Справа № 400/6841/25
Суддя: Біоносенко В. В.
Дата ухвалення: 2026-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2026 р. № 400/6841/25
Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Біоносенко В. В. розглянув у порядку спрощеного провадження, без виклику сторін, з дотриманням вимог, передбачених ст.263 КАС України адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,
до Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, вул. Смілянська, 23,м. Черкаси,18002, Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, вул. Морехідна, 1,м. Миколаїв,54008, вул. Морехідна, 1,м. Миколаїв,54008
провизнання протиправним та скасування рішення від 19.03.2025 №32, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до адміністративного суду з позовом, в якому просить суд : 1) визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ПФУ в Черкаській області №32 від 19.03.2025; 2) зобов`язати Головне управління ПФУ зарахувати до стажу роботи ОСОБА_1 періоди роботи у складі екіпажів суден з 05.05.2009 по 10.04.2023; 3) зобов`язати Головне управління ПФУ призначити позивачці пенсію за віком на пільгових умовах з урахуванням зазначеного стажу з дати звернення з заявою про призначення пенсії.

В обгрунтування своїх позовних вимог позивачка зазначила, що 12.03.2025 року звернулась до ПФУ із заявою щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", однак рішенням Головного управління ПФУ в Черкаській області №32 від 19.03.2025 було відмовлено у призначення пільгової пенсії з підстав відсутності спеціального стажу. При цьому, Головним управління ПФУ в Черкаській області протиправно не враховано до спеціального стажу, періоди роботи позивачки кухарем судновим у складі екіпажу суден (плавскладу) згідно доданих до заяви трудової книжки серії НОМЕР_1 та уточнюючих довідок.

Відповідач - Головне управління ПФУ в Черкаській області, позов не визнав, просив відмовити у задоволенні позову. В обгрунтування своїх позовних вимог відповідач вказав, що Головним управлінням прийнято рішення про відмову позивачу у призначенні пенсії в зв`язку з відсутністю необхідного спеціального стажу роботу. Страховий стаж позивача становить 26 років 6 місяців 16 днів. Пільговий стаж станом на 10.10.2017 - не визначений. Таким чином, дії Головного управління є правомірними та відповідають чинному законодавства, а вимоги позивача є такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідач - Головне управління ПФУ в Миколаївській області, позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні. В письмовому відзиві зазначив, що за наслідками розгляду заяви позивача та доданих до неї документів, Головним управлінням ПФУ в Черкаській області прийнято рішення від 19.03.2025 №32 про відмову у призначенні пенсії відповідно до ст. 55 Закону України №1788 у зв`язку із відсутністю необхідного спеціального стажу, що дає право на призначення пенсії. При цьому, відповідач зазначив, що до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за вислугу років не зараховуються періоди роботи на відповідних посадах після 11.10.2017. Спеціальний стаж роботи позивача на посадах, які дають право на пенсію за вислугу років станом на 11.10.2017 не визначено.

Суд розглянув справу 20.02.2026 в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін в порядку, передбаченому ст.263 КАС України, на підставі наявних матеріалів справи.

Дослідив матеріали справи, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 12.03.2025 звернулась до Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Рішенням Головного управління ПФУ в Черкаській області №32 від 19.03.2025 ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах в зв`язку з відсутністю необхідного спеціального стажу, передбаченого ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

У рішення від 19.03.2025 №32 встановлено страховий стаж -26 років 6 місяців 16 днів. Спеціальний стаж за вислугу років до 10.10.2017 не визначений. Рішення обгрунтовано тим, що згідно з п. "д" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" визначено за вислугу років плавскладу морського, річкового флоту і флоту рибної промисловості (крім суден портових, що постійно працюють на акваторії порту, службово-допоміжних, роз`їдних, приміського і внутрішнього сполучення) жінки після досягнення 55 років і при стажі роботи по 10.10.2017 не менше 25 років, з них 10 років на зазначеній роботі.

Листом від 27.03.2025 № 1400-0207-8/25125 Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області повідомило позивачку, що рішенням Головного управління ПФУ в Черкаській області відмовлено у призначення пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного стажу - 10 років.

