Справа № 600/2079/25-а
Суддя: Брезіна Тетяна Миколаївна
Дата ухвалення: 2026-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2026 р. м. Чернівці Справа № 600/2079/25-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Брезіної Т.М., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Описова частина

Короткий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

В поданому до суду адміністративному позові позивач просить суд винести рішення, яким:

- визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком;

- скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області №96 від 18.04.2025 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області ухвалити рішення про призначення ОСОБА_1 пенсії за віком з 11.04.2025 року, відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», врахувавши до страхового стажу період навчання з 01.09.1977 по 20.02.1981 року в Армавірському машинобудівному технікумі.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що звернувся до відповідача із заявою про призначення йому пенсії за віком, однак відповідач протиправно відмовив у призначені пенсії, не зарахувавши до страхового стажу період навчання з 01.09.1977 по 20.02.1981 року в Армавірському машинобудівному технікумі.

Відповідач не подав відзив на позов.

Рух справи у суді

Судом відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників справи.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Відповідно до копії свідоцтва про укладення шлюбу НОМЕР_1 вказано, що після укладення шлюбу позивачу « ОСОБА_2 » присвоєно прізвище « ОСОБА_3 ». (а.с. 13)

Матеріали справи містять копію диплому Армавірського машинобудівного технікуму НОМЕР_2 про закінчення 1981 р. « ОСОБА_2 » навчання. (а.с. 14).

11.04.2025 р. позивач звернувся до пенсійного органу із заявою щодо призначення пенсії за віком. Згідно рішення пенсійного органу №96 від 18.04.2025 року позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком. До страхового стажу особи не зараховано період навчання з 01.09.1977 по 20.02.1981 року в Армавірському машинобудівному технікумі згідно диплому НОМЕР_2 , оскільки зазначене у ньому по батькові заявниці російською мовою « ОСОБА_4 » не відповідає паспорту російською мовою « ОСОБА_5 ». (а.с. 15).

Матеріали справи містять розрахунок страхового стажу позивача, який станом на 11.04.2025 р. становить 19 років 8 місяців 18 днів. (а.с. 16).

Мотивувальна частина

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно положень ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд перевіряє дотримання вказаних критеріїв суб`єктом владних повноважень при прийнятті оскаржуваного рішення, вчиненні дій чи допущенні бездіяльності.

Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (надалі - Закон № 1058-IV) визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом. Зміна умов і норм загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону.

Статтею 8 Закону № 1058-IV передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Згідно з ч. 3 ст.4 Закону № 1058-IV визначає, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Положенням ч.1 ст. 9 Закону № 1058-IV передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до ст. 26 Закону № 1058 особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років; з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років; з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років; з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років; з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років; з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років; з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року; з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років; з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - не менше 33 років; з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - не менше 34 років; починаючи з 1 січня 2028 року - не менше 35 років.

За ч. 2 ст. 26 Закону № 1058 у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу: по 31 грудня 2018 року - від 15 до 25 років; з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - від 16 до 26 років; з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - від 17 до 27 років; з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - від 18 до 28 років; з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - від 19 до 29 років; з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - від 20 до 30 років; з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - від 21 до 31 року; з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - від 22 до 32 років; з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - від 23 до 33 років; з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - від 24 до 34 років; починаючи з 1 січня 2028 року - від 25 до 35 років.

Відповідно до ст. 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до п. «д» ч. 3 ст. 56 Закону№1788-ХІІ до стажу роботи зараховується навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

11.04.2025 р. позивач звернувся до пенсійного органу із заявою щодо призначення пенсії за віком.

Згідно рішення пенсійного органу №96 від 18.04.2025 року позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком. До страхового стажу особи не зараховано період навчання з 01.09.1977 по 20.02.1981 року в Армавірському машинобудівному технікумі згідно диплому НОМЕР_2 , оскільки зазначене у ньому по батькові заявниці російською мовою « ОСОБА_4 » не відповідає паспорту російською мовою « ОСОБА_5 ».

При цьому, суд звертає увагу, що вказаний період навчання з 01.09.1977 по 20.02.1981 року не є спірним у даній справі, а спірним є лише невідповідність по батькові позивача зазначене у дипломі та паспорті.

Судом встановлено, що у копії диплому Армавірського машинобудівного технікуму НОМЕР_2 вказано про закінчення 1981 р. навчання та видачу диплому ОСОБА_2 .

При цьому, у паспорті громадянина України НОМЕР_3 по батькові позивача російською мовою вказано ОСОБА_5 .

Таким чином, дійсно у дипломі НОМЕР_2 зазначене по батькові позивача російською мовою « ОСОБА_4 » не відповідає паспорту російською мовою « ОСОБА_5 ». Поряд із цим, суд звертає увагу, що позивач не може нести відповідальність за правильність заповнення вказаного диплому, оскільки такий обов`язок покладений на заклад освіти, який видавав відповідний документ.

Так, у постанові від 12.12.2019 р. по справі № 229/3431/16-а, в подібних правовідносинах, Верховний Суд дійшов висновку про безпідставність доводів скаржника, оскільки обставини, які підлягали встановленню судами у даній справі і доказуванню, значно віддалені у часі, при цьому враховуючи ступінь вини позивача (її відсутність) неможливості надати повний об`єм необхідних для реалізації його прав документів та повноти записів у наявних підтверджуючих страховий стаж документах з огляду на те, що обов`язок належного оформлення таких документів покладається не на працівника, а на роботодавця чи інших уповноважених осіб. Така правова позиція викладена і в постанові Верховного Суду від 25 квітня 2019 року у справі № 159/4178/16-а.

Крім того, жодного доказу, який би викликав сумнів у тому, що вказана особа у дипломі НОМЕР_2 та у паспорті громадянина України НОМЕР_3 є однією і тією ж особою матеріали справи не містять, а відповідачем не надано.

Судом також враховано, що згідно норм ч. 3 ст. 44 Закону №1058-IV органи пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

У даному випадку пенсійним органом не надано суду доказів звернення до відповідних підприємств, установ та організацій з метою надання необхідних додаткових документів, а також здійснення відповідної перевірки достовірності поданих позивачем відомостей щодо періодів роботи (навчання) та страхового (трудового) стажу.

Верховний Суд у постанові від 31.01.2025 р. по справі №120/8471/23 зробив висновки, що хоча й витребування та перевірка додаткових документів і довідок є правом пенсійного органу, однак перекладання обов`язку доказування, надання відомостей на позивача є неприйнятним. Неможливість пенсійного органу скористатися правом на перевірку відомостей трудової діяльності не може слугувати умовою для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

На підставі вказаного, суд вважає, що відповідачем протиправно під час розгляду заяви повивача про призначення пенсії не зараховано до страхового стажу періодів її навчання з 01.09.1977 по 20.02.1981 року в Армавірському машинобудівному технікумі.

Висновки за результатами розгляду справи

Відповідно до ч.1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч.1 та ч. 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем не доведено суду правомірність рішення Головного управління пенсійного фонду України в Сумській області №96 від 18.04.2025 р. та відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком, а тому вказані позовні вимоги підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог зобов`язального характеру, суд встановив, що під час розгляду заяви позивача від 11.04.2025 р., не здійснено належним чином обрахунок стажу позивача з урахуванням періодів її навчання в Армавірському машинобудівному технікумі згідно диплому НОМЕР_2 . Таким чином, суд дійшов висновку, що заява позивача від 11.04.2025 р. належним чином розглянута не була, у зв`язку із чим належним способом відновлення порушеного права у спірних правовідносинах буде зобов`язання пенсійний орган повторно розглянути заяву позивача від 11.04.2025 р. про призначення пенсії за віком із врахуванням до страхового стажу періоду навчання з 01.09.1977 по 20.02.1981 року в Армавірському машинобудівному технікумі.

Оскільки у цій справі, для прийняття рішення за результатами поданої позивачем заяви за принципом екстериторіальності структурним підрозділом визначено Головне управління Пенсійного фонду України у Сумській області, рішенням якого позивачу відмовлено у призначення пенсії за вислугу років, тому дії зобов`язального характеру щодо повторного розгляду заяви позивача про призначення пенсії за вислугу років має вчинити територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності, тобто Головне управління Пенсійного фонду України у Сумській області.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у Постановах від 08.02.2024 у справі № 500/1216/23, від 07.05.2024 у справі №460/38580/22.

Крім того, суд враховує, що відповідач не подав відзив на позов, а тому відповідно до вимог ч. 4 ст. 159 КАС України, неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин кваліфікується судом як визнання позову.

З вказаних підстав суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Судові витрати

Відповідно до ч.3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

У зв`язку із задоволенням позову, суд стягує на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача сплачений судовий збір, пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Керуючись статтями 9, 14, 77, 78, 90, 139, 143, 241 - 246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України ,-

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області №96 від 18.04.2025 року.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 11.04.2025 р. про призначення пенсії за віком із зарахуванням до страхового стажу періоду навчання з 01.09.1977 по 20.02.1981 року в Армавірському машинобудівному технікумі.

4. В решті позову відмовити.

5. Стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду в Сумській області судовий збір, пропорційно задоволеним позовним вимогам, в сумі 605,60 гривень.

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення складання.

Найменування сторін:

позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код РНОКПП НОМЕР_4 );

відповідачі: Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області (вул. Степана Бандери, 43, м. Суми, Сумська обл., Сумський р-н, 40009, ).

Суддя Т.М. Брезіна