Справа № 160/23661/25
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2026-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

10 лютого 2026 року м. Дніпросправа № 160/23661/25

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Сафронової С.В. (доповідач),

суддів: Чепурнова Д.В., Коршуна А.О.,

за участю секретаря судового засідання Ретинської В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2025 року

у адміністративній справі № 160/23263/25 за позовом позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2025 року задоволено адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , а саме, визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 20.05.2025 р. № та від 20.05.2025 р. №, а також стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 12 122,00 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 4 000,00 грн..

Зазначене рішення суду першої інстанції оскаржено в апеляційному порядку відповідачем по справі з підстав порушення норм матеріального права, у зв`язку з чим просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 відмовити повністю.

Апеляційна скарга відповідача мотивована безпідставністю висновків суду першої інстанції в частині, що стосується як податкового повідомлення-рішення №027625240 форми «Р», яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість на суму 6 770 886,25 грн., у тому числі 5 416 709,00 грн. грошових зобов`язань та 1 354 177,25 грн. штрафу, так і податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 20.05.2025 р. № форми «ПН», яким застосовано штраф у розмірі 63 959,00 грн., (є похідним від податкового повідомлення-рішення від 20.05.2025 р. №027625240).

Зокрема, відповідач посилаючись в апеляційній скарзі на встановлений під час перевірки факт того, що ТОВ «ТАКТБАЛАНС» () не мало можливостей щодо зберігання ТМЦ, так як у нього відсутні об`єкти оподаткування, транспортні засоби, виробничі потужності та місця зберігання товару (складські приміщення), наймані працівники, тому неможливо підтвердити факт реальної можливості в наданні послуг по зберіганню переданих ФОП ОСОБА_1 продуктів харчування, а відповідно, нібито зберігання товару підприємством ТОВ «ТАКТБАЛАНС» використовувалось з метою лише оформлення документообігу по нереальним господарським операціям та не провадило господарську діяльність, відповідач вважає, що наявність залишків ТМЦ на складських приміщеннях ТОВ «ТАКТБАЛАНС» розташованих за адресою: м.Дніпро, вул.. Коксова,8 підпадають під сумнів та вважаються не підтвердженими.

Одночасно відповідач звертає увагу апеляційного суду на тому, що надані позивачем до матеріалів справи документи ФОП ОСОБА_1 , якими підтверджується наявність залишків ТМЦ (первинні документи перевезення продукції Бутенко та Саприкіна, і зберігання продукції ТОВ «НОВОКЕРАМ-22») не можуть вважатися належними доказами, а позивачем в свою чергу не надано доказів на підтвердження сплати за послуги зберігання ФОП ОСОБА_1 у розумінні Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06 липня 1995 року №265/95-ВР, а згідно даних Єдиного реєстру податкових накладних ТОВ «НОВОКЕРАМ-22» не реєструвало податкові накладні при здійсненні операцій з постачання послуг по зберіганню товару ФОП ОСОБА_1 , що також свідчить про використання ТОВ «НОВОКЕРАМ-22» лише з метою оформлення документообігу по нереальним господарським операціям та не провадило господарську діяльність.

Стосовно прийнятого судом першої інстанції рішення, яке стосується податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 20.05.2025 р. № форми «ПН» про застосування штраф у розмірі 63 959,00 грн., що є похідним від податкового повідомлення-рішення від 20.05.2025 р. №027625240, відповідач посилаючись на положення п.198.5 ст.198, п.201.1. ст.201, п.201.4 ст.201, п.201.16 ст.201 ПКУ, а також на затверджений наказом Міністерства фінансів України від 12.12.2019 № 520, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 13.12.2019 за № 1245/34216 Порядок прийняття рішень про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в ЄРПН звертає увагу апеляційної інстанції на не вжиття ФОП ОСОБА_1 заходів щодо реєстрації податкової накладної № 1 від 23.02.2022 в ЄРПН, виписаної на адресу ТОВ «ЗІБА», на суму ПДВ 121118, 00 грн., але не врахування вказаного факту судом першої інстанції.

У відзиві на апеляційну скаргу, позивач вказує на безпідставність доводів відповідача та на законність і обгрунтованність прийнятого у цій справі рішення, яке просить залишити без змін.

Заслухавши пояснення представників сторін по справі, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, перевіривши за матеріалами справи повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин, правильність їх юридичної оцінки та застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення вимог апеляційної скарги відповідача виходячи з нижченаведеного.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що оскаржувані у цій справі податкові повідомлення-рішення від 20.05.2025 р.: №027625240 форми «Р» про збільшення ФОП ОСОБА_1 суми грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість на суму 6 770 886,25 грн., у тому числі 5 416 709,00 грн. грошових зобов`язань та 1 354 177,25 грн. штрафу та № форми «ПН» про застосування до ФОП ОСОБА_1 штрафу у розмірі 63 959,00 грн. були винесені Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області на підставі акту перевірки від 21.04.2025 № 1805/04-36-24-07/ НОМЕР_1 , оформленого за результатом проведеної 07.04.2025 р. документальної позапланової виїзної перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 щодо дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2019 р. по 31.12.2023 р., за висновками якої під час перевірки було встановлено порушення позивачем вимог: пп.198.5. ст.198, п.199.1 ст.199 ПКУ в частині заниження податкових зобов`язання з податку на додану вартість на загальну суму 5416709 грн. в т.ч.: грудень 2023 року у сумі ПДВ 5416709,0 грн.; та п.201.1. ст. 201 ПКУ в частині не складання податкових накладних в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством усього на суму 5416709 грн. в т.ч.: грудень 2023 року у сумі ПДВ 5416709,0 грн.

Як з`ясовано судом, порушення законодавства позивачем обґрунтовані в акті перевірки тим, що за даними перевірки станом на 31.12.2023 року залишки нереалізованих продуктів харчування складають 28 456 566,83 грн., ПДВ 5 691 313,66 грн., з них товари, суми податку по яких були включені до складу податкового кредиту 27 083 545,16 грн., ПДВ 5 416 709,03 грн., а на підставі наданих до перевірки первинних документів було встановлено, що протягом перевіряємого періоду на адресу покупців постачався товар, який був в наявності станом на 01.01.2019 року і який придбавався у період 2019-2020 роки, протягом 2021-2023 року продукти харчування не придбавались. Оскільки товар який реалізується повинен відповідати вимогам якості діючих ДСТУ, в акті перевірки зазначалося, що відповідно до технічних умов ДСТУ 8471:2015 «ФРУКТИ КІСТОЧКОВІ СУШЕНІ» строки зберігання сушених фруктів від дати виготовлення складають: - 6 міс. - для чорносливу, сушених слив вищого сорту та фруктових десертів (за температури від 5 °С до 20 °С); - 12 міс. - для чорносливу, сушених слив вищого сорту (за температури від 5 °С до 20 °С); - 12 міс. - для решти сушених фруктів (за температури від 5 °С до 20 °С), а відповідно до технічних умов ДСТУ 4504:2005 «ЯДРА БОБІВ АРАХІСУ» строки придатності до споживання ядер бобів арахісу 12 місяців від дати збирання врожаю. Також, в акті перевірки зазначалося, що фахівцями, які проводили планову перевірку, було здійснено аналіз строків придатності аналогічного товару, зазначеного в інвентаризаційному описі ФОП ОСОБА_1 та в магазинах «АТБ», «Варус», «Сільпо», внаслідок чого встановлено, що граничний термін зберігання сушених фруктів, цукатів, горіхів, родзинок, мак, гарбузове насіння не перевищує 1 рік, рис, булгур, сочевиця 2 роки, і враховуючи зазначене відповідно до даних обліку ФОП ОСОБА_1 залишки ТМЦ станом на 31.12.2023 року складаються з товару, по яким минув термін придатності для споживання, відповідно, при виявленні простроченого товару його слід вилучити з обігу та списати.

Окремо контролюючим органом зазначалося, що ФОП ОСОБА_1 пред`являвся перевіряючим наказ №б/н від 08.04.2025 «Про проведення інвентаризації» товарно-матеріальних цінностей на складах ФОП ОСОБА_1 та Договір оренди від 02.01.2018 №2-01/18 розташованого за адресою: АДРЕСА_1 нежилого приміщення площею 120 кв.м, а інвентарізацію ФОП було проведено за вказаною адресою без залучення фахівців що здійснюють планову перевірку, і відповідно до даних інвентаризаційного опису ТМЦ від 09.04.2025№ 1 на складі за адресою м.Дніпро, вул. Коксова,8 зберігається 1 117 297,11 кг. продуктів харчування.

Зазначаючи, що відповідно інформаційних баз даних ДПС України за адресою: АДРЕСА_1 здійснює діяльність ТОВ «ЗІБА», , де ФОП ОСОБА_1 є засновником та керівником. Основний вид діяльності 46.34 Оптова торгiвля фруктами й овочами. Згідно даних ЄРПН, ТОВ «ЗІБА» придбаває та реалізує ідентичний товар, який наведений в інвентаризаційному описі ТМЦ від 09.04.2025№ 1, перевіряючими зазначалося, що наявність залишків ТМЦ на складських приміщеннях, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , підпадають під сумнів та вважаються не підтвердженими.

Окрім того, на підставі аналізу наданого ФОП ОСОБА_1 договору відповідального зберігання від 05.01.2022 №1, згідно якого ТОВ «ТАКТБАЛАНС» () (Зберігач), приймає на зберігання, відповідно до акту приймання-передачі, майно (ТМЦ) ФОП ОСОБА_1 (Поклажодавець), перевіряючими контролюючого органу зазначалося, що про встановлений в ході перевірки факт того, що ТОВ «ТАКТБАЛАНС» () не мало можливостей щодо зберігання ТМЦ, так як у нього відсутні об`єкти оподаткування, транспортні засоби, виробничі потужності та місця зберігання товару (складські приміщення), наймані працівники, тому неможливо підтвердити факт реальної можливості в наданні послуг по зберіганню переданих ФОП ОСОБА_1 продуктів харчування, і таким чином по даному нібито зберіганню товару, підприємством ТОВ «ТАКТБАЛАНС» () використовувалось з метою лише оформлення документообігу по нереальним господарським операціям та не провадило господарську діяльність, а отже, наявність залишків ТМЦ на складських приміщеннях ТОВ «ТАКТБАЛАНС» підпадають під сумнів та вважаються не підтвердженими, і таким чином перевіркою встановлено порушення позивачем пп.«г» п.198.5 ст.198 ПКУ в частині заниження податкового зобов`язання з ПДВ у сумі 5 416 709,00 грн., в т.ч. за грудень 2023 року.

Стосовно наданого ФОП ОСОБА_1 до перевірки Договору від 17.01.2024 №14 відповідального зберігання товарно-матеріальних цінностей, за умовами якого ТОВ «НОВОКЕРАМ-22» () (Зберігач), в особі директора Личманенко Дениса Олександровича, зобов`язувався за плату зберігати майно (ТМЦ), передане ФОП ОСОБА_1 (Поклажодавець), згідно акту приймання-передачі майна на відповідальне зберігання, в акті перевірки зазначено, що ТОВ «НОВОКЕРАМ-22» використовувалось з метою лише оформлення документообігу по нереальним господарським операціям та не провадило господарську діяльність.

Також, за змістом акту № 1805/04-36-24-07/ НОМЕР_1 , перевіркою своєчасності реєстрації податкових накладних ФОП ОСОБА_1 перевіряючими контролюючого органу було встановлено порушення позивачем вимог п.201.1. ст. 201 ПКУ, допущеного внаслідок: 1) відсутності реєстрації податкових накладних на суми на операції у сумі 27 083 545,16 грн. (ПДВ 5 416 709,03 грн.), у тому числі по періодам грудень 2023 року 27 083 545,16 грн. (ПДВ 5 416 709,03 грн.), які використовуються в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку, згідно до вимог п.198.5 ст. 198 ПКУ.

Вирішуючи спір у цій справі по суті, суд першої інстанції спираючись на положення: п. 41.1. ст. 41, п.75.1 ст.75, пп.83.1.1.-83.1.7 п.83.1. ст.83, п.185.1 ст.185, п.187.1 ст.187, п. 198.1. п.198.2. п.198.3. п.198.6. ст.198 Податкового кодексу України; ч.1 ст.72, ч.1 і ч.4 ст.73, ч.1 і ч.2 ст.77 та п.1 і п.3 ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України; а також оцінюючи усі досліджені у цій справі докази у їх сукупності дійшов обґрунтованого висновку, що за перевіряємий період ФОП ОСОБА_1 задекларовано податкових зобов`язань по податку на додану вартість у сумі 6 849 690 грн., а податковий орган обґрунтовуючи наявність порушення позивачем податкового законодавства виходив саме з того, що залишки ТМЦ станом на 31.12.2023 року складаються з товару, по якому минув термін придатності для споживання, хоча податкові органи не є суб`єктами владних повноважень, які повноважні встановлювати факт дотримання чи не дотримання суб`єктами господарювання вимог законодавства щодо строків придатності продуктів харчування, але висновків уповноважених органів щодо спливу строку придатності продуктів харчування, що реалізовані позивачем, матеріали справи не містять.

