНП «Міська лікарня № 8» позивача було госпіталізовано 22.07.2024 року та виписано 09.08.2024 року.

Також відповідно до довідки ДУ «ТМО МВС України по Одеській області» № 5009 від 20.09.2024 позивач перебував у стаціонарі вказаної медичної установи з 09.09.2024 року по 20.09.2024 року, та відповідно до довідки № 26 від 11.10.2024 року позивача було звільнено від служби з 11.10.2024 року по 08.11.2024 року, відповідно до довідки № 29 від 08.11.2024 року - звільнено від служби з 09.11.2024 року по 15.11.2024 року.

Позивач зазначив, що про обставини лікування він повідомляв заступника командира батальйону, чергового батальйону, інспектора з моніторингу батальйону, командира 3 роти 2 взводу 1 відділення та відділ кадрів.

При цьому позивач наголошує на тому, що його не було ознайомлено із «Правилами внутрішнього службового (трудового) розпорядку ГУНП в області», затвердженого наказом ГУНП в області від 24.04.2023 року № 1000.

Також позивач просить звернути увагу, що відповідачем не спростовані вищенаведені довідки про тимчасову непрацездатність, а підставою для застосування дисциплінарного стягнення лише відсутність позивача на службі 20 липня 2024 року, коли позивача було направлено на реабілітацію.

Позивач наполягає на тому, що ним не було допущено порушень положень Правил внутрішнього службового (трудового) розпорядку ГУНП в області, затверджених наказом ГУНП в області від 24.04.2023 року № 1000, які до позивача взагалі не доводилися.

Крім того, позивач зазначає, що при звільненні з ним не було проведено повний розрахунок за невикористані дні відпустки, а також не виплачено матеріальну допомогу на оздоровлення та для вирішення соціально-побутових питань.

Позивач зазначає, що позивачу мала бути виплачена грошова компенсація за невикористані дні основної оплачуваної відпустки за 2019-2023 роки у загальній кількості 144 дня.

Також виплата поліцейським матеріальної допомоги для оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань здійснюється на підставі рапортів у розмірі, визначеному керівником органу поліції.

Отже, у позивача наявне право на отримання матеріальної допомоги для оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань.

До суду 07 січня 2025 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву відповідно до якого представник відповідача позовні вимоги не визнає та просить відмовити, зазначивши, що жодних достатніх, належних обґрунтувань та доказів про те, що оспорювані накази ГУНП є протиправними, до суду стороною позивача не надано.

На думку представника відповідача, сторона позивача викладає свою суб`єктивну думку, не підкріплену жодним доказом, викривлює обставини на свою користь та наголошує увагу суду, на тому, що службове розслідування проведено не повно, обставини встановлено не вірно, проте не обґрунтовує свої твердження.

Представник відповідача зазначає, що ОСОБА_1 , як учасник службового розслідування мав законну можливість реалізовувати свої права та подавати на розгляд комісії докази, матеріали, відповідні документи тощо (розділ IV п. 2 порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції затверджених наказом МВС України № 893 від 07.11.2018).

Також позивач мав законну можливість під час проведення службового розслідування подавати клопотання про отримання і залучення до матеріалів розслідування нових документів, отримання додаткових пояснень від осіб, які мають стосунок до справи (ст. 18 Дисциплінарного статуту Національної поліції України).

ОСОБА_1 , з невідомих причин відповідачу, своїми процесуальними правами не користувався, будь-яких клопотань/заяв (про перехід у відкриту форму засідання дисциплінарної комісії, або виклик свідків та очевидців з метою опитування, залучення та встановлення інших доказів) до голови та членів дисциплінарної комісії не подавав (доказів зворотного сторона позивача не надає).

Про фактичні обставини у справі представник відповідача зазначив, що під час проведення службового розслідування, в рамках наданих процесуальних повноважень, члени дисциплінарної комісії, опитали керівника позивача - ОСОБА_2 , який повідомив, що ОСОБА_1 , безпідставно не прибув на службу 20.07.2024 року, про причини не виходу його та інше, керівництво не повідомив. Також останній не вжив жодних заходів щодо повідомлення керівництва БПОП (С) про медичний заклад де саме він проходив лікування, приблизний термін лікування, що є грубим порушенням вимог пункту 4.1 Розділу 4 Правил внутрішнього службового (трудового) розпорядку ГУНП в Одеській області затверджені наказом ГУНП в Одеській області № 1000 від 24.04.2023.

Представник відповідача зазначив, що у пункті 4.1 розділу 4 Правил, затверджених наказом ГУНП в Одеській області № 1000 від 24.04.2023 року визначено, що у разі відсутності на роботі працівник поліції невідкладно (але не пізніше однієї години) повідомляє свого безпосереднього керівника у письмовій формі (рапортом), засобами електронного чи телефонного зв`язку або іншим доступним способом про причини відсутності на роботі, зокрема про медичний заклад, де проходить лікування, приблизний термін лікування.

З роздруківок, які надав ОСОБА_1 , наприклад з особою, яка названа «ІНФОРМАЦІЯ_2» не вбачається дата листування, з тексту переписки зрозуміло, що обговорюється період з 22.08.2024 року, хоча позивач лікується з 01.07.2024 року. Перша дата такого листування датується « 22 авг» і остання « 30 авг». Із переписки не вбачається дотримання вимог п. 4.1 правил, інформація надається не в повному об`ємі. Листування з іншими особами також ведеться не з початку лікування (01.07.2024 року), найраніше датоване « 18июля». Більше того, всі зазначені особи не є безпосереднім керівництвом ОСОБА_1 .

На час спірних правовідносин по місцю безпосереднім керівником був командир роти № 3 БПОП (С) ГУНП в Одеській області капітан поліції ОСОБА_2 . Саме в цій роті проходив службу позивач згідно з наказу ГУНП в Одеській області № 949 о/с від 25.06.2024 року. В повідомленні зазначити, причини відсутності на роботі, зокрема про медичний заклад, де проходить лікування, приблизний термін лікування. І все це зробити 01.07.2024 року на протязі години з моменту відсутності на службі.

Також представник відповідача зазначив, що 23.09.2024 року за вих. № 35/659 на адресу ОСОБА_1 , а саме - на мобільний номер телефону НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , із застосуванням меседжеру WhatsApp, направлено лист-виклик для дачі пояснень, між іншим даний номер співпадає з номером телефону, який сторона позивача зазначила в позовній заяві, як дані позивача.

Більше того, дисциплінарна комісія запропонувала позивачу у разі не можливості прибути для дачі пояснень у визначений день та час, написати пояснення та направити його на електрону адресу комісії - ІНФОРМАЦІЯ_1 Лист направлено 23.09.2024 року о 10:53 годин через WhatsApp з викликом ОСОБА_1 , на 25.09.2024 року до 17:00 годин. Беручи до уваги норму права, яка встановлена частиною 3 статті 27 Дисциплінарного статуту НПУ, виклик, надісланий з використанням електронної комунікації (в даному випадку меседжеру WhatsApp), вважається таким, що отриманий поліцейським, на другий день з дня його відправлення.

25.09.2024 року у встановлений час та місце, ОСОБА_1 не прибув для дачі пояснень, також не надіслав пояснення на електрону адресу. У зв`язку із чим було складено акт про відмову надавати пояснення, який зареєстрований в канцелярії підрозділу за вих. № 35/689 від 25.09.2024 року.

Отже своє право на захист, шляхом надання пояснень позивач з невідомих причин не реалізував.

Щодо безпідставності вимог в частині виплати грошової компенсації за невикористані дні відпустки, представник відповідача зазначає, що частиною 2 статті 24 Закону України № 504/96-ВР встановлено, що у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, що і було зроблено відповідачем в даних спірних правовідносинах. Такі дії підтверджуються оспорюваним наказом ГУНП в області № 1763 о/с від 31.10.2024 та листом УФЗБО ГУНП від 30.12.2024 № 2899-2024.

Більше того, представник відповідача зазначає, що якщо суд задовольнить вимогу позивача № 1 про поновлення на службі на посаді інспектора взводу № 2 роти № 3 Головного управління Національної поліції в Одеській області то яким чином, враховуючи норму Закону України № 504/96-ВР встановлену в статті 24 частині 2 можливо задовольнити вимогу № 6 по стягненню грошової компенсації за дні невикористаної відпустки, оскільки така виплата здійснюється у разі звільнення особи.

Тому, на думку представника відповідача, такі вимоги ОСОБА_1 , є взаємно суперечливими та такими, що не підлягають задоволенню.

Щодо не виплати позивачу матеріальної допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за період 2023-2024 року, представник відповідача зазначає, що надання поліцейським матеріальної допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, відбувається за волевиявленням поліцейського у вигляді подачі рапорту у розмірі, визначеному керівником. Більше того, така виплата не має постійний характер, є одноразовою та правом керівника на відповідне надання або не надання.

Враховуючи лист БПОП (стрілецький) ГУНП в Одеській області № 7-2025 від 01.01.2025 та лист СПД № 1 ВнП № 4 ОРУП № 2 Головного управління від № 61.5.1/5564 від 31.12.2024, ОСОБА_1 не звертався за час проходження служби в БПОП (стрілецький) та в СПД № 1 ВнП № 4 ОРУП № 2 Головного управління до керівництва з рапортами, що ОСОБА_1 потребує матеріальної допомоги, як на оздоровлення так і на вирішення соціально-побутових питань.

Тому, виплата не могла бути, оскільки позивач не ініціював таке питання у 2023 - 2024 році, чим не дотримався вимог наказу МВС України № 260 від 06.04.2016 року в частині написання та подачі рапорту керівнику.

Стосовно доводів позивача щодо відсутності прогулу на 20.07.2024 року, представник відповідача зазначає, що у відповідності до роз`яснень Міністерства охорони здоров`я, які опубліковані на єдиному веб-порталі органів виконавчої влади України - Урядовий портал, кожна людина для того, щоб отримати послуги з реабілітації в обов`язковому порядку має отримати електронне направлення. Таке направлення надає сімейний або лікуючий лікар. Отже, позивач не надав до суду, жодних доказів того, що він проходив реабілітацію в установленому Законом порядку.

Тому, думки позивача (аркуш 4 абзац 2 позовної заяви) про те, що у довідці № 4 КНП МЛ № 5 ОМР від 19.07.2024 року, зазначено, що «направляється на реабілітацію», і це нібито є підставою для не виходу на службу з 20.07.2024 року після закінчення лікування та терміну тимчасової непрацездатності, є хибними.

Також представник відповідача звертає увагу, що як вбачається з пояснень колишнього керівника позивача, ОСОБА_3 , перебуваючи на посаді в СПД № 1 ВнП № 4 ОРУП № 2 Головного управління у 2024 році ОСОБА_1 , жодного дня на службі не перебував, керівництво про місце, діагноз та орієнтовний час лікування також не доповідав. ОСОБА_3 , зазначив, що позивача було ознайомлено із вимогами наказів НПУ № 568 від 09.08.2022 та наказом ГУНП в Одеській області № 1000 від 24.04.2023 року, проте ОСОБА_1 , відмовився від підпису у відповідних бланках. В інші дні, коли складались відомості про ознайомлення, ОСОБА_1 перебував на лікарняному.

З наведених підстав представник відповідача просить відмовити у задоволенні позову.

До відзиву на позовну заяву додано належним чином засвідчені копії матеріалів службового розслідування.

Своєю чергою до суду 13 січня 2025 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої представник наполягав на задоволенні позовних вимог, зокрема, посилаючись на те, що як вбачається з відомості ознайомлення з наказом ГУНП в Одеській області №1000 від 24.04.2023 «Про затвердження Правил внутрішнього (трудового) розпорядку ГУНП в Одеській області» - ознайомлення з вказаними правилами працівників Відповідача проводилося «під розпис», а Позивач (так само, як і низка інших працівників Відповідача) не був ознайомлений з вказаними правилами через перебування на лікарняному, його підпис про ознайомлення в графі «підпис» відсутній, мається відмітка «лікарн».

Також представник позивача просить звернути увагу, що відповідно до Довідки №4 від 19.07.2024р., виданої Комунальним некомерційним підприємством «Міська лікарня №5» Одеської міської ради Позивач знаходився на стаціонарному лікуванні у вказаній установі з 01 липня 2024 року по 19 липня 2024 року, та 19 липня 2024 року у статусі «непрацездатний» був «направлений на реабілітацію».

Згідно з Виписки із медичної карти стаціонарного хворого №3206/142, складеної Комунальним некомерційним підприємством «Міська лікарня №8» Одеської міської ради Позивача було госпіталізовано 22 липня 2024 року та виписано 09 серпня 2024 року.

Як відомо Позивачу, він 19 липня 2024 року звернувся згідно з електронного направлення на госпіталізацію до Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги №5».

Також до суду 28 січня 2025 року представник позивача подав додаткові пояснення у справі та докази по справі.

Своєю чергою, до суду 29 січня 2025 року від представника відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, відповідно до якої представник наполягав на відмові у задоволенні позову, зокрема зазначивши, що 28.01.2025 року сторона позивача надає до суду додаткові пояснення у справі з додатками, серед яких наявний лист КНП «Міська лікарня № 8» Одеської міської ради від 16.01.2025 року № 01.01-22/49.

З цього листа вбачається, що в.о. директора установи повідомив, про те, що 19.07.2024 року, тобто в останній день лікування в КНП МЛ № 5 ОМР (перебування в стадії непрацездатності) ОСОБА_1 , о 12:50 отримав направлення на госпіталізацію для отримання стаціонарного реабілітаційного лікування з 22.07.2024 року, що з даної інформації вбачається, що прогул ОСОБА_1 , 20.07.2024 року в котре підтверджено.

Так, відповідно до довідки № 4 КНП МЛ № 5 ОМР від 19.07.2024 року, в якій зазначено, що позивач знаходився на лікуванні в даній установі з 01.07.2024 року по 19.07.2024 року. Останній день лікування 19.07.2024 року. З 20.07.2024 року позивач зобов`язаний був з`явитись на службу. Оскільки на реабілітацію його направлено з 22.07.2024 року, що підтверджується листом КНП «Міська лікарня № 8», та підтверджується випискою із медичної картки стаціонарного хворого № 3206/142, в якій зазначено, що ОСОБА_1 госпіталізований 22.07.2024 року.

Жодного документа, який би підтверджував непрацездатність ОСОБА_1 , 20.07.2024 року сторона позивача не надає.

Тим більше така інформація також відсутня згідно з відомостей порталу portal.pfu.gov.ua, оскільки жодною медичною установою листок непрацездатності ОСОБА_1 , на 20.07.2024 року не формувався.

