Справа № 260/588/26
Суддя: Плеханова З.Б.
Дата ухвалення: 2026-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

20 лютого 2026 рокум. Ужгород№ 260/588/26

Суддя Закарпатського окружного адміністративного суду Плеханова З.Б., розглянувши матеріали позовної ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , військової частини НОМЕР_1 , про визнання дій протиправними, визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

05 лютого 2026 року ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду із позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , військової частини НОМЕР_1 , про визнання дій протиправними, яким просить:

- Прийняти позовну заяву до розгляду та здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження;

- Визнати протиправним висновок Військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 від 23.11.2024 р. щодо визначення ступеню придатності до проходження військової служби;

- Визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо призову мене - ОСОБА_1 на військову службу під час мобілізації;

. Визнати протиправним та скасувати наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 23.11.2024р. №1045 в частині призову мене - ОСОБА_1 на військову службу під час мобілізації;

- Визнати протиправним та скасувати Наказ від 07.08.2025р. №235 командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) в частині зарахування - ОСОБА_1 до списків особового складу Державної спеціальної служби транспорту та призначення на посаду водія- понтонера понтонного відділення понтонного взводу монтажної роти НОМЕР_2 окремого мостового батальйону НОМЕР_3 окремої шляхо-відновлювальної бригади імені Князя Лева регіонального управління « ІНФОРМАЦІЯ_2 », ВОС 837037T/618, ШПК «Солдат»;

- Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 виключити мене - ОСОБА_1 із списків особового складу військової частини НОМЕР_1 .

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2026 року позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , військової частини НОМЕР_1 , про визнання дій протиправними, визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії залишено без руху. та зазначено , що Частина п`ята статті 122 КАС України передбачає, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Таким чином, процесуальним законом визначено місячний строк звернення до суду у справах щодо проходження публічної служби, в тому числі і військової служби.

Враховуючи те, що спірні відносини пов`язані із призовом ОСОБА_1 на військову службу та його зарахуванням до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , тому строк звернення до суду із даним позовом становить один місяць з дня, коли позивач дізнався про порушення його прав.

Так, предметом даного адміністративного спору є наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 23.11.2024 року №1045 в частині призову ОСОБА_1 на військову службу під час мобілізації та наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 07.08.2025 року №235 (по стройовій частині) в частині зарахування ОСОБА_1 до списків особового складу військової частини.

Однак, позивач з даним позовом звернувся до суду лише 05 лютого 2026 року, тобто з пропуском строку звернення до суду.

18 лютого 2026 року від позивача надійшла заява про поновлення строку звернення до суду, який пропущений з поважних причин., де позивач звертає увагу суду на те, що предмет даного спору не зводиться до спору щодо проходження публічної служби, оскільки мобілізація не є добровільним вступом на публічну службу, а являється формою реалізації владних управлінських повноважень держави щодо громадянина. Тобто спір виник не з правовідносин проходження служби, а з правовідносин примусового призову, перевірки законності рішення ВЛК, перевірки законності індивідуального адміністративного акта. Таким чином, спір має публічно-правовий характер контролю за законністю рішення суб`єкта владних повноважень, а не класичний службовий спір.

Також вказує, що у період з 23.11.2024 року по 07.08.2025 року позивач постійно перебував у процесі переміщень, оформлень, тимчасового розподілу, тому дуже рідко отримував доступ до телефону, і лише з метою того щоб зв`язатись із рідними. Позивач був повністю обмежений у можливості отримати фахову правову допомогу, оцінити остаточність втручання у свої права, перебував у стані правової невизначеності. Звернення до суду з будь-яких питань було об`єктивно неможливим. Зазначене обумовлене особливостями проходження військової служби під час воєнного стану які пов`язані із обмеженням свободи пересування, підпорядкуванням наказам командування, режимними обмеженнями щодо користування засобами зв`язку, фактичною ізоляцією від цивільної інфраструктури. Ці обставини носять об`єктивний та непереборний характер і не залежали від його волі.