Не погоджуючись з цим, позивачка звернулась до суду.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Умови і порядок пенсійного забезпечення громадян України визначені Законом України від 05.11.1991 року № 1788-ХІІ "Про пенсійне забезпечення" (надалі - Закон № 1788) та Законом України від 09.07.2003 року № 1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (надалі - Закон № 1058).

Відповідно до ст. 51 Закону України "Про пенсійне забезпечення" пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком.

Пунктом "д" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено право на пенсію за вислугу років: плавсклад морського, річкового флоту і флоту рибної промисловості (крім суден портових, що постійно працюють на акваторії порту, службово-допоміжних, роз`їзних, приміського і внутріміського сполучення) - після досягнення 55 років і при стажі роботи: для чоловіків - не менше 30 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначеній роботі; для жінок - не менше 25 років, з них не менше 10 років на зазначеній роботі.

За відсутності стажу роботи, встановленого абзацами другим і третім цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року право на пенсію за вислугу років надається за наявності стажу роботи, встановленого абзацами п`ятнадцятим - двадцять третім пункту "б" частини першої статті 13 цього Закону.

Відповідач, мотивуючи відмову у призначенні пенсії вказує на те, що відповідно до п. 2-1 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" особам, які на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" мають вислугу років та стаж, необхідний для призначення пенсії за вислугу років, передбачений статтями 52, 54 та 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", пенсія за вислугу років призначається за їхнім зверненням з дотриманням умов, передбачених Законом України "Про пенсійне забезпечення".

До приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. Положення Закону України "Про пенсійне забезпечення" застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років для осіб, які на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" мають вислугу років та стаж, необхідні для призначення такої пенсії ( п. 16 Прикінцевих положень Закону №1058).

Зважаючи на зазначені норми, відповідач зазначає, що до стажу роботу, що дає право на призначення пенсії за вислугу років не зараховуються періоди роботи на відповідних посадах після набрання чинності Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" №2148, а саме станом 11.10.2017.

Оскільки станом на 11.10.2017 у позивачки не визначений стаж роботи на посадах, які дають право на пенсії за вислугу років, їй було відмовлено у призначенні пенсії на підставі п. "д" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Разом з цим, як вбачається з матеріалів справи, до заяви про призначення пільгової пенсії позивачкою були надані копія трудової книжки НОМЕР_1 від 02.06.1986 року, довідку №24/05-1 від 24.05.2024, видану Дніпро-Бузьким морським терміналом, довідку №3912/3-24/22 від 15.05.2024, видану ТОВ СП "Нібулон", довідку від 10.05.2024 №7-К, видану ТОВ "Морське агентство "Блек Сі Шиппінг".

В трудовій книжці НОМЕР_1 від 02.06.1986 міститься запис №34 від 05.05.2009 при прийняття позивача на посаду кухаря буксиру у ТОВ "Дніпро-Бузький морський термінал"; запис №36 від 27.04.2011 про звільнення по переведенню; запис № 38 від 28.04.2011 про прийняття на роботу кухарем судовим у ТОВ " Морське агентство Блек Сі Шиппінг" ; запис № 39 від 39.06.2011 про звільнення з займаної посади.

Довідкою від 10.05.2024 №7-К, виданої ТОВ "Морське агентство "Блек Сі Шиппінг" підтверджено, що ОСОБА_1 дійсно працювала в ТОВ "Морське агенство "Блек Сі Шиппінг" на посаді кухаря суднового буксира "Ілля Муромець" з 28.04.2011 по 06.09.2011 (наказ №142 від 06.09.2011).

Довідкою від 24.05.2024 №24/05-1, виданої ТОВ "Дніпро Бузький морський термінал" підтверджено, що ОСОБА_1 дійсно працювала в ТОВ "Дніпро Бузький морський термінал" на посаді кухаря суднового буксира "Ілля Муромець" з 05.05.2009 по 27.04.2011 (наказ №20-к від 27.04.2011).

Довідкою від 3912/3-24/22, виданої ТОВ СГ "Нібулон" підтверджено, що ОСОБА_1 дійсно працювала в ТОВ СП "Нібулон" на посаді кухарем судновим буксиру "Нібулон-11" з 22.12.2011 (наказ №614-к від 22.12.2011) по 10.04.2023 (наказ №772-к від 10.04.2023).

З цього суд вбачає наявний спеціальний стаж у позивачки на посадах кухаря суднового - 13 років 7 місяців 23 дня, який дає право на призначення пенсії відповідно до п. "д" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", та який протиправно був не врахований під час розгляду її звернення із заявою про призначення пенсії.

Разом з цим, щодо призначення пільгової пенсії відповідно до п. "д" ст. 55 Закону №1788, суд враховує наступне.

Відмова пенсійного органу у призначенні позивачу пенсії за вислугу років відповідно до п. "д" ст.55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" обгрунтована посиланням на п. 2-1, та 16 розділу XV Прикінцевих положень Закону №1058-IV, а саме відсутністю необхідного станом на 11.10.2017 спеціального стажу роботи 10 років, оскільки, виходячи з наведених пунктів 2-1, 16, відповідні умови для призначення пенсії за вислугу років мають визначатись на момент, передбачений законодавцем - на день набрання чинності Законом України №2148-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій".

04.06.2019 Конституційним Судом України було ухвалено рішення № 2-р/2019, яким визнано неконституційними положення пункту "а" статті 54, статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII зі змінами, внесеними Законами України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 р. № 213-VIII, "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24.12.2015 № 911-VIII.

Відповідно до пункту 2-1 розділу XV Прикінцеві положення Закону №1058-IV особам, які на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" мають вислугу років та стаж, необхідний для призначення пенсії за вислугу років, передбачених статтями 52, 54 та 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", пенсія за вислугу років призначається за їхнім зверненням з дотриманням умов, передбачених Законом України "Про пенсійне забезпечення".

Згідно п. 16 Закону розділу XV Прикінцеві положення №1058-IV до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом, закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Положення Закону України "Про пенсійне забезпечення" застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років для осіб, які на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" мають вислугу років та стаж, необхідні для призначення такої пенсії.

За твердження відповідача, виходячи з пунктів 2-1, 16 розділу XV Прикінцеві положення Закону №1058-IV, відповідні умови для призначення пенсії за вислугу років мають визначатись на момент, передбачений законодавцем - на день набрання чинності Законом України №2148-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій".

Отже, в даному випадку наявна колізія між нормами Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення Конституційного Суду України № 2-р/2019 з одного боку, та Законом № 1058-ІV з іншого в частині обмеження права на пільговий стаж, здобутий після 11 жовтня 2017 року.

При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод (частина третя статті 22 Конституції України).

Верховний Суд з цього приводу у постанові від 06.11.2023 по справі №240/24/21 зазначив, що у Рішенні від 22 травня 2018 року № 5-р/2018 Конституційний Суд України зазначив, що "положення частини третьої статті 22 Конституції України необхідно розуміти так, що при ухваленні нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих конституційних прав і свобод людини, якщо таке звуження призводить до порушення їх сутності" (абзац десятий підпункту 2.2 пункту 2 мотивувальної частини).

Конституційний Суд України зазначає, що до основних обов`язків держави належить забезпечення реалізації громадянами соціальних, культурних та економічних прав; гарантування державою конституційного права на соціальний захист є однією з необхідних умов існування особи і суспільства; рівень соціального забезпечення в державі має відповідати потребам громадян, що сприятиме соціальній стабільності, забезпечуватиме соціальну справедливість та довіру до держави. Гарантування державою цих прав, у тому числі права на пенсійне забезпечення як складової конституційного права на соціальний захист, має здійснюватися на основі Конституції України та у спосіб, що відповідає їй.

Одним із елементів конституційного принципу верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями; обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної" (абзац шостий підпункту 4.3 пункту 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 27.02.2018 № 1-р/2018).

