Справа № 120/15513/25
Суддя: Яремчук Костянтин Олександрович
Дата ухвалення: 2026-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

м. Вінниця

18 лютого 2026 р. Справа № 120/15513/25

Вінницький окружний адміністративний суд у складі судді Яремчука Костянтина Олександровича, розглянувши в порядку письмового провадження заяву представника відповідача про залишення позову без розгляду у справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Вінницького окружного адміністративного суду перебуває адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Представником відповідача подано до суду відзив на позовну заяву, у якому просив залишити позовну заяву без розгляду з підстав пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду, що розцінено судом як подання відповідної заяви. Така заява обґрунтована тим, що предметом оскарження у цій справі визначено протиправні дії відповідача щодо невірного обчислення грошового забезпечення позивача за період з 28 квітня 2020 року по 23 грудня 2024 року з врахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня відповідного календарного року. Водночас позивач дізнався про порушення своїх прав та інтересів при виключенні його зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 23 грудня 2024 року під час отримання грошового атестату, в якому зазначено суми, нараховані та виплачені позивачу при звільненні (тобто письмового документу, у якому детально зазначено суми, нараховані та виплачені позивачу при звільненні), та з цього часу був обізнаний про суми, нараховані та виплачені позивачу при звільненні 23 грудня 2024 року. При цьому позивач звернувся до суду з адміністративним позовом лише 05 листопада 2025 року, тобто з суттєвим пропуском тримісячного строку.

Таким чином, представник відповідача стверджує, що позивач був ознайомлений із сумами, нарахованими та виплаченими йому при звільненні, що підтверджується відповідним підписом в журналі реєстрації вихідних документів військової частини НОМЕР_1 та розносній книзі (реєстрі) для здачі пакетів (документів) військової частини НОМЕР_1 .

Відтак, на переконання представника відповідача, позивачем пропущено тримісячний строк звернення до адміністративного суду з вимогою щодо нарахування та виплати грошового забезпечення за період з 28 квітня 2020 року по 23 грудня 2024 року, що є підставою для залишення позову без розгляду.

Розглянувши заяву про залишення позову без розгляду, суд зважає на таке.

Підстави та порядок залишення позову без розгляду визначені статтею 240 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України).

Пунктом 8 частини 1 статті 240 КАС України передбачено, що суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Водночас згідно з частинами 3 та 4 статті 123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Відтак, однією із підстав для залишення позовної заяви без розгляду є недотримання позивачем строку звернення до адміністративного суду, що виявлено судом після відкриття провадження у справі (за умови неподання заяви про поновлення такого строку або відсутністю поважних причин для його поновлення).

При цьому особливості строку звернення до адміністративного суду врегульовані статтею 122 КАС України, частиною 1 якої передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до частини 2 статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (частина 3 статті 122 КАС України).

Так, позивачем оскаржуються дії військової частини щодо невірного обчислення грошового забезпечення за період з 28 квітня 2020 року по 23 грудня 2024 року.

Тобто, спір пов`язаний із невиплатою позивачеві грошового забезпечення в належному розмірі.

Відповідно до частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України (у редакції, що була чинною до змін, внесених Законом України від 01 липня 2022 року № 2352-IX) у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Частинами першою та другою статті 233 Кодексу законів про працю України в редакції Закону України від 01 липня 2022 року № 2352-IX, який набрав чинності з 19 липня 2022 року, передбачено, що працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116 Кодексу законів про працю України).

Отже, до 19 липня 2022 року Кодекс законів про працю України не обмежував будь-яким строком право працівника на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати. Після цієї дати строк звернення до суду з трудовим спором, у тому числі про стягнення належної працівнику заробітної плати, обмежений трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

Аналогічний правовий висновок викладений у рішенні Верховного Суду від 06 квітня 2023 року у справі № 260/3564/22, від 19 січня 2023 року у справі № 460/17052/21 та ряду інших.

Відтак, доводи представника відповідача про залишення позову без розгляду в частині позовних вимог, що стосуються періоду нарахування та виплати грошового забезпечення до 19 липня 2022 року слід визнати безпідставними, адже до цього періоду право працівника на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати не обмежувалось будь-яким строком.

Визначаючись із тим, чи дотримано позивачем строку звернення до суду з вимогою щодо здійснення перерахунку та виплати грошового забезпечення за період з 19 липня 2022 року по 23 грудня 2024 року, то суд враховує наступне.

Вирішуючи питання щодо застосування статті 233 Кодексу законів про працю України в частині строку звернення до суду з вимогами про стягнення заробітної плати за редакції статті 233 Кодексу законів про працю України, що була чинною з 19 липня 2022 року , то застосуванню підлягають положення статті 233 Кодексу законів про працю України (у редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин").

Отже, до вимог щодо виплати грошового забезпечення після 19 липня 2022 року застосовні норми вже нині чинної редакції статті 233 Кодексу законів про працю України, яка передбачає тримісячний строк звернення до суду з дня одержання особою письмового повідомлення про суми, що нараховані та виплачені при звільненні.

Аналогічні правові висновки викладені судовою палатою з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду в постанові від 21 березня 2025 року у справі № 460/21394/23.

Так, наказом командира військової частини НОМЕР_1 23 грудня 2024 року № 358 ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та всіх видів забезпечення з 23 грудня 2024 року.

23 грудня 2024 року ОСОБА_1 ознайомлено із грошовим атестатом від 23 грудня 2024 року, про що свідчить проставлений особистий підпис позивача у журналі реєстрації вихідних документів військової частини НОМЕР_1 (індекс документа 7609).

Водночас зміст грошового атестату та наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 23 грудня 2024 року № 358 року не можуть визначати момент, з якого позивачу стало відомо про порушення його прав та інтересів, адже не містять інформації про конкретні складові нарахованого ОСОБА_1 грошового забезпечення в спірний період.

За наведених обставин слід дійти висновку, що матеріали справи не містять доказів отримання позивачем письмового повідомлення про нараховані та виплачені суми при звільненні в розумінні статті 233 Кодексу законів про працю України.

Крім того, варто зауважити, що в ухвалі про відкриття провадження від 10 грудня 2025 року судом вже надавалася правова оцінка питанню дотримання позивачем строку звернення до адміністративного суду та суд дійшов висновку, що позивачем такий строк не пропущено.

Таким чином, подана представником відповідача заява про залишення позову без розгляду є необґрунтованою та не підлягає задоволенню, адже позивачем строк звернення до суду не пропущено.

Керуючись статтями 161, 171, 122, 123, 240, 248 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву представника відповідача про залишення позову без розгляду залишити без задоволення.

Ухвала суду першої інстанції оскарженню не підлягає та набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 256 КАС України.

Суддя Яремчук Костянтин Олександрович