В свою чергу, реальна можливість звернутися до суду у позивача з`явилась лише після його зарахування 07.08.2025 року до військової частини НОМЕР_1 та стабілізації місця служби.

На підставі наведеного просить поновити строк звернення до суду пропущений з поважних причин та постановити ухвалу про відкриття провадження у справі.

Розглянувши подану заяву позивача суд констатує наступне.

Як визначено частиною першою статті 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до пункту 17 частини першої статті 4 КАС України публічна служба діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Отже, військова служба є різновидом публічної служби.

Частина п`ята статті 122 КАС України передбачає, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Таким чином, процесуальним законом визначено місячний строк звернення до суду у справах щодо проходження публічної служби, в тому числі і військової служби.

Враховуючи те, що спірні відносини пов`язані із призовом ОСОБА_1 на військову службу та його зарахуванням до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , тому строк звернення до суду із даним позовом становить один місяць з дня, коли позивач дізнався про порушення його прав.

Так, предметом даного адміністративного спору є наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 23.11.2024 року №1045 в частині призову ОСОБА_1 на військову службу під час мобілізації та наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 07.08.2025 року №235 (по стройовій частині) в частині зарахування ОСОБА_1 до списків особового складу військової частини.

Однак, позивач з даним позовом звернувся до суду лише 05 лютого 2026 року, тобто з пропуском строку звернення до суду.

У заяві про поновлення строку для звернення до суду позивача вказав, що предмет даного спору не зводиться до спору щодо проходження публічної служби, оскільки мобілізація не є добровільним вступом на публічну службу, а являється формою реалізації владних управлінських повноважень держави щодо громадянина.

Ожнак, у постанові від 08.06.2022 у справі №362/643/21 Велика Палата Верховного Суду дійшла наступного висновку:

48. Публічна служба - це діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування (пункт 17 частини першої статті 4 КАС України у чинній редакції). За змістом пункту 15 частини першої статті 3 КАС України уредакції, чинній до 15 грудня 2017 року, військова служба теж була віднесена до служби публічної.

49. Військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби (частина перша статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у редакції, чинній на час звернення позивача із рапортом від 5 лютого 2018 року; близький за змістом припис є і в поточній редакції цієї частини, чинній із 23 червня 2018 року).

50. Отже, військова служба є різновидом служби публічної. Тому спори з приводу проходження військової служби, зокрема з приводу соціального захисту військовослужбовців (включно зі спорами з військовими частинами щодо реалізації гарантій забезпечення військовослужбовців житловими приміщеннями), належать до юрисдикції адміністративних судів.

42. Суд апеляційної інстанції обґрунтовано керувався тим, що оскільки дана адміністративна справа з огляду на предмет її спору є справою щодо проходження позивачем публічної служби, то при вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до суду слід керуватися частиною п`ятою статті 122 КАС України, якою передбачено місячний строк звернення до суду та обчислювати такий строк з моменту, коли позивач дізнався або мав дізнатися про порушення своїх прав у зв`язку із прийняттям оскаржуваних наказів та вчиненням протиправних дій.

Верховний Суд у Постанові від 20.09.23 року справі 560/6732/22 зробив наступні висновки:

39. Як вже згадувалося, згідно із доводами касаційної скарги в оскаржуваному судовому рішенні суд апеляційної інстанції неправильно застосував положення статті 122 КАС України. Так, на думку позивача для захисту його прав з якими він звернувся до суду, установлено шестимісячний, а не місячний строк, як вважає колегія суддів апеляційної інстанції, з огляду на те, що призов на військову службу під час мобілізації (що по своїй суті є примусовим для громадян) не можна ототожнювати з прийняттям на публічну службу, яке ґрунтується на добровільному волевиявленні громадянина.

40. Надаючи оцінку таким доводам позивача, колегія суддів звертає увагу на те, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 червня 2022 року у справі № 362/643/21 вказала, що спори щодо оскарження особами з числа військовослужбовців рішень, дій чи бездіяльності відомчих житлових (житлово-побутових, з контролю за розподілом житла) комісій є спорами з приводу проходження позивачами військової служби як різновиду служби публічної.

41. Апеляційний суд правильно вказав, що 08 червня 2022 року Великою Палатою Верховного Суду запроваджено новий підхід до обчислення строку звернення до суду особами, що проходять військову службу і зроблено висновок, що військова служба є різновидом публічної служби.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні «Мушта проти України» від 18 листопада 2010 року (Заява N 8863/06) підкреслив, що

- право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби.

Згідно із позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 29 вересня 2022 року у справі № 500/1912/22, сам факт запровадження воєнного стану в Україні, без обґрунтування неможливості звернення до суду саме позивачем у встановлені строки, у зв`язку із запровадження такого, не може безумовно вважатись поважною причиною для безумовного поновлення цих строків

Щодо аргументів позивача, про неможливість звернення до суду, у зв`язку з перебуванням на військовій службі, суд зазначає наступне.

У заяві про поновлення строку звернення до адміністративного суду не наведено жодних доводів про те, які обставини/причини унеможливлювали позивача своєчасно (у межах строку, визначеного частиною п`ятою статті 122 КАС України) звернутися до суду з позовом про визнання протиправними та скасування наказів про призов.

У постанові від 04.10.2024 у справі № 200/1643/24 Верховний Суд погодився з висновками судів попередніх інстанцій у тому, що « посилання позивача на проходження військової служби під час ведення воєнного стану на території України не може бути безумовною підставою для поновлення строку на подання позовної заяви без зазначення конкретних обставин, які вплинули на можливість своєчасного звернення до суду, та без надання доказів на підтвердження того, що виконання обов`язків служби під час введення військового стану вплинуло на позивача, і, відповідно, обумовило пропуск строку на звернення до суду».

Відповідно до змісту позовної заяви позивач був мобілізований 23.11.24 року та призваний на військову службу до військової частини НОМЕР_4 , а вже потім його було зараховано 07.08.2025 року до військової частини НОМЕР_1 ., однак жодних доказів: рапортів , тощо щодо неможливості оскарження наказу про мобілізацію перебуваючи 9 місяців у військовій частині НОМЕР_4 - суду не надано.

Відтак, у заяві про поновлення строку звернення до суду, не наведено аргументованих доводів про наявність поважних причин пропуску строку звернення до суду, підтверджених належними і достатніми доказами, тобто про наявність таких об`єктивних, незалежних від волі позивача обставин, які унеможливлювали або ускладнювали можливість звернення до суду в межах місячного строку звернення до суду.

Суд зазначає, що реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого. Позивач, необґрунтовано не дотримуючись такого порядку, позбавляє себе можливості реалізовувати своє право на звернення до суду в межах строків звернення до суду, не реалізація цього права зумовлена його власною пасивною поведінкою.

Законодавче закріплення строків звернення з адміністративним позовом до суду є гарантією стабільності публічно-правових відносин, призначенням якої є забезпечення своєчасної реалізації права на звернення до суду, забезпечення стабільної діяльності суб`єктів владних повноважень при здійсненні управлінських функцій, дисциплінування учасників адміністративного судочинства. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого публічно-правові відносини можуть вважатися спірними. Тому якщо протягом законодавчо встановлено строку особа не звернулася до суду за вирішенням спору, відповідні відносини набувають ознаки стабільності.

За загальним правилом поважними причинами визнаються ті обставини, існування яких є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного звернення до суду з даним позовом.

Посилання позивача на одну з причин неможливості звернення до суду, що він був мобілізований, не може бути визнано поважною причиною, оскільки не містить відомостей про те, що позивач виконував бойові завдання у зоні бойових дій та про те, що особисто не перебуває у зоні постійної дислокації, а знаходився у зоні бойових дій.

Таким чином, сам факт мобілізації, без обґрунтування неможливості звернення до суду саме позивачем у встановлені строки, у зв`язку із перебуванням на службі, не може безумовно вважатись поважною причиною для поновлення цих строків.

Правовий висновок щодо пропуску процесуального строку звернення до суду, який пов`язаний саме з призовом по мобілізації до Збройних Сил України для виконання конституційного обов`язку із захисту суверенітету і незалежності держави, згідно з положеннями статей 122 та 123 КАС, Касаційний адміністративний суд зробив у постанові від 29.11.2024 у справі № 120/359/24.

У вказаній постанові касаційний суд зазначив, що проходження особою військової служби, призваною по мобілізації у Збройні Сили України, може бути підставою для поновлення строку звернення до суду з кількох причин, пов`язаних із особливим статусом військовослужбовців та характером їхньої служби:

1) обмеження доступу до правової допомоги: під час служби військовослужбовці можуть перебувати у віддалених, у тому числі й небезпечних місцях, де відсутній доступ до адвокатів чи інших правових ресурсів, що обмежує можливість своєчасного звернення до суду;

2) виконання обов`язків служби: військовослужбовці, особливо в умовах воєнного стану, часто перебувають у стані, коли фізично або психологічно неможливо займатися приватними справами, зокрема ініціювати судові спори;

3) фактор часу: участь військовослужбовця у довготривалих операціях, навчаннях або відрядженнях може унеможливити дотримання визначеного процесуальним законом строку для звернення до суду;

4) повага до особливого статусу військовослужбовців: враховуючи виконання військовослужбовцями важливої функції із захисту держави, законодавство та судова практика мають враховувати обставини, пов`язані з проходженням військової служби, як вагому підставу для поновлення строку;

5) обов`язок держави забезпечувати реалізацію принципу рівного доступу до правосуддя: проходження військової служби може суттєво ускладнити реалізацію особами цього права, а отже, з метою належного забезпечення зазначеного принципу, може визнаватися об`єктивною причиною пропуску процесуального строку.

ВП ВС відмічає, що лише факт проходження військової служби особою, призваною по мобілізації у Збройні Сили України, не є самостійною та достатньою підставою для поновлення строку звернення до суду. Врахуванню підлягає, зокрема, обмеження доступу до правової допомоги, про що йде мова в розглянутій справі.

Разом із цим Велика Палата Верховного Суду вважає недоведеним, що припинення надання позивачу правової допомоги позбавляє останнього можливості звернутись за правовою допомогою до іншої особи, а тому цей факт не можна вважати обмеженням доступу до правової допомоги позивача і не може вважатися поважною підставою для поновлення процесуального строку звернення до суду.

Отже, позивачем у заяві про поновлення процесуального строку не наведено достатніх та переконливих аргументів, не надано відповідних доказів на підтвердження наявності об`єктивних, непереборних та істотних перешкод для звернення позивача до суду, які б завадили звернутися позивачу з цим позовом протягом встановленого законом строку, а тому наведені обставини суд визнає недостатніми для висновку про те, що позивачем з поважних причин пропущено строк звернення до суду з даним позовом.

Згідно з пунктом 9 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві, у випадках, передбачених частиною 2 статті 123 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Відповідно до частини 6 статті 169 КАС України, про повернення позовної заяви суд постановляє ухвалу. Копія ухвали про залишення позовної заяви без руху або про повернення позовної заяви надсилається особі, яка подала позовну заяву, не пізніше наступного дня після її постановлення.

На підставі викладеного, керуючись статтями 123, 169, 248, 256, 294, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , військової частини НОМЕР_1 , про визнання дій протиправними, визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії - повернути позивачеві.

Копію ухвали про повернення позовної заяви надіслати позивачу.

Ухвала може бути оскаржена до Восьмого апеляційного адмінсуду протягом п`ятнадцяти днів.

Суддя З.Б.Плеханова