Юридична визначеність є ключовою у питанні розуміння верховенства права; держава зобов`язана дотримуватися та застосовувати у прогнозований і послідовний спосіб ті закони, які вона ввела в дію; юридична визначеність передбачає, що норми права повинні бути зрозумілими і точними, а також спрямованими на забезпечення постійної прогнозованості ситуацій і правових відносин; юридична визначеність означає також, що необхідно у цілому дотримуватися зобов`язань або обіцянок, які взяла на себе держава перед людьми (поняття „легітимні очікування") (Доповідь „Верховенство права", схвалена Європейською Комісією „За демократію через право" (Венеційською Комісією) на 86-му пленарному засіданні 25-26 березня 2011 року).

Принцип юридичної визначеності вимагає чіткості, зрозумілості й однозначності норм права, зокрема їх передбачуваності (прогнозованості) та стабільності (абзац шостий підпункту 2.1 пункту 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 20 грудня 2017 року № 2-р/2017).

Відтак, колегія суддів вважає, що, обмежуючи пунктом 2.1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV врахування спеціального стажу, здобутого після 11.10.2017 для набуття права на призначення пенсії за вислугою років, є порушенням принципу юридичної визначеності та верховенства права.

Також, за позицією Великої Палати Верховного Суду, сформованою в постанові від 3 листопада 2021 року у зразковій справі № 360/3611/20 , оскільки норми названих законів регулюють одне і те ж коло відносин, Велика Палата Верховного Суду доходить висновку, що вони явно суперечать один одному. Таке регулювання порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника (див. пункт 56 рішення Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України»).

Велика Палата Верховного Суду також не погоджується з посиланням скаржника на абзац другий пункту 16 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV, відповідно до якого положення Закону № 1788-ХІІ застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років для осіб, які на день набрання чинності Законом № 2148-VІІІ мають вислугу років та стаж, необхідні для призначення такої пенсії. На думку скаржника, це положення свідчить про обмеження сфери застосування Закону № 1788-ХІІ відносинами, про які йдеться в цьому пункті. Велика Палата Верховного Суду вважає, що якби таким був намір законодавця, то він мав би виключити із Закону № 1788-ХІІ всі інші положення, чого зроблено не було.

Також, у постанові від 19.02.2020 у справі №520/15025/16-а Великою Палатою Верховного Суду сформовано правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, яка кореспондується з ч. 5, 6 ст. 13 Закону України "Про судоустрій та статус суддів", при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що у цій справі застосуванню підлягають саме норми Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020, а не Закону № 1058-ІV.

Станом на день звернення ОСОБА_1 із заявою про призначення пенсії відповідно до п. "д" ст. 55 Закону №1788, вона досягла 57 річного віку, мала страховий стаж - 26 років 6 місяців 16 днів та спеціальний стаж - 13 років 7 місяців 23 дні, що цілком відповідає умовами призначення пенсії відповідно до вимог п. "д" ст.55 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

За урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі.

Зважаючи на зареєстроване місце проживання позивачки у Миколаївській області, та враховуючи п. 4.10 Порядку №22-1, суд вважає доцільним зобов`язати здійснити перерахунок стажу та призначити пенсію за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 Головне управління ПФУ в Миколаївській області.

Позов задовольнити повністю.

При цьому, задовольняючи позовні вимоги повністю, суд використовуючи повноваження передбачені ч.2 ст.9 КАС України, самостійно визначає формулювання резолютивної частини судового рішення, з метою її більш ефективного виконання та надання повного захисту правам позивача.

Судовий збір позивачем не сплачено, оскільки ухвалою суду від 02.07.2025 позивача звільнено від сплати судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246 КАС України,

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (вул. Смілянська, 23,м. Черкаси,188) Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1,м. Миколаїв,549) задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області №32 від 19.03.2025.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, Миколаїв, 54008, ) зарахувати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) період роботи з 05.05.2009 по 27.04.2011, з 28.04.2011 по 06.09.2011, з 22.12.2011 по 10.04.2023 до стажу роботи у складі екіпажів суден, та призначити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) пенсію за віком відповідно до п. "д" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення з 12.03.2025

4. Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя В. В. Біоносенко

Рішення складено в повному обсязі 20.02.2025