Справа № 380/17523/25
Суддя: Братичак Уляна Володимирівна
Дата ухвалення: 2026-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2026 рокусправа № 380/17523/25
Львівський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Братичак У.В., розглянувши в письмовому провадженні, у м. Львові, в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) звернулася з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (місцезнаходження: вул. Митрополита Андрея, 10, м. Львів, 79016; ), Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (місцезнаходження: Київський майдан, 6, м. Луцьк, 43027; 13358826), в якій просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області від 28.02.2025 №43 про відмову у призначенні пенсії;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити ОСОБА_1 з 21.02.2025 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 згідно з пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року №1788-XII, в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року №213-VIII, з урахуванням висновків Конституційного Суду України, викладених у прийнятому 23.01.2020 рішенні №1-p/2020, зарахувавши до страхового стажу період роботи з 01.01.2004 по 31.12.2004 у КНП «Дрогобицька міська лікарня №1» Дрогобицької міської ради та до пільгового стажу за Списком №2 період роботи з 01.04.2003 по 07.02.2025 у КНП «Дрогобицька міська лікарня №1» Дрогобицької міської ради.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 21.02.2025 вона звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області зі заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно з пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». За принципом екстериторіальності її заяву розглянуло Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області, яке рішенням від 28.02.2025 №43 відмовило в призначенні пенсії, у зв`язку з відсутністю необхідного стажу на роботах зі шкідливими і важкими умовами праці, а також не досягненням пенсійного віку 55 років.

Крім того, до страхового стажу не зараховано періоду роботи позивача з 01.01.2004 по 31.12.2004, оскільки відсутні дані згідно довідки ОК-5. До пільгового стажу не зараховано періоди роботи згідно з довідкою №300 від 11.02.2025: з 01.04.2003 по 07.02.2025, оскільки посада позивача не відповідає посаді згідно зі Списком №2, затвердженим постановою КМУ від 16.01.2003 №36.

Позивач вважає таке рішення протиправним та повідомляє, що не несе відповідальності за сплату підприємством страхових внесків, крім цього, посада сестри медичної стаціонару дитячого інфекційного відділення передбачена у всіх Списках № 2, діючих у спірні періоди роботи. Також зазначає, що право на віднесення її трудового стажу за спірний період до стажу, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, підтверджено за результатами здійснення атестації робочого місця. Також вважає, що віку 50 років достатньо для призначення пенсії відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Враховуючи наведене, просить позов задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою судді від 15.09.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Від представника відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечив. В обґрунтування заперечень посилається на те, що позивач не досягла встановленого п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» віку 55 років який є обов`язковою умовою для набуття права на спірний вид пенсії.

Також відповідно до наданих документів страховий стаж позивача становить 25 років 04 місяці 07 днів, однак стаж роботи на пільгових умовах за Списком №2 становить 0 років 0 місяців 0 днів, при необхідному 10 років.

Враховуючи вищенаведене, просить відмовити у задоволенні позову.

Від Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області відзиву на позовну заяву не надходило.

Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України, що підтверджується копією паспорта № НОМЕР_2 від 23.03.2020.

Трудова книжка позивача серії НОМЕР_3 від 02.08.1991 серед іншого містить наступні записи про спірні періоди роботи позивачки:

- 01.04.2003 прийнята на посаду палатної медичної сестри інфекційного відділення на період відстуності основного працівника у КНП «Дрогобицька міська дитяча лікарня» Дрогобицької міської ради (Наказ №12 від 25.03.2003);

- 01.11.2003 переведена на посаду палатної медичної сестри інфекційного відділення КНП «Дрогобицька міська дитяча лікарня» Дрогобицької міської ради на постійно (Наказ №81 від 29.10.2003);

- 01.09.2018 відповідно до Національного класифікатора професій України ДК 003:2010 посаду палатної медичної сестри змінено на посаду сестри медичної стаціонару інфекційного відділення.

На підставі рішення Дрогобицької міської ради від 20.07.2023 №1757 КНП «Дрогобицька міська дитяча лікарня» Дрогобицької міської ради приєднано до КНП «Дрогобицька міська лікарня №1» Дрогобицької міської ради.

- 31.10.2023 звільнена із займаної посади у зв`язку з переведенням до КНП «Дрогобицька міська лікарня №1» Дрогобицької міської ради згідно п. 5 ст. 36 КЗпП України;

- 01.11.2023 прийнята на 1,0 ставки посади сестри медичної стаціонару дитячого інфекційного відділення КНП «Дрогобицька міська лікарня №1» Дрогобицької міської ради.

Згідно з довідкою КНП «Дрогобицька міська лікарня №1» Дрогобицької міської ради №300 від 11.02.2025, ОСОБА_1 працювала повний робочий день у КНП «Дрогобицька міська лікарня №1» Дрогобицької міської ради у виробництві: охорона здоров`я сестра медична стаціонару дитячого інфекційного відділення і за період з 01.04.2003 по 07.02.2025 виконує як працівники закладів охорони здоров`я, які безпосередньо працюють із шкідливими речовинами в інфекційному відділенні за професією, посадою сестра медична стаціонару (код КП 3231) дитячого інфекційного відділення, що передбачена Списком №2 розділ ХХІV. Підстава Постанова КМУ від 24.06.2016 №461. Період з 01.04.2003 по 07.02.2025 становить 21 рік 10 місяців 7 днів.

Підстава для видачі зазначеної довідки вказано: штатний розпис, відомості про нарахування зарплати, наказ про прийняття на роботу, наказ про переведення, накази на відпустки, накази на атестацію робочих місць, табелі обліку робочого часу.

21.02.2025 позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області зі заявою про призначення пенсії, на пільгових умовах відповідно до п. 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Розгляд вказаної заяви за принципом екстериторіальності здійснювався Головним управлінням Пенсійного фонду України у Волинській області.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області від 28.02.2025 №43 позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, у зв`язку з тим, що у неї відсутній необхідний пільговий стаж на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, а також відсутній необхідний вік.

Згідно з вказаним рішенням вік заявника при зверненні - 50 років, при необхідних 55 років. Страховий стаж позивача становить 25 років 04 місяці 07 днів, тоді як пільговий стаж за Списком №2 - відсутній.

За доданими документами відповідачем не взято до уваги довідку КНП «Дрогобицька міська лікарня №1» Дрогобицької міської ради №300 від 11.02.2025 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній та, відповідно, не зараховано до пільгового стажу за Списком №2 періоди роботи позивача з 01.04.2003 по 07.02.2025 на посаді палатної медичної сестри інфекційного відділення / сестри медичної стаціонару дитячого інфекційного відділення. Таке рішення мотивоване тим, що зазначена посада не передбачена Списком №2, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 №461.

Крім того, до страхового стажу відповідачем 2 також не зараховано періоду роботи позивача з 01.01.2004 по 31.12.2004, у зв`язку з тим, що відсутні дані згідно довідки ОК-5.

Вважаючи рішення про відмову в призначенні пенсії протиправним, позивач звернулася з цим позовом до суду.

При вирішенні спору по суті суд виходив з такого.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

У пункті 5 рішення № 8-рп/2005 від 11.10.2005 Конституційний Суд України зазначив, що право на пенсійне забезпечення є складовою конституційного права на соціальний захист.

За приписами пунктів 1, 6 частини першої статті 92 Конституції України права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

У преамбулі Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII зазначено, що цей Закон відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Згідно з частиною 1 статті 9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Статтею 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено підстави для призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Згідно з пунктом «б» статті 13 Закону «Про пенсійне забезпечення» в редакції, чинній до внесення змін Законом № 213-VІІІ, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що затверджений Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:

чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах;

жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Законом № 213-VІІІ, який набрав чинності з 1 квітня 2015 року, збільшено раніше передбачений пунктом «б» статті 13 Закону № 1788-ХІІ вік набуття права на пенсію на пільгових умовах, зокрема, жінкам з 50 років до 55 років.

Рішенням Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року у справі № 1-р/2020 за конституційним поданням 49 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень розділу I, пункту 2 розділу III «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), статтю 13, частину другу статті 14, пункти «б»-«г» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII.

Пунктом 2 цього Рішення передбачено, що стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б»-«г» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року №1788-XII зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Згідно з пунктом 3 резолютивної частини зазначеного Рішення застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, зокрема, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць, у тому числі жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Таким чином, Рішенням № 1-р/2020 Конституційний Суд України визнав неконституційними окремі положення Закону № 1788-ХІІ, у зв`язку з чим вони втратили чинність з дня ухвалення Рішення (пункт 2 резолютивної частини Рішення). Одночасно Суд встановив, що підлягають застосуванню відповідні норми в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII.

У зв`язку з цим на час виникнення спірних правовідносин Закон № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 встановлював право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, для жінок після досягнення 50 років (за наявності стажу роботи та інших умов, визначених в рішенні КСУ).

Водночас, згідно з пунктом 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV, у редакції Закону України від 03.10.2017 №2148-VIII на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Отже, на час виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між нормами Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 з одного боку, та Законом № 1058-ІV - з іншого в частині віку набуття права на пенсію на пільгових умовах. Перший із цих законів визначав такий вік для позивача у 50 років, тоді як другий - у 55 років.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з положеннями статті 9 Конституції України та статтями 17, частиною п`ятою статті 19 Закону України від 23.02.2006 №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Європейської конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень цієї Конвенції.

У справі «Новік проти України» (18 грудня 2008 року) Європейського суду з прав людини зробив висновок, що надзвичайно важливою умовою є забезпечення загального принципу юридичної визначеності. Вимога «якості закону» у розумінні пункту 1 статті 5 Конвенції означає, що закон має бути достатньо доступним, чітко сформульованим і передбачуваним у своєму застосуванні для того, щоб виключити будь-який ризик свавілля.

Враховуючи рішення Європейського суду з прав людини від 14.10.2010 у справі «Щокін проти України» (Shchokin v. Ukraine, заяви № 23759/03 та 37943/06) та рішення Європейського суду з прав людини від 07.07.2011р. по справі «Серков проти України» (Serkov v. Ukraine, заява №39766/05), суд вважає, що найбільш сприятливим для заявника є підхід, коли віковий ценз та стаж роботи має бути встановлений на рівні найменшої величини, встановленої Законом, у даному випадку вік 50 років та стаж роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на роботах, зазначених у пункті "б" частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Так у цих рішеннях зазначено, що, по-перше, національне законодавство не було чітким та узгодженим та не відповідало вимозі «якості» закону і не забезпечувало адекватного захисту осіб від свавільного втручання у права заявника; по-друге, національними органами не було дотримано вимоги законодавства щодо застосування підходу, який був би найбільш сприятливим для заявника, коли в його справі національне законодавство припускало неоднозначне трактування; по-третє, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості і точності порушує вимогу «якості закону». В разі коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, національні органи зобов`язані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.

Таким чином, перевагу слід віддати саме тому Закону, який у застосуванні найбільш сприятливий для позивача, а саме, така обов`язкова умова для призначення пенсії на пільгових умовах, як необхідний вік та стаж роботи, має застосовуватися в порядку, визначеному пунктом 3 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду № 1-р/2020 від 23.01.2020, та виходячи з принципу правої визначеності як складового елементу верховенства права, гарантованого статті 8 Конституції України.

Таке застосування судом вказаних вище норм права усуває колізію в їх застосуванні у спосіб застосування тієї норми, яка створює більш сприятливі умови для реалізації права особи на пенсійне забезпечення та забезпечує у спірних правовідносинах правову визначеність.

При цьому, суд звертає увагу, що дана справа відповідає ознакам, викладеним в постанові Великої Палати Верховного Суду у постанові від 03.11.2021 у зразковій справі №360/3611/20.

Так, у вищевказаному рішенні Велика Палата Верховного Суду зазначила, що оскільки норми названих законів регулюють одне і те ж коло відносин, Велика Палата Верховного Суду доходить висновку, що вони явно суперечать один одному. Таке регулювання порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19 лютого 2020 року у справі №520/15025/16-а сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Отже, у цій справі застосуванню підлягають саме норми Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення №1-р/2020, а не Закону № 1058-ІV.

Вказаний правовий висновок, викладений у рішенні за результатами розгляду зразкової справи, підлягає обов`язковому врахуванню судом у даній справі в силу частини 3 статті 291 Кодексу адміністративного судочинства України.

З огляду на викладене вище, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць, зокрема, жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Судом встановлено, що на час звернення позивача зі заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 (21.02.2025), їй було 50 років.

Отже, доводи відповідачів про недосягнення позивачем відповідного віку, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах є помилковими, а рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області від 28.02.2025 №43 в цій частині є протиправним.

Щодо наявності у позивача необхідного страхового та пільгового стажу суд зазначає таке.

Згідно з вимогами статті 62 Закону № 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, наявність трудового стажу підтверджується у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок № 637).

Відповідно до пункту 1 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку № 637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно з пунктом 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального стажу роботи приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

У довідці повинно бути вказано періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, в тому числі виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій.

Питання призначення пенсій на пільгових умовах згідно зі Списками № 1, № 2 деталізоване у Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженому наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 №383 (далі Порядок №383).

Відповідно до пункту 3 Порядку №383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.

Отже обов`язок проведення атестації робочих місць за умовами праці виник після 21.08.1992 року.

Відповідно до пункту 10 цього Порядку для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637.

Судом встановлено, що згідно з записами трудової книжки серії НОМЕР_3 від 02.08.1991 позивач у спірний період з 01.04.2003 по 07.02.2025 працювала на посаді палатної медичної сестри інфекційного відділення / сестри медичної стаціонару інфекційного відділення КНП «Дрогобицька міська дитяча лікарня» Дрогобицької міської ради («Дрогобицька міська лікарня №1» Дрогобицької міської ради) повний робочий день.

При цьому, позивачем на підтвердження записів у трудовій книжці надано довідку КНП «Дрогобицька міська лікарня №1» Дрогобицької міської ради про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №300 від 11.02.2025, оформлену згідно з додатком № 5 Порядку № 637, згідно з якою ОСОБА_1 працювала повний робочий день у КНП «Дрогобицька міська лікарня №1» Дрогобицької міської ради у виробництві: охорона здоров`я сестра медична стаціонару дитячого інфекційного відділення і за період з 01.04.2003 по 07.02.2025, як працівники закладів охорони здоров`я, які безпосередньо працюють із шкідливими речовинами в інфекційному відділенні за професією, посадою сестра медична стаціонару (код КП 3231) дитячого інфекційного відділення, що передбачена Списком №2 розділ ХХІV. Підстава Постанова КМУ від 24.06.2016 №461. Період з 01.04.2003 по 07.02.2025 становить 21 рік 10 місяців 7 днів.

Підстава для видачі зазначеної довідки вказано: штатний розпис, відомості про нарахування зарплати, наказ про прийняття на роботу, наказ про переведення, накази на відпустки, накази на атестацію робочих місць, табелі обліку робочого часу.

Однак законність прийнятого рішення про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах та не зарахування до пільгового стажу позивача періоди роботи згідно з довідки №300 від 11.02.2025, відповідач 2 обґрунтував тим, що згідно записів вказаної довідки, позивач працювала на посаді, що не передбачена Списками №2, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 №461.

Так, у спірний період з 01.04.2003 по 07.02.2025 були чинні:

- Список № 2, затверджений Постановою КМ України № 36 від 16.01.2003 діяв з 16 січня 2003 р. по 1 серпня 2016 р. - розділ XXIV Охорона здоров`я та соціальна допомога Працівники, які безпосередньо обслуговують хворих а) у туберкульозних та інфекційних закладах, відділеннях, кабінетах 24а молодші спеціалісти з медичною освітою.

Атестація робочого місця підтверджується наказами №58 від 02.02.2007, №61 від 01.03.2012 з додатками.

- Список №2, затверджений Постановою КМ України № 461 від 24.06.2016 діє з 24.06.2016 і по даний час - розділ XXIV Охорона здоров`я та соціальна допомога. Працівники, які безпосередньо обслуговують хворих: у туберкульозних та інфекційних закладах, відділеннях, кабінетах - молодші спеціалісти з медичною освітою, молодші медичні сестри/молодші медичні брати, молодші медичні сестри/молодші медичні брати з догляду за хворими, сестри-господині/працівники з господарської діяльності закладу охорони здоров`я.

Атестація робочого місця підтверджується наказами №65 від 26.05.2017№429 від 29.12.2023.

