Справа № 420/33362/24
Суддя: Дубровна В.А.
Дата ухвалення: 2026-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2026 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Дубровної В.А., розглянувши за правилами загального позовного провадження в порядку письмового провадження позовну заяву ОСОБА_1 до члена Вищої ради правосуддя Мороза Миколи Володимировича про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення матеріальної та моральної шкоди,

встановив:

28.10.2024 року до суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) з адміністративним позовом до члена Вищої ради правосуддя ОСОБА_2 (далі - відповідач), в якому просить :

- визнати протиправною бездіяльність члена Вищої ради правосуддя ОСОБА_2 щодо не підготовки висновку та проекту рішення по дисциплінарних скаргах судді у відставці ОСОБА_3 та судді місцевого адміністративного суду ОСОБА_4 та не передачі висновку та проекту рішення разом з матеріалами дисциплінарних проваджень до відповідного структурного підрозділу секретаріату ВРП для надання членам Дисциплінарної палати для вивчення.

- зобов`язати члена Вищої ради правосуддя ОСОБА_2 підготувати висновки та проекти рішень по дисциплінарних скаргах судді у відставці ОСОБА_3 та судді місцевого адміністративного суду ОСОБА_4 та передати висновки та проекти рішень разом з матеріалами дисциплінарних проваджень до відповідного структурного підрозділу секретаріату ВРП для надання членам Дисциплінарної палати для вивчення.

- стягнути з члена Вищої ради правосудця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду спричинену у наслідку бездіяльності члена Вищої ради правосуддя ОСОБА_2 у розмірі 4 721 гри.

- стягнути з члена Вищої ради правосудця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду спричинену за наслідками бездіяльності члена Вищої ради правосуддя у розмірі 25 000 грн.

На обґрунтування вказаних позовних вимог позивач зазначає, 11.04.2023 року суддя Окружного адміністративного суду м. Києва Аблов Є.В. звернувся до Вищої ради правосуддя з заявою про звільнення у відставку на підставі п.4 ч. б ст.126 Конституції України. Розгляд даної заяви на підставі пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України було зупинено у зв`язку зі скаргами судді у відставці ОСОБА_3 , які надійшли до Вищої ради правосуддя протягом серпня 2021 року - квітня 2023 року, а також скарги судді місцевого адміністративного суду ОСОБА_4 , яка надійшла до Вищої ради правосуддя у серпні 2021 року, та стосувались дисциплінарних проступків судді Окружного адміністративного суду м. Києва ОСОБА_1 , та були протягом листопада 2023 р. розподілені на члена ВРП ОСОБА_2 .

Проте, позивач вважає, що порушення членом ВРП ОСОБА_2 статей 42, 43 Закону України «Про Вищу раду правосуддя», пунктів 13.7, 13.8 Регламенту Вищої ради правосуддя щодо визначення пріоритетності розгляду таких скарг та 6-ти місячного максимального строку для попередньої перевірки дисциплінарної скарги, свідчать про очевидні ознаки його протиправної бездіяльності у своєчасній підготовці висновків по вказаним скаргам та передачі їх разом із дисциплінарною скаргою та зібраними у процесі попередньої перевірки матеріалами на розгляд Дисциплінарній палати, яка в свою чергу порушує право позивача на своєчасний розгляд скарги та розгляд ВРП його заяви про відставку. Оскільки вказана протиправна бездіяльність члена Вищої ради правосудця ОСОБА_2 , призвела до стурбованості, відчуття тривоги позивача через тривалий не розгляд скарг, негативного впливу його стану на членів сім`ї, до втрати ним ділової репутації та захворювання, вважає, що наявні підстави для відшкодування йому матеріальної та моральної шкоди відповідно до статті 23 Цивільного кодексу України.

18.11.2024 р. судом зареєстровано від представника відповідача відзив на позовну заяву, яким просить відмовити в задоволені позову, при цьому не заперечив, що наразі у члена Вищої ради правосудця ОСОБА_2 перебувають на перевірці скарги судді у відставці ОСОБА_5 та судді місцевого адміністративного суду ОСОБА_4 стосовно судді Окружного адміністративного суду м. Києва ОСОБА_1 . Разом з тим, вказує, що згідно з частини 1 статті 108 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» дисциплінарне провадження щодо судді здійснюють дисциплінарні палати Вищої ради правосуддя у порядку, визначеному Законом України «Про Вищу раду правосуддя», з урахуванням вимог цього Закону. Порядок розгляду дисциплінарної скарги Дисциплінарною палатою ВРП передбачений статтею 49 Закону України № 1798-Ш. Відповідно до частини 2 статті 50 Закону України № 1798-Ш за результатами розгляду дисциплінарної справи Дисциплінарна палата ухвалює рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності судді або про відмову у притягненні до дисциплінарної відповідальності судді. А відтак вважає, що виготовлення висновку по скарзі та передача його разом із зібраними у процесі перевірки матеріалами на розгляд Дисциплінарній палаті не є остаточним рішенням за результатами розгляду такої скарги, а є процедурними діями. Процедурні питання не можуть бути предметом перевірки в суді, натомість оскаржено може бути лише рішення за наслідками розгляду скарги чи заяви про притягнення до дисциплінарної відповідальності. Таким чином, невиготовлення висновків по зазначеним вище дисциплінарним скаргам відносно ОСОБА_1 та не передача висновку разом із дисциплінарною скаргою та зібраними у процесі попередньої перевірки матеріалами на розгляд Дисциплінарній палаті не зумовлюють самостійних правових наслідків, а відтак не можуть бути самостійним предметом позову, а також не порушують права та інтереси Позивача.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.10.2024 справа розподілена на суддю Юхтенко Л.Р.