Колегія суддів у повному обсязі погоджується з наведеними висновками суду першої інстанції, оскільки згідно із законодавством України державний нагляд (контроль) за безпечністю харчових продуктів здійснює Держпродспоживслужба, а податкові органи мають діяти виключно на виконання закону, в межах прав та обов`язків, встановлених законодавством, і займається питаннями оподаткування та не мають повноважень встановлювати факт дотримання суб`єктами господарювання вимог законодавства щодо строків придатності харчових продуктів, а отже і встановлення фактів порушення вимог щодо строків придатності продуктів не входить до компетенції податкових органів, а є прерогативою спеціалізованих органів контролю.

Як встановлено колегією суддів, обговорюючи доводи відповідача стосовно сумнівності та не підтвердженості факту зберігання позивачем товару за адресою: АДРЕСА_1 , за якою також здійснює свою діяльність ТОВ «ЗІБА» (), де ФОП ОСОБА_1 є засновником та керівником, суд першої інстанції правильно наголосив на тому, що податковим органом не надано суду доказів проведення зустрічної звірки між ФОП ОСОБА_1 та ТОВ «ЗІБА» та не здійснено розмежування придбання, реалізації та зберігання товару вказаними платниками податку, а відповідно, і факт зберігання ФОП ОСОБА_1 товару в приміщеннях за вказаною адресою контролюючим органом не спростовано.

Погоджується колегія суддів також з висновками суду першої інстанції в частині, яка стосується доводів відповідача про не підтвердження ФОП ОСОБА_1 господарських операцій з ТОВ «ТАКТБАЛАНС» та ТОВ «НОВОКЕРАМ-22» через відсутність у вказаних контрагентів позивача основних засобів для здійснення господарської діяльності в межах задекларованих показників податкового законодавства.

Зокрема, виходячи з того, що необхідною умовою для віднесення сум податку на додану вартість до податкових зобов`язань та податкового кредиту є факт придбання (продажу) товарів (робіт, послуг) із метою їх використання в господарській діяльності, підтвердження господарської операції належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків, а документи та інші дані, що спростовують реальність здійснення господарської операції, яка відображена в податковому обліку, повинні оцінюватися з урахуванням специфіки кожної господарської операції умов перевезення, зберігання товарів, змісту послуг, що надаються тощо, суд першої інстанції правильно посилаючись на положення ст.1 та ч.1 і ч.2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.99 N 996-XIV обґрунтовано наголосив, що неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції, тощо, а відповідно, цілком ґрунтовно підкреслив, що у податковому обліку понесені витрати на придбання товарів/послуг та доходи від реалізації товарів/послуг мають бути підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, які містять відомості про господарську операцію, підтверджують її фактичне здійснення.

Отже, оскільки до первинних документів бухгалтерського обліку, що підтверджують показники, відображені платником податків у податковій звітності, належать усі документи в їх сукупності, складені щодо господарської операції, які за змістом відповідають вимогам закону та які відображають реальні господарські операції, а нереальність господарських операцій з придбання/постачання платником податку товарів/послуг водночас має підтверджуватися тільки належними, допустимими та достатніми доказами і не може ґрунтуватися на припущеннях суд першої інстанції правильно у даному спірному наголосив на тому, що позивачем надано до матеріалів справи усі наявні у нього та необхідні для перевірки спірних правовідносин первинні документи фінансово-господарської діяльності, якими повністю підтверджуються господарські взаємовідносини з його (ФОП ОСОБА_1 ) контрагентами.

Оскільки недоліки, зумовлені дефектами правового статусу особи, що видала відповідні документи, мають оцінюватися у сукупності з іншими обставинами, і перевагу у такому випадку слід надавати реальності здійснення господарської операції та її економічному змісту, а не оформленню такої операції, а сама реальність господарської операції має визначатися безпосередньо фактом руху активів та зміною стану зобов`язань суб`єкта господарювання, а не повноваженнями осіб зі складання первинних документів, що засвідчують здійснення господарської операції, суд першої інстанції спираючись на правову позицію Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 07.07.2022 року у справі № 160/3364/19, правильно підкреслив, що добросовісний платник податків, який скористався відповідним документом для підтвердження даних свого податкового обліку, не може зазнавати жодних негативних наслідків у тому разі, якщо інші обставини, зазначені в первинному документі, зокрема рух відповідних активів, мали місце.