Ухвалою від 24 лютого 2025 року відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про залишення позову без розгляду.

До суду 24 березня 2025 року від представника відповідача надійшли додаткові пояснення по справі із доказами по справі.

Також до суду 02 квітня 2025 року надійшли додаткові пояснення по справі від представника позивача із доказами по справі, в яких він зазначає, що грошове забезпечення Позивача за один календарний день складає: 23 146.78 : 30 = 771.559 гривень, а отже сума компенсації за невикористані 144 доби відпусток складає щонайменше: 23 146.78 гривень : 30 днів х 144 = 111 104 гривні 54 копійки.

Натомість, із розрахункового листа Відповідача за листопада 2024 року вбачається, що розмір компенсації за один календарний день невикористаної щорічної основної оплачуваної відпустки складає, на думку Відповідача, лише 203.93 грн. Вказана сума обчислена шляхом поділу суми компенсації за дні невикористаної щорічної основної оплачуваної відпустки у відповідний календарний рік на кількість днів невикористаної щорічної основної оплачуваної відпустки у цьому році (згідно даних вказаного вище розрахункового листа). З огляду на викладене, Відповідач незаконно виплатив Позивачу при звільненні суму компенсації за дні невикористаної щорічної основної оплачуваної відпустки у 2019-2024 роки у меншому розмірі, ніж передбачено законом, а саме - 12 337.14 гривень, замість 111 104.54 гривень.

До матеріалів службового розслідування Відповідачем надано Довідку про доходи Позивача від 30.12.2024р., згідно з якої «середньоденне грошове забезпечення складає 758.91 грн», що вже значно перевищує суму в розмірі 203.93 грн, яка фактично була взята до розрахунку при проведенні виплати у розмірі 12 337.14 грн. Вказана у Довідці сума в розмірі 758.91 грн також є заниженою, оскільки вона була обчислена шляхом складання нарахованого грошового забезпечення Позивача за два місяці (серпень та вересень 2024) та ділення цієї суми на «кількість робочих днів згідно графіка роботи», а саме - на 61 день. Натомість, як зазначено згідно до абзацу 10 пункту 8 Розділу ІІІ Наказу Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 №260 «Про затвердження Порядку та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських» - одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів.» (а не на кількість «робочих днів»). З огляду на це, вірним є наступний розрахунок суми компенсації за дні невикористаної щорічної основної оплачуваної відпустки у 2019-2024 роки: 23 146.78 (нараховане грошове забезпечення за місяць) х 2 (кількість місяців, що береться до розрахунку) : 60 (30 календарних днів у місяці х кількість місяців) х 144 (кількість днів для виплати компенсації) = 111 104.54 грн.

Також представник позивача звернув увагу, що відповідачем не надано докази ознайомлення позивача із наказом № 1000.

Своєю чергою до суду 16 квітня 2025 року від представника відповідача надійшли заперечення на вказані додаткові пояснення позивача, в яких представник відповідача пояснив, що 29.10.2024 ОСОБА_1 нараховано та сплачено грошове забезпечення за жовтень 2024 року в межах планових рекомендованих граничних розмірів витрат на грошове забезпечення за відповідною посадою.

07.11.2024 до УФЗБО ГУНП в Одеській області надійшов наказ від 31.10.2024 № 1763 о/с про звільнення зі служби в поліції за пунктом 6 частини першої статті 77 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) лейтенанта поліції ОСОБА_1 , інспектора взводу № 2 роти № 3 батальйону поліції особливого призначення (стрілецький) Головного управління Національної поліції в Одеській області з 31 жовтня 2024 року, установивши щомісячну премію за жовтень 2024 року в розмірі 0 %. Так як в жовтні 2024 року ОСОБА_1 нараховане та сплачене грошове забезпечення з урахуванням премії в розмірі 17028,78 гривень, а потрібно було відповідно до наказу ГУНП в Одеській області від 31.10.2024 № 1763 о/с премію в розмірі 0%, то розмір премії за жовтень місяць 2024 року, яка нарахована та виплачена в жовтні у сумі 17028,78 грн, утримано в листопаді місяці 2024 року.

Отже, розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 за жовтень 2024 року становить 6248,20 грн

Індексація грошового забезпечення не являється постійною складовою грошового забезпечення, тому в розрахунок компенсації за невикористану відпустку сума індексації не входить в розмір місячного грошового забезпечення для розрахунку компенсації за невикористану відпустку, що становить за жовтень 2024 року в сумі 6118,00 грн. (6248,20-130,20= 6118,00).

Відповідно до положень абзацу 10 пункту 8 розділу ІІІ Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських, який затверджений наказом МВС України № 260 від 06.04.2016 року (далі - Порядку) встановлено, що виплата грошової компенсації за невикористану відпустку проводиться, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого поліцейський має, відповідно до законодавства, на день звільнення зі служби.

Тому, представник відповідача звертає увагу, що розрахунки грошової компенсації за невикористані дні відпустки є правильними.

Ухвалою від 23 липня 2025 року задоволено клопотання представника позивача та витребувано від відповідача належним чином засвідчені копії витягу з наказу ГУНП в Одеській області про відрядження позивача від 12.07.2023 № 1732/ДСК та від 07.09.2023 року № 2292/ДСК для огляду у судовому засіданні.

Ухвалою, що занесено до протоколу підготовчого засідання від 23.07.2025 року закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті.

До суду 28.08.2025 року від представника відповідача надійшли належним чином засвідчені копії витягу з наказу ГУНП в Одеській області про відрядження позивача від 12.07.2023 № 1732/ДСК та від 07.09.2023 року № 2292/ДСК.

На судовому засіданні від 28.08.2025 року заслухані вступні слова представників сторін.

Ухвалою, що занесено до протоколу судового засідання від 28.08.2025 року викликано для допиту в якості свідка ОСОБА_4 та запропоновано позивачу надати покази як свідок.

До суду 14.10.2025 року від представника відповідача надано інформацію щодо лікарняних позивача за обліками Порталу електронних послуг Пенсійного фонду України.

Свідок ОСОБА_4 не з`явився на судове засідання, у зв`язку з цим, ухвалою, що занесено до протоколу судового засідання від 17.12.2025 року продовжено розгляд справи на підставі наявних у справі матеріалів та ухвалою, що занесено до протоколу судового засідання продовжено розгляд справи у письмовому провадженні.

До суду 26 грудня 2025 року від представника позивача надійшла заява про доручення доказів у справі.

Своєю чергою до суду 01 січня 2026 року від представника відповідача надійшло заперечення на заяву позивача про залучення до справі доказів.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши вступні слова сторін по справі, дослідивши наявні в матеріалах справи обставини та докази на їх підтвердження, відеозаписи, судом встановлено такі факти та обставини.

Сторонами не заперечується, що позивач проходив службу в поліції на посаді інспектора взводу № 2 роти № 3 Головного управління Національної поліції в Одеській області.

Суд встановив, що 17.09.2024 року за вх. № 9707 на адресу начальника ГУНП в Одеській області надійшла доповідна записка командира БПОП (С) ГУНП в області від 13.09.2024 року вих. № 35/486 про можливе порушення дисципліни поліцейськими, у тому числі лейтенантом поліції ОСОБА_1 .

Наказом ГУНП в Одеській області № 2432 від 19.09.2024 року призначено службове розслідування та затверджено склад дисциплінарної комісії.

Наказом начальника ГУНП в Одеській області № 2540 від 02.10.2024 року продовжено строк службового розслідування.

Під час проведення службового розслідування, члени дисциплінарної комісії, опитали керівника позивача - ОСОБА_2 , який повідомив, що ОСОБА_1 , безпідставно не прибув на службу 20.07.2024 року, про причини не виходу його та інше керівництво не повідомив, та не вжив жодних заходів щодо повідомлення керівництва БПОП (С) про медичний заклад де саме він проходив лікування, приблизний термін лікування.

За результатами службового розслідування складено висновок службового розслідування від 11.10.2024 року за результатами відомостей, викладених у доповідній записці командира БПОП (С) ГУНП в Одеській області капітана поліції Д.Лапіна від 13.09.2024 № 35/486.

У висновку зазначено, що в ході перевірки встановлено, що лейтенант поліції ОСОБА_1 призначений наказом ГУНП в області від 25.06.2024 № 949 о/с на посаду інспектора взводу № 2 роти № 3 БПОП (С) ГУНП в області, до виконання обов`язків не приступив у зв`язку з тим, що перебуває на лікарняному в період з 01.07.2024 року по теперішній час.

В той же час перевіркою встановлено, що лейтенант поліції ОСОБА_1 на лікарняному не перебував у період з 20.07.2024 року по 21.07.2024 року.

Встановлено, що вищезазначені працівники не повідомляли керівництво у письмовій формі (рапортом), засобами телефонного чи іншого зв`язку або іншим доступним способом про причини відсутності на роботі, зокрема про медичний заклад, де проходять лікування, приблизний термін лікування.

Позивач не надав пояснення в ході службового розслідування.

Під час службового розслідування було встановлено наявність дисциплінарного проступку в діяннях лейтенанта поліції ОСОБА_1 , що виразилося в особистій недисциплінованості, умисному недотриманні законів та інших нормативно-правових актів, які регламентують діяльність поліції, порушені Присяги працівника поліції, особистого зобов`язання з гідністю нести високе звання поліцейського, не інформуванні керівництва БПОП (С) ГУНП в області у письмовій формі (рапортом) про медичний заклад, де проходить лікування, приблизний термін лікування, а також про причини своєї відсутності на роботі 20.07.2024 року.

Відповідно до п. 4 висновку службового розслідування дисциплінарна комісія дійшла висновку, що за грубе порушення службової дисципліни, вимог пп.1,2,4,5,13 ч. 3 ст.1, ч. 5 ст. 15 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, пп. 1,2 ч. 1 ст. 18, ч. 1 ст. 64 ЗУ «Про Національну поліцію», п. 4.1. Розділу 4 Правил внутрішнього службового (трудового) розпорядку ГУНП в області, затверджених наказом ГУНП в області від 24.04.2023 № 1000, що виразилося у невжитті заходів щодо повідомлення керівництва БПОП (С) ГУНП в області у письмовій формі (рапортом), засобами телефонного чи іншого зв`язку або іншим доступним способом про медичний заклад, де проходить лікування, приблизний термін лікування, а також безпідставній відсутності на службі 20.07.2024 до позивача запропоновано застосувати дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Пунктом 2 наказу ГУНП в Одеській області від 17.10.2024 року № 2664 «Про заходи дисциплінарного впливу» за грубе порушення службової дисципліни, вимог пп.1,24,5,13 ч. 3 ст.1, ч. 5 ст. 15 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, пп. 1,2 ч. 1 ст. 18, ч. 1 ст. 64 ЗУ «Про Національну поліцію», п. 4.1. Розділу 4 Правил внутрішнього службового (трудового) розпорядку ГУНП в області, затверджених наказом ГУНП в області від 24.04.2023 № 1000, що виразилося у невжитті заходів щодо повідомлення керівництва БПОП (С) ГУНП в області у письмовій формі (рапортом), засобами телефонного чи іншого зв`язку або іншим доступним способом про медичний заклад, де проходить лікування, приблизний термін лікування, а також безпідставній відсутності на службі 20.07.2024 до позивача застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Відповідно до наказу ГУНП в Одеській області від 31.10.2024 року № 1763 о/с позивача звільнено зі служби в поліції за п. 6 ч. 1 ст. 77 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільненні зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України), з 31.10.2024 року, установивши щомісячну премію за жовтень 2024 року в розмірі 0 %, виплатити грошову компенсацію за:

23 доби невикористаної щорічної основної оплачуваної відпустки за 2019 рік;

20 діб невикористаної щорічної основної оплачуваної відпустки за 2020 рік;

30 діб невикористаної щорічної основної оплачуваної відпустки за 2021 рік;

16 діб невикористаної щорічної основної оплачуваної відпустки за 2022 рік;

30 діб невикористаної щорічної основної оплачуваної відпустки за 2023 рік;

25 діб невикористаної щорічної основної оплачуваної відпустки за період роботи з 01 січня 2024 року до дня звільнення (а.с. 55, т.1).

Судом досліджена довідка № 4 від 19.07.2024 року, виданої КНП «Міська лікарня № 5», відповідно до якої позивач знаходився на стаціонарному лікуванні з 01.07.2024 року по 19.07.2024 року та 19.07.2024 року у статусі «непрацездатний» «направляється на реабілітацію» (а.с. 21, т.1).

Згідно з виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 3206/142, складеної КНП «Міська лікарня № 8» позивача було госпіталізовано 22.07.2024 року та виписано 09.08.2024 року.

Також відповідно до довідки ДУ «ТМО МВС України по Одеській області» № 5009 від 20.09.2024 позивач перебував у стаціонарі вказаної медичної установи з 09.09.2024 року по 20.09.2024 року, та відповідно до довідки № 26 від 11.10.2024 року позивача було звільнено від служби з 11.10.2024 року по 08.11.2024 року, відповідно до довідки № 29 від 08.11.2024 року - звільнено від служби з 09.11.2024 року по 15.11.2024 року.

Також судом досліджена надане позивачем листування у меседжері.

Судом досліджено наказ Головного управління НП в Одеській області від 24.04.2023 року № 1000 «Про затвердження Правил внутрішнього (трудового) розпорядку ГУНП В Одеській області».

Відповідно до листа від 31.12.2024 року № 61.5.1/5564 сектору поліцейської діяльності № 1 відділу поліції № 4 Одеського районного управління поліції № 2 в період служби з 2023-2024 роках в СПД № 1 ВП № 4 Одеського районного управління поліції № 2 ГУНП в Одеській області з рапортами про надання матеріальної допомоги для оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань позивач не звертався (а.с. 115,т.1).

Також судом досліджено довідки про складові грошового забезпечення за період з січня 2023 року по грудень 2023 року, з січня 2024 року по жовтень 20204 року.

Не погодившись із застосованим до позивача дисциплінарним стягненням позивач звернувся до суду із цим позовом.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги належать задоволенню частково, з огляду на таке.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України, врегульовано Законом України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 року №580-VIII (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, далі - Закон №580-VIII).

Згідно з пунктами 1, 2 частини першої статті 18 Закону №580-VIII поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

У разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом (частина перша та друга статті 19 Закону №580-VIII).

Сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження визначає Дисциплінарний статут Національної поліції України, затверджений Законом України від 15.03.2018 року №2337-VIII (далі, - Дисциплінарний статут).

Службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників (частина перша статті 1 Дисциплінарного статуту).

Згідно з статті 12 Дисциплінарного статуту дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Відповідно до статті 13 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

Відповідно до статті 14 Дисциплінарного статуту, службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Службове розслідування проводиться на засадах неупередженості та рівності всіх поліцейських перед законом незалежно від займаної посади, спеціального звання, наявних у них державних нагород та заслуг перед державою.

Службове розслідування проводиться та має бути завершено не пізніше одного місяця з дня його призначення керівником. У разі потреби за вмотивованим письмовим рапортом (доповідною запискою) голови дисциплінарної комісії, утвореної для проведення службового розслідування, його строк може бути продовжений наказом керівника, який призначив службове розслідування, або його прямим керівником, але не більш як на один місяць. При цьому загальний строк проведення службового розслідування не може перевищувати 60 календарних днів (частина перша та друга статті 16 Дисциплінарного статуту).

Порядок застосування дисциплінарних стягнень визначено статтею 19 Дисциплінарного статуту.

Так, у висновку за результатами службового розслідування зазначаються: 1) дата і місце складання висновку, прізвище та ініціали, посада і місце служби членів дисциплінарної комісії, що проводила службове розслідування; 2) підстава для призначення службового розслідування; 3) обставини справи, зокрема обставини вчинення поліцейським дисциплінарного проступку; 4) пояснення поліцейського щодо обставин справи; 5) пояснення інших осіб, яким відомі обставини справи; 6) пояснення безпосереднього керівника поліцейського щодо обставин справи; 7) документи та матеріали, що підтверджують та/або спростовують факт вчинення дисциплінарного проступку; 8) відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; 9) причини та умови, що призвели до вчинення проступку, вжиті або запропоновані заходи для їх усунення, обставини, що знімають з поліцейського звинувачення; 10) висновок щодо наявності або відсутності у діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону; 11) вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського у разі наявності в його діянні дисциплінарного проступку.

Висновок підписується всіма членами дисциплінарної комісії, що проводила розслідування. Члени дисциплінарної комісії мають право на окрему думку, що викладається письмово і додається до висновку.

Під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Обставинами, що пом`якшують відповідальність поліцейського, є: 1) усвідомлення та визнання своєї провини у вчиненні дисциплінарного проступку; 2) попередня бездоганна поведінка; 3) високі показники виконання повноважень, наявність заохочень та державних нагород; 4) вжиття заходів щодо запобігання, відвернення або усунення негативних наслідків, які настали або можуть настати внаслідок вчинення дисциплінарного проступку, добровільне відшкодування завданої шкоди; 5) вчинення проступку під впливом погрози, примусу або через службову чи іншу залежність; 6) вчинення проступку внаслідок неправомірних дій керівника.

Для цілей застосування конкретного виду дисциплінарного стягнення можуть враховуватися й інші, не зазначені у частині четвертій цієї статті, обставини, що пом`якшують відповідальність поліцейського.

Обставинами, що обтяжують відповідальність поліцейського, є: 1) вчинення дисциплінарного проступку у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння; 2) вчинення дисциплінарного проступку повторно до зняття в установленому порядку попереднього стягнення; 3) вчинення дисциплінарного проступку умисно на ґрунті особистої неприязні до іншого поліцейського, службовця, у тому числі керівника, чи помсти за дії чи рішення стосовно нього; 4) настання тяжких наслідків, у тому числі збитків, завданих вчиненням дисциплінарного проступку; 5) вчинення дисциплінарного проступку на ґрунті ідеологічної, релігійної, расової, етнічної, гендерної чи іншої нетерпимості.

У разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.

Під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

За кожен дисциплінарний проступок не може застосовуватися більше одного дисциплінарного стягнення. Якщо поліцейський вчинив кілька дисциплінарних проступків, стягнення застосовується за сукупністю вчинених дисциплінарних проступків та враховується під час визначення виду дисциплінарного стягнення.

У разі вчинення дисциплінарного проступку кількома поліцейськими дисциплінарне стягнення застосовується до кожного окремо.

У разі притягнення до дисциплінарної відповідальності поліцейського, який має дисциплінарне стягнення і вчинив дисциплінарний проступок, дисциплінарне стягнення, що застосовується, повинно бути суворішим, ніж попереднє.

У разі повторного вчинення поліцейським незначного проступку з урахуванням його сумлінного ставлення до виконання обов`язків за посадою або нетривалого перебування на посаді (до трьох місяців) керівник може обмежитися раніше застосованим до такого поліцейського дисциплінарним стягненням.

Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України затверджений наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2018 року №893 (далі - Порядок № 893).

Згідно з розділом VI Порядку №893, зібрані під час проведення службового розслідування матеріали та підготовлені дисциплінарною комісією документи формуються нею у справу.

Підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин. Висновок службового розслідування готує і підписує дисциплінарна комісія.

У вступній частині висновку службового розслідування викладаються такі відомості: дата і місце складання висновку службового розслідування, прізвище та ініціали, посада і місце служби (роботи) голови (заступника голови) та членів дисциплінарної комісії, що проводила службове розслідування; підстава для проведення службового розслідування; форма розгляду справи дисциплінарною комісією (відкрите засідання чи письмове провадження).

У разі залучення до проведення службового розслідування фахівців та представника поліцейського також зазначаються їх прізвища, ініціали та статуси у службовому розслідуванні.

В описовій частині висновку службового розслідування викладаються відомості, встановлені під час проведення службового розслідування: обставини справи, зокрема обставини вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, час, місце, спосіб, мотив учинення дисциплінарного проступку, його наслідки (їх тяжкість), що настали у зв`язку з цим; посада, звання, прізвище, ім`я, по батькові, персональні дані (дата і місце народження, освіта, період служби в поліції і на займаній посаді - із дотриманням вимог Закону України Про захист персональних даних), відомості, що характеризують поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; пояснення поліцейського щодо обставин справи, а в разі відмови від надання такого пояснення - інформація про засвідчення цього факту відповідним актом про відмову надати пояснення чи поштове повідомлення про вручення або про відмову від отримання виклику для надання пояснень чи повернення поштового відправлення з позначкою про невручення; пояснення безпосереднього керівника поліцейського щодо обставин справи; пояснення інших осіб, яким відомі обставини справи; документи та матеріали, що підтверджують та (або) спростовують факт учинення дисциплінарного проступку; обставини, що обтяжують або пом`якшують відповідальність поліцейського, визначені статтею 19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України; причини та умови, що призвели до вчинення виявленого дисциплінарного проступку, обставини, що знімають із поліцейського звинувачення.

В описовій частині зазначаються також відомості про залучення фахівців та результати їх участі в службовому розслідуванні.

У резолютивній частині висновку службового розслідування дисциплінарною комісією зазначаються: висновок щодо наявності або відсутності в діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону, іншого нормативно-правового чи організаційно-розпорядчого акта, наказу керівника, який було порушено.

У разі неможливості встановлення за результатами службового розслідування факту наявності/відсутності в діях (бездіяльності) поліцейського складу дисциплінарного проступку внаслідок неможливості отримання доступу до необхідних документів такі обставини розцінюються на користь поліцейського, стосовно якого призначено службове розслідування; вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського в разі наявності в його діянні ознак дисциплінарного проступку; відомості про списання чи відновлення використаних, пошкоджених або втрачених матеріальних цінностей, зброї, боєприпасів, службових документів, а також про надсилання матеріалів службового розслідування до відповідних органів для прийняття рішення згідно із законодавством запропоновані заходи, спрямовані на усунення виявлених під час службового розслідування недоліків, причин та умов виникнення обставин, які стали підставою для призначення службового розслідування.

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що підставою для притягнення особи до дисциплінарної відповідальності є дисциплінарний проступок, сутність якого полягає у невиконанні чи неналежному виконанні службової дисципліни та означає недотримання Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів, інших нормативно-правових актів та Присяги.

Отже, підставою для накладення дисциплінарного стягнення є виключно фактичні дані, що свідчать про реальну наявність у діях поліцейського ознак дисциплінарного проступку, зокрема протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ним і дією (бездіяльністю) порушника дисципліни.

Обставини, як і причини та умови, що їх зумовили, а також ступінь вини поліцейського, з`ясовуються під час службового розслідування, за наслідками якого начальник вирішує питання щодо наявності чи відсутності у діянні поліцейського складу дисциплінарного проступку, та, відповідно, вирішує питання щодо наявності чи відсутності підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, обґрунтовуючи при цьому своє рішення у відповідному наказі, у тому числі в частині обрання виду стягнення.

Вирішуючи спір, суд враховує, що обставини подій, що стали підставою для призначення службового розслідування, мають бути підтверджені й оцінені в сукупності з іншими зібраними під час службового розслідування доказами.

Стосовно правової оцінки правильності та обґрунтованості рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності, то така повинна фокусуватися насамперед на такому: - чи прийнято рішення у межах повноважень, у порядку та спосіб, встановлені Конституцією та законами України; - чи дійсно у діянні особи є склад дисциплінарного порушення; - чи є встановлені законом підстави для застосування дисциплінарного стягнення; - чи є застосований вид стягнення пропорційним (співмірним) із учиненим діянням.

Аналогічні висновки неодноразово висловлювались Верховним Судом у своїх рішеннях та, зокрема, у постанові від 06 лютого 2020 року у справі № 826/1916/17.

Повертаючись до обставин у цій справі, суд зазначає, що підставою притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та застосування до нього дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з поліції стало грубе порушення службової дисципліни, вимог пп.1,2,4,5,13 ч. 3 ст.1, ч. 5 ст. 15 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, пп. 1,2 ч. 1 ст. 18, ч. 1 ст. 64 ЗУ «Про Національну поліцію», п. 4.1. Розділу 4 Правил внутрішнього службового (трудового) розпорядку ГУНП в області, затверджених наказом ГУНП в області від 24.04.2023 № 1000, що виразилося у невжитті заходів щодо повідомлення керівництва БПОП (С) ГУНП в області у письмовій формі (рапортом), засобами телефонного чи іншого зв`язку або іншим доступним способом про медичний заклад, де проходить лікування, приблизний термін лікування, а також безпідставній відсутності на службі 20.07.2024.

Своєю чергою позивач зазначає, що ним не було допущено порушень правил трудової дисципліни, він повідомляв керівництво про те, що він перебуває на лікарняному, із наказом ГУНП в області від 24.04.2023 № 1000, він не ознайомлений, та відповідно до довідки № 4 від 19.07.2024 року, виданої КНП «Міська лікарня № 5», відповідно до якої позивач знаходився на стаціонарному лікуванні з 01.07.2024 року по 19.07.2024 року та 19.07.2024 року у статусі «непрацездатний» «направляється на реабілітацію» (а.с. 21, т.1).

Крім того, 19 липня 2024 року позивач звернувся згідно з електронного направлення на госпіталізацію до Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги №5» та згідно з Виписки із медичної карти стаціонарного хворого №3206/142, складеної Комунальним некомерційним підприємством «Міська лікарня №8» Одеської міської ради Позивача було госпіталізовано 22 липня 2024 року та виписано 09 серпня 2024 року.

Надаючи оцінку доводам та запереченням сторін, суд виходить із застосування норм права таким чином.

Відповідно до п. 4.1. Розділу 4 Правил внутрішнього службового (трудового) розпорядку ГУНП в області, затверджених наказом ГУНП в області від 24.04.2023 № 1000, у разі відсутності на роботі працівник поліції невідкладно (але не пізніше однієї години) повідомляє свого безпосереднього керівника у письмовій формі (рапортом), засобами електронного чи телефонного зв`язку або іншим доступним способом про причини відсутності на роботі, зокрема про медичний заклад, де проходить лікування, приблизний термін лікування.

Так, матеріалами службового розслідування встановлено, що лейтенант поліції ОСОБА_1 призначений наказом ГУНП в області від 25.06.2024 № 949 о/с на посаду інспектора взводу № 2 роти № 3 БПОП (С) ГУНП в області, до виконання обов`язків не приступив у зв`язку з тим, що перебував на лікарняному в період з 01.07.2024 року по дату проведення службового розслідування, що не заперечується позивачем.

Відповідачем ставиться в провину позивачу те, що в порушення п. 4.1. Розділу 4 Правил внутрішнього службового (трудового) розпорядку ГУНП в області, затверджених наказом ГУНП в області від 24.04.2023 № 1000, позивач не повідомив 01 липня 2024 року свого безпосереднього керівника - командира роти № 3 БПОП (С) ГУНП в області про причини відсутності на роботі, зокрема про медичний заклад, де проходить лікування, приблизний термін лікування.

Суд встановив, що під час проведення службового розслідування, члени дисциплінарної комісії, опитали керівника позивача - ОСОБА_2 , який пояснив, що перебуває у займаній посаді - командира роти № 3 БПОП (С) ГУНП в області від 28.06.2024 року відповідно до наказу ГУНП в області № 983 о/с, в той же час на посаду інспектора взводу № 2 роти № 3 БПОП (С) ГУНП в області призначено лейтенанта поліції ОСОБА_1 . В період з часу з 01.07.2024 року по т.ч. вказаний співробітник перебуває на лікарняному. Щодо перебування на лікарняному ОСОБА_1 в період часу з 20.07.2024 по 21.07.2024 не відомо, на службі був відсутній.

Своєю чергою позивач наполягає на тому, що він повідомляв своє керівництво про перебування на лікарняному, надавши роздруківки з месенджеру.

Водночас представник відповідача зазначає, що з роздруківок, які надав ОСОБА_1 , наприклад з особою, яка названа «ІНФОРМАЦІЯ_2» не вбачається дата листування, з тексту переписки зрозуміло, що обговорюється період з 22.08.2024 року, хоча позивач лікується з 01.07.2024 року. Перша дата такого листування датується « 22 авг» і остання « 30 авг». Із переписки не вбачається дотримання вимог п. 4.1 правил, інформація надається не в повному об`ємі. Листування з іншими особами також ведеться не з початку лікування (01.07.2024 року), найраніше датоване « 18июля». Більше того, всі зазначені особи не є безпосереднім керівництвом ОСОБА_1 .

Оцінивши описані вище докази сторін, суд погоджується з доводами відповідача, що позивачем не надано докази повідомлення його безпосереднього керівника ОСОБА_2 про початок лікування, медичний заклад лікування та термін лікування саме 01 липня 2024 року, у перший день відсутності на роботі.

Тому, суд доходить висновку, що позивачем було порушено вимоги п. 4.1. Розділу 4 Правил внутрішнього службового (трудового) розпорядку ГУНП в області, затверджених наказом ГУНП в області від 24.04.2023 № 1000,

Щодо відсутності лейтенанта поліції ОСОБА_1 на робочому місці 20 липня 2024 року та не перебування на лікарняному у період з 20.07.2024 року по 21.07.2024 року, суд зазначає таке.

Згідно з п. 3.2. Розділу 3 Правил внутрішнього службового (трудового) розпорядку ГУНП в області, затверджених наказом ГУНП в області від 24.04.2023 № 1000, у зв`язку зі службовою (трудовою) необхідністю, зумовленою специфікою та особливостями діяльності поліції, письмовим наказом керівника може встановлюватися інший режим роботи відповідно до законодавства з обов`язковим затвердженням графіків несення служби (чергувань, роботи тощо).

У разі встановлення шестиденного робочого тижня, тривалість роботи у п`ятницю - з 09:00 до 18:15, а в суботу - з 09:00 до 17:00.

Як зазначив відповідач, для посади інспектора взводу № 2 роти № 3 БПОП (С) ГУНП в області, яку займав позивач, встановлено шестиденний робочий тиждень.

Таким чином, 20 липня 2024 року було робочим днем для позивача.

Водночас представник позивача зазначає, що позивач не був ознайомлений із наказом ГУНП в області від 24.04.2023 № 1000.

Так, відповідно до відомості про ознайомлення з наказом ГУНП в області від 24.04.2023 № 1000 напроти прізвища позивача зазначено «лікарн».

Надаючи оцінку вказаним доказам, суд виходить з того, що відповідно до п. 3 розділу І дисциплінарного статуту службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію", зобов`язує поліцейського, зокрема: 2) знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 91 Закону України "Про Національну поліцію" особливий характер служби в поліції містить такі спеціальні умови для певних категорій поліцейських:

1) службу у святкові та вихідні дні;

2) службу позмінно;

3) службу з нерівномірним графіком;

4) службу в нічний час.

Розподіл службового часу поліцейських визначається розпорядком дня, який затверджує керівник відповідного органу (закладу, установи) поліції.

За таких обставин, суд доходить висновку, що знати свої посадові (функціональні) обов`язки, до складу яких також входить й розпорядок робочого дня та робочого тижня, є обов`язком позивача.

Тому наведені доводи позивача є хибними та відхиляються судом.

Щодо доводів позивача, що відповідно до довідки № 4 від 19.07.2024 року, виданої КНП «Міська лікарня № 5», позивач знаходився на стаціонарному лікуванні з 01.07.2024 року по 19.07.2024 року та 19.07.2024 року у статусі «непрацездатний» «направляється на реабілітацію» (а.с. 21, т.1), та 19 липня 2024 року позивач звернувся згідно з електронного направлення на госпіталізацію до Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги №5», а тому, позивач правомірно не вийшов на службу 20 липня 2024 року, суд зазначає таке.

Так, відповідно до довідки № 4 від 19.07.2024 року, виданої КНП «Міська лікарня № 5» станом на 19.07.2024 року позивач був у статусі «непрацездатний» «направляється на реабілітацію» (а.с. 21, т.1).

Разом з цим, на реабілітацію позивача направлено з 22.07.2024 року, що підтверджується листом КНП «Міська лікарня № 8», та випискою із медичної картки стаціонарного хворого № 3206/142, в якій зазначено, що ОСОБА_1 госпіталізований 22.07.2024 року.

Таким чином, суд доходить висновку, що суду не надано документу, який би підтверджував непрацездатність ОСОБА_1 20.07.2024 року.

Факт оформлення 19 липня 2024 року електронного направлення позивача на госпіталізацію до Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги №5», доводить намір позивача, але не є датою госпіталізації позивача.

За таких обставин, суд доходить висновку, що відповідачем всебічно розглянуті всі документи та обставини стосовно факту неповідомлення позивачем свого безпосереднього керівника про його перебування на лікарняному негайно у перший день його непрацездатності та відсутності на роботі 20 липня 2024 і не повідомлення про причини відсутності на роботі у цей день, та відповідачем зроблений правильний висновок щодо порушення позивачем трудової дисципліни.

З урахуванням встановлених у справі обставин, суд вважає, обґрунтованими доводи представника ГУНП в Одеській області про те, що вчинений позивачем проступок під час дії воєнного стану на території України, з урахуванням особливостей проходження служби, несумісний з високим званням поліцейського.

Протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції, є дисциплінарним проступком, вчинення якого є підставою для дисциплінарної відповідальності.

Як вже зазначалось судом, підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності є фактичні дані, що свідчать про реальну наявність у діях поліцейського дисциплінарного проступку, зокрема, протиправної поведінки, шкідливих наслідків і причинного зв`язку між ним та дією (бездіяльністю) порушника дисципліни, свідоме допущення настання несприятливих наслідків унаслідок вчинення поліцейським певних дій чи бездіяльності.

З урахуванням викладеного вище, суд вважає, що позивач власними діями порушив Закон України "Про Національну поліцію", Дисциплінарний статут Національної поліції, Присягу на вірність Українському народові.

Щодо застосованого до позивача дисциплінарного стягнення суд зазначає таке.

Як зазначалось вище, порядок застосування дисциплінарних стягнень визначено статтею 19 Дисциплінарного статуту.

Відповідно до ч. 3 ст. 19 Дисциплінарного статуту під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Згідно з п.8 ч.3 ст.1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України «Про Національну поліцію», зобов`язує поліцейського знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку.

Відповідно до статті 1 Закону України від 2 липня 2015 року № 580-VIII "Про Національну поліцію", який набув чинності 07.11.2015 року (далі - Закон № 580-VIII), Національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Частиною першою статті 59 Закону № 580-VIII визначено, що служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Таким чином, працівники поліції мають спеціальний статус, і приймаючи присягу працівника поліції позивач склав присягу "з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов?язки", тим самим взяв на себе підвищені вимоги, які пред?являються до працівників поліції при проходженні служби і яких вони повинні дотримуватися, де за порушення вимог Закону №580-VIII передбачена дисциплінарна відповідальність згідно Дисциплінарного статуту.

Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

Суд вважає, що накладене дисциплінарне стягнення є співмірним із виявленим проступком позивача, та є необхідним засобом підтримання службової дисципліни, а тому відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог про визнання протиправним та скасування наказу Головного управління національної поліції України в Одеській області № 2664 від 17.10.2024 року «Про заходи дисциплінарного впливу» в частині притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та скасування наказу Головного управління НП в Одеській області № 1763 від 31.10.2024 про звільнення позивача зі служби в поліції.

З огляду на те, що суд дійшов висновку про правомірність накладення на позивача дисциплінарного стягнення, суд доходить висновку, що відповідач при прийнятті наказу Головного управління Національної поліції в Одеській області Наказу № 1763 від 31.10.2024 року щодо звільнення позивача зі служби в поліції діяв на підставі, у межах повноважень, та у спосіб передбачений законодавством України.

Тому відсутні правові підстави для задоволення решт позовних вимог про поновлення на роботі позивача та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Щодо позовних вимог: стягнути з Головного управління Національної поліції в Одеській області на користь позивача грошову компенсацію за дні невикористаної щорічної основної оплачуваної відпустки за 2019-2023 року в сумі 144000 грн з урахуванням фактично сплаченої суми та зобов`язати Головне управління Національної поліції в Одеській області нарахувати та виплатити позивачу матеріальну допомогу на оздоровлення та матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань у розмірі визначеному Головним управлінням Національної поліції в Одеській області, суд зазначає таке.

Відповідно до п. 8 розділу ІІІ Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських, затвердженого наказом МВС України від 06.04.2016 № 260 (далі, - Порядок № 260), виплата грошової компенсації за невикористану відпустку проводиться, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого поліцейський має відповідно до законодавства, на день звільнення зі служби.

При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів.

Кількість днів для виплати грошової компенсації за невикористану відпустку вказується в наказі про звільнення. У випадках припинення виплати грошового забезпечення з підстав, зазначених у пункті 8 розділу I цих Порядку та умов, і призупинення виплати грошового забезпечення з підстав, зазначених у пункті 7 цього розділу, виплата компенсації за невикористану відпустку проводиться з розміру грошового забезпечення, яке було встановлено на день припинення (призупинення), крім премії.

При звільнені поліцейського зі служби в поліції розрахунок суми грошового забезпечення, яка підлягає відрахуванню за надмірно нараховану частину щорічної відпустки, здійснюється, виходячи з розміру грошового забезпечення, яке отримав поліцейський за дні щорічної відпустки.

Так, відповідно до наказу ГУНП в Одеській області від 31.10.2024 року № 1763 о/с позивача звільнено зі служби в поліції за п. 6 ч. 1 ст. 77 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільненні зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України), з 31.10.2024 року, установивши щомісячну премію за жовтень 2024 року в розмірі 0 %, виплатити грошову компенсацію за:

23 доби невикористаної щорічної основної оплачуваної відпустки за 2019 рік;

20 діб невикористаної щорічної основної оплачуваної відпустки за 2020 рік;

30 діб невикористаної щорічної основної оплачуваної відпустки за 2021 рік;

16 діб невикористаної щорічної основної оплачуваної відпустки за 2022 рік;

30 діб невикористаної щорічної основної оплачуваної відпустки за 2023 рік;

25 діб невикористаної щорічної основної оплачуваної відпустки за період роботи з 01 січня 2024 року до дня звільнення (а.с. 55, т.1).

Так як в жовтні 2024 року ОСОБА_1 нараховане та сплачене грошове забезпечення з урахуванням премії в розмірі 17028,78 гривень, а потрібно було відповідно до наказу ГУНП в Одеській області від 31.10.2024 № 1763 о/с премію в розмірі 0%, то розмір премії за жовтень місяць 2024 року, яка нарахована та виплачена в жовтні у сумі 17028,78 грн, утримано в листопаді місяці 2024 року.

Отже, розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 за жовтень 2024 року, на яке позивач мав право, становить 6248,20 грн, відповідно, із цього розміру грошового забезпечення має бути обчислена компенсація за невикористані дні відпустки відповідно до п. 8 розділу ІІІ Порядку № 260.

Посилання відповідача на виключення індексації із грошового забезпечення, як розрахункової величини компенсації за невикористані дні відпустки, є помилковими та відхиляються судом, з таких підстав.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 94 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається Кабінетом Міністрів України залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання.

Згідно з ч. 5 ст. 94 Закону України «Про Національну поліцію», грошове забезпечення поліцейських індексується відповідно до закону.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон України від 03.07.1991 № 1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення» (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин, далі - Закон № 1282-ХІІ).

Статтею 2 Закону № 1282-ХІІ визначено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Сукупний аналіз наведених норм права доводять, що індексація входить до складу грошового забезпечення, а отже має бути врахована при обчисленні компенсації за невикористані дні відпустки.

Враховуючи вище викладене, суд доходить висновку, що відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог позивача щодо стягнення з Головного управління Національної поліції в Одеській області на користь позивача грошову компенсацію за дні невикористаної щорічної основної оплачуваної відпустки за 2019-2023 року в сумі 144000 грн з урахуванням фактично сплаченої суми, оскільки на дату звільнення позивач мав право на грошове забезпечення в розмірі 6248,20 грн, із розміру якого має бути обчислена компенсація за невикористані дні відпустки відповідно до п. 8 розділу ІІІ Порядку № 260.

Разом з цим наявні правові підстави для задоволення позовних вимог щодо компенсації за невикористані дні відпусток шляхом визнання протиправними дії Головного управління Національної поліції в Одеській області щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 грошової компенсації за дні невикористаної щорічної основної оплачуваної відпустки за 2019-2023 року, виходячи із грошового забезпечення без урахування індексації грошового забезпечення та зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу грошової компенсації за дні невикористаної щорічної основної оплачуваної відпустки за 2019-2023 року, виходячи із грошового забезпечення 6248,20 грн, з урахуванням індексації грошового забезпечення та з урахуванням здійснених виплат.

Щодо позовних вимог: зобов`язати Головне управління Національної поліції в Одеській області нарахувати та виплатити позивачу матеріальну допомогу на оздоровлення та матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань у розмірі визначеному Головним управлінням Національної поліції в Одеській області, суд зазначає таке.

Так, відповідно до п. 13 розділу ІІ Порядку № 260 поліцейським у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання, один раз на рік може надаватись матеріальна допомога для оздоровлення, розмір якої повинен бути не менше їх посадового окладу та не більше місячного грошового забезпечення, та матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, розмір якої не повинен перевищувати їх місячного грошового забезпечення.

Для визначення максимального розміру матеріальної допомоги для оздоровлення або матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань застосовується місячний розмір грошового забезпечення, нарахованого поліцейському за місяць, що передує місяцю, у якому приймається рішення про таку виплату, з розрахунку посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер) та премії.

Виплата поліцейським матеріальної допомоги для оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань здійснюється на підставі їх рапортів у розмірі, визначеному керівником органу поліції.

Представник відповідача зазначає, що позивачем не було подано рапорту на виплату матеріальної допомоги для оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2024 рік.

Своєю чергою позивачем не надано докази на спростування цим обставинам.

Тому, керуючись приписами п. 13 розділу ІІ Порядку № 260, з огляду на відсутність з боку позивача рапорту на виплату матеріальної допомоги для оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2024 рік, суд доходить висновку, що такі позовні вимоги є безпідставними, недоведеними та не належать задоволенню.

Згідно із ч. 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно положень статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За таких встановлених судом обставин, суд доходить висновку, що позовні вимоги належать задоволенню частково.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 6, 12, 72, 77,90, 139, 246, 255,295,297 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Національної поліції в Одеській області (, місце знаходження: 65080, м. Одеса, вул. Ак. Філатова,15а) про визнання наказів протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Національної поліції в Одеській області (, місце знаходження: 65080, м. Одеса, вул. Ак. Філатова,15а) щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) грошової компенсації за дні невикористаної щорічної основної оплачуваної відпустки за 2019-2023 року, виходячи із грошового забезпечення без урахування індексації грошового забезпечення.

Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Одеській області (, місце знаходження: 65080, м. Одеса, вул. Ак. Філатова,15а) здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) грошової компенсації за дні невикористаної щорічної основної оплачуваної відпустки за 2019-2023 року, виходячи із грошового забезпечення 6248,20 грн, з урахуванням індексації грошового забезпечення та з урахуванням здійснених виплат.

В іншій частині позовних вимог, - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в строки, встановлені ст.ст. 295,297 КАС України, з урахуванням п.п.15.5 п. 15 ч. 1 Перехідних положень КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Суддя Л.Р.Юхтенко