Номенклатурою спеціальностей молодших спеціалістів з медичною освітою, яка є додатком № 1 до Положення про атестацію молодших спеціалістів з медичною освітою, затвердженого Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 23.11.2007 № 742, передбачено, зокрема, спеціальність - «Сестринська справа».

Пунктом 4.10. Положення № 742 визначено, що молодші спеціалісти з медичною освітою, що працюють на посадах сестер медичних усіх найменувань (крім сестер медичних операційних та сестер медичних - анестезистів), проходять атестацію за спеціальністю «сестринська справа».

Відповідно до додатку №1 до наказу відділу охорони здоров`я КНП «Дрогобицька міська дитяча лікарня» від 21.05.2007 № 94 «Про підтвердження права на пільгову пенсію працівників дитячої лікарні» підтверджено право на пільги і компенсації, в тому числі, на пільгове пенсійне забезпечення по віку відповідно до вимог чинного законодавства, зокрема сестри медичної стаціонару (палатна) за Списком № 2.

Відповідно до додатку №2 до наказу відділу охорони здоров`я КНП «Дрогобицька міська дитяча лікарня» від 31.07.2012 № 91 «Про підтвердження права на пільгову пенсію працівників дитячої лікарні» підтверджено право на пільги і компенсації, в тому числі, на пільгове пенсійне забезпечення по віку відповідно до вимог чинного законодавства, зокрема сестри медичної стаціонару (палатна) за Списком № 2.

Відповідно до додатку №2 до наказу відділу охорони здоров`я КНП «Дрогобицька міська дитяча лікарня» від 11.07.2017 № 84 «Про підтвердження права на пільгову пенсію працівників КНП «Дрогобицька міська дитяча лікарня» ДМР підтверджено право на пільги і компенсації, в тому числі, на пільгове пенсійне забезпечення по віку відповідно до вимог чинного законодавства, зокрема сестри медичної стаціонару (палатна) за Списком № 2.

Отже, посада палатної медичної сестри інфекційного відділення / сестри медичної стаціонару інфекційного відділення КНП «Дрогобицька міська дитяча лікарня» Дрогобицької міської ради («Дрогобицька міська лікарня №1» Дрогобицької міської ради), на якій позивач працювала в інфекційному закладі у період з 01.04.2003 по 07.02.2025, відноситься до посад, передбачених Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

У зв`язку із чим вказаний періоди роботи необхідно зарахувати до пільгового стажу роботи позивача за Списком № 2.

Щодо незарахування до страхового стажу позивачки періоду її роботи з 01.01.2004 по 31.12.2004, суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 1 Закону № 1058-ІV страхові внески - це кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Страхувальники - це роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 24 Закону № 1058-ІVстраховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

За змістом ст. 20 Закону № 1058-ІV, страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.

Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.

Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Відповідно до ст. 106 Закону № 1058-ІV відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.

Отже, обов`язок зі сплати страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника, який здійснив нарахування цього внеску та утримання його із заробітної плати позивача.

Суд встановив, що позивач у період з 01.01.2004 по 31.12.2004 працювала на посаді палатної медичної сестри інфекційного відділення КНП «Дрогобицька міська дитяча лікарня» Дрогобицької міської ради, що підтверджується копією її трудової книжки та довідкою КНП «Дрогобицька міська лікарня №1» Дрогобицької міської ради про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №300 від 11.02.2025.

Суд зауважує, що в межах спірного періоду у трудовій книжці позивача кожна дата містить посилання на відповідний наказ, також міститься відмітка про посаду та підпис відповідальної особи, яка заповнювала трудову книжку, печатка підприємства, де працював позивач.

Таким чином, трудова книжка позивача містить усі необхідні записи про її стаж роботи з 01.01.2004 по 31.12.2004, записи відповідають вимогам Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників та жодних зауважень щодо записів в трудовій книжці відповідачі не висловили.

Водночас, суд зазначає, що позивач не повинна відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості підприємства по страховим внескам не може бути підставою для не зарахування до страхового та пільгового стажу при призначенні пенсії позивача періодів її роботи у такій установі.

Таким чином, відсутність в інформаційній базі системи персоніфікованого обліку даних про сплату страхових внесків для нарахування пенсії не є підставою для незарахування позивачу періоду її роботи у КНП «Дрогобицька міська лікарня №1» Дрогобицької міської ради через несплату підприємством страхових внесків до Пенсійного фонду України.

За умови підтвердження стажу, як громадянин України, позивач наділена правом на відповідний соціальний захист з боку держави, яка в особі своїх органів не може відмовляти у його наданні з формальних (надуманих) підстав.

До таких висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 01.03.2021 справа №423/757/17, від 09.09.2019 у справі №242/5448/16-а.

Відповідно до частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосування норми до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З огляду на наведені обставини, суд дійшов висновку про те, що відповідач діяв протиправно, відмовивши врахувати до страхового (загального) та пільгового (спеціального) стажу позивача за Списком №2 періоду її роботи з 01.01.2004 по 31.12.2004 у КНП «Дрогобицька міська лікарня №1» Дрогобицької міської ради через відсутність даних згідно довідки ОК-5.

Відтак, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області від 28.02.2025 №43 про відмову у призначенні пенсії позивачу.

Що стосується способу захисту порушеного права позивача, суд зазначає таке.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.

Частиною 4 статті 245 КАС України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Аналіз зазначених норм у їх взаємозв`язку зі статтями 2, 5 КАС України свідчить про те, що такі повноваження суд реалізує у разі встановленого факту порушення прав, свобод чи інтересів позивача, що зумовлює необхідність їх відновлення належним способом у тій мірі, у якій вони порушені. Зміст вимог адміністративного позову, як і, відповідно, зміст постанови, має виходити з потреби захисту саме порушених прав, свобод та інтересів у цій сфері.

Як вже згадувалося, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць, зокрема, жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Судом встановлено, що на час звернення позивача зі заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 (21.02.2025), їй було 50 років, страховий стаж становив більше 20 років (що не заперечується відповідачами), а стаж роботи на пільгових умовах за Списком №2 з 01.04.2003 по 07.02.2025 (який підлягає зарахуванню на виконання цього судового рішення) становить більше 10.

Отже, наявний у позивача вік, страховий та пільговий стаж роботи відповідає всім критеріям, необхідним для призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до пункту «б» частини 1 статті 13 Закону №1788-XII.

За таких обставин, обираючи належний спосіб захисту порушеного права позивача, суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 на підставі пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII, в редакції, яка діяла до ухвалення Закону України від 02 березня 2015 року №213-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», з 21.02.2025 (з дати звернення), зарахувавши при цьому до її страхового (загального) стажу період роботи з 01.01.2004 по 31.12.2004, до пільгового (спеціального) стажу за Списком № 2 період роботи з 01.04.2003 по 07.02.2025 у КНП «Дрогобицька міська лікарня №1» Дрогобицької міської ради (КНП «Дрогобицька міська лікарня №1» Дрогобицької міської ради).

При цьому, суд дійшов висновку, що дії зобов`язального характеру щодо призначення позивачу пенсії за віком на пільгових умовах має вчинити територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності, що вирішував питання про призначення позивачу пенсії за віком на пільгових умовах, яким у цьому випадку є Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд в постановах від 08.02.2024 у справі №500/1216/23, від 07.05.2024 у справі №460/38580/22.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ч.1 ст.90 цього ж Кодексу, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити частково.

Щодо судового збору, то відповідно до вимог ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України такий відшкодовуються позивачу в повному обсязі.

Керуючись статтями 2, 6, 8-10, 13, 14, 72-76, 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в:

позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 від 28.02.2025 №43.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області (місцезнаходження: Київський майдан, 6, м. Луцьк, 43027; 13358826) призначити ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 на підставі пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII, в редакції, яка діяла до ухвалення Закону України від 02 березня 2015 року №213-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», з 21.02.2025 (з дати звернення), зарахувавши при цьому до її страхового (загального) стажу період роботи з 01.01.2004 по 31.12.2004, до пільгового (спеціального) стажу за Списком № 2 період роботи з 01.04.2003 по 07.02.2025 у КНП «Дрогобицька міська лікарня №1» Дрогобицької міської ради (КНП «Дрогобицька міська лікарня №1» Дрогобицької міської ради).

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (місцезнаходження: Київський майдан, 6, м. Луцьк, 43027; 13358826) сплачений судовий збір в сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

СуддяБратичак Уляна Володимирівна