Правильно на переконання колегії суддів у даному спірному випадку акцентував увагу на тому, що недостатність персоналу чи відсутність власних транспортних засобів, або виробничо-складських приміщень не може свідчити про відсутність адміністративно-господарських можливостей на виконання господарських зобов`язань та про відсутність фактичних дій, спрямованих на виконання взятих на себе зобов`язань, що унеможливлює здійснення господарської діяльності, оскільки наведені обставини не позбавляють суб`єкта господарювання здійснювати посередницьку діяльність, залучати виробничі та трудові ресурси інших суб`єктів господарювання для виконання зобов`язань по укладених ним договорах, що повністю узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, що раніше вже наводився у постановах від 02.07.2020 по справі №814/1792/17, від 17.04.2018 у справі № 826/14549/15, від 11.09.2018 у справі №804/4787/16, від 10.11.2020 у справі № 440/3779/18, від 13.08.2020 у справі №520/4829/19, від 21.10.2020 у справі №140/1845/19.

Отже, виходячи із закріпленого ст.61 Конституції України принципу індивідуального характеру юридичної відповідальності особи, та з огляду на існуючу позицію Європейського Суду висловлену в рішеннях від 09.01.2007 у справі «Інтерсплав проти України» та від 22.01.2009 «Булвес» АД проти Болгарії, які згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права та згідно ч.2 ст.8 КАС України мають застосовуватися судом виходячи з принципу верховенства права, суд першої інстанції у даному випадку обґрунтовано цитуючи зміст вказаних рішень Європейського Суду стосовно того, що «коли національна влада за відсутності будь-яких вказівок на пряму участь фізичної або юридичної особи у зловживаннях, пов`язаних зі сплатою ПДВ, що нараховується при низці операцій з поставок, або будь-яких вказівок на обізнаність про таке порушення, все таки карає одержувача оподатковуваної ПДВ поставки, який повністю виконав свої зобов`язання, за дії чи бездіяльність постачальника, який знаходився поза контролем одержувача і по відношенню до якого не було засобів відстеження і забезпечення його старанності, то влада виходить за розумні межі і порушує справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами загальних інтересів і вимогами захисту права власності» правильно наголосив, що допущені одним платником податків порушення за загальним правилом не впливають на права та обов`язки іншого платника податків, при тому, що чинне законодавство не покладає на платника податків обов`язок збирання інформації про стан господарської діяльності та порушення підприємств-контрагентів.

Оскільки відповідач по справі не виконав визначеного частиною 2 статті 77 КАС України обов`язку доведення належними та допустимими доказами правомірності свого рішення та дій у спірних правовідносинах, суд першої інстанції дійшов у даному випадку цілком законного висновку про протиправність податкових повідомлень-рішень Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 20.05.2025 р. № форми «ПН», яким застосовано штраф у розмірі 63 959,00 грн. та яке є похідним від податкового повідомлення-рішення від 20.05.2025 р. №027625240 форми «Р», яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість на суму 6 770 886,25 грн., у тому числі 5 416 709,00 грн. грошових зобов`язань та 1 354 177,25 грн. штрафу саме з підстав не відповідності вказаних податкових повідомлень-рішень від 20.05.2025 р. № та від 20.05.2025 р. № вимогам п.п. 1, 3 ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а відповідно, і про наявність підстав для їх скасування.

Підсумовуючи вищенаведене у сукупності, колегія суддів повністю погоджуючись з висновками суду першої інстанції, який надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог і заперечень проти них, вказав про обґрунтованість позовних вимог, не знаходить правових підстав для задоволення вимог апеляційної скарги відповідача та для скасування рішення суду першої інстанції, яке на переконання колегії суддів повністю відповідає закону як в частині вирішення виниклого у цій справі по суті, так і в частині визначення судом до стягнення на користь позивача понесених ним витрат по сплаті судового збору і витрат на правову допомогу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 242, 315, 316, 319, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

П о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2025 року залишити без змін.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Головуючий - суддя С.В. Сафронова

суддя Д.В. Чепурнов

суддя А.О. Коршун