Ухвалою суду від 04.11.2024 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, розпочато підготовче провадження.

Ухвалою суду від 03.12.2024 року задоволено заяву судді Юхтенко Л.Р. про самовідвід по справі.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.12.2024 справа розподілена на суддю Потоцьку Н.В.

Ухвалою суду від 09.12.2024 заяву про самовідвід судді Потоцької Н.В. по справі №420/33362/24 задоволено.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.12.2024 справа розподілена на суддю Токмілову Л.М.

Ухвалою суду від 17.12.2024 року заяву позивача про відвід судді Токмілової Л.М. визнано необґрунтованою та передано справу № 420/33362/24 для визначення судді в порядку встановленому положеннями статті 31 КАС України для вирішення питання про відвід.

Ухвалою суду від 19 грудня 2024 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 від 16.12.2024 р. про відвід судді Одеського окружного адміністративного суду Токмілової Любов Миколаївни у справі №420/33362/24 відмовлено .

Ухвалою суду від 25 грудня 2024 року задоволено заяву судді Токмілової Л.М. про самовідвід.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.12.2024 справа розподілена на суддю Катаєву Е.В.

Ухвалою суду від 27 грудня 2024 року заявлено та задоволено самовідвід судді Катаєвої Е.В. по справі №420/33362/24.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.12.2024 справа розподілена на суддю Хом`якову В.В.

Ухвалою суду від 06.01.2025 року відмовлено у відкритті провадження в порядку адміністративного судочинства у справі за позовом ОСОБА_1 до члена Вищої ради правосуддя Мороза Миколи Володимировича про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, стягнення шкоди.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 08.05.2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 06.01.2025 скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвалою суду від 02 червня 2025 року адміністративну справу прийняти до провадження та призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 09 червня 2025 року задоволено заяву представника відповідача про участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції.

Ухвалою суду від 24 червня 2025 року заяву позивача про відвід судді Хом`яковій В.В. визнано необґрунтованою та передано справу №420/33362/24 для визначення судді у порядку встановленому положеннями статті 31 КАС України для вирішення питання про відвід.

Ухвалою суду від 26 червня 2025 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 від 23.06.2025 року про відвід судді Хом`якової В.В. по справі №420/33362/24 відмовлено .

Ухвалою суду від 30 червня 2025 року задоволено заяву судді Хом`якової В.В. про самовідвід.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.07.2025 справа розподілена на суддю Юхтенко Л.Р.

Розпорядженням керівника апарату суду від 02 липня 2025 року № 235 у зв`язку із ухвалою судді Юхтенко Л.Р. від 03 грудня 2024 року про задоволення заяви судді Юхтенко Л.Р. про самовідвід по справі вирішено призначити повторний автоматизований розподіл справи №420/33362/24.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.07.2025 справа розподілена на суддю Свиду Л.І.

Ухвалою суду від 03 липня 2025 року задоволено заяву про самовідвід судді Свиди Л.І. по справі №420/33362/24.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.07.2025 справа розподілена на суддю Харченко Ю.В.

Ухвалою суду від 04 липня 2025 року задоволено заяву судді Харченко Ю.В. про самовідвід по справі №420/33362/24 .

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.07.2025 справа розподілена на суддю Андрухіва В.В.

Ухвалою суду від 10 липня 2025 року задоволено заяву судді Одеського окружного адміністративного суду Андрухіва В.В. про самовідвід .

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.07.2025 справа розподілена на суддю Бжассо Н.В.

Ухвалою суду від 11 липня 2025 року задоволено заяву про самовідвід судді Бжассо Н.В. по справі № 420/33362/24.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.07.2025 справа розподілена на суддю Дубровну В.А.

Ухвалою суду від 14.07.2025 р. справу прийнято до провадження, продовжено розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 28.08.2025 о 12:00 год.

Ухвалою суду від 28.08.2025 р. подальший розгляд справи вирішено здійснювати в порядку письмового провадження за наявними в ній матеріалами без виклику учасників справи.

Ухвалою суду від 20.02.2026 р. відмовлено ОСОБА_1 в задоволенні клопотання від 21.07.2025 р. про заміну відповідача.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, судом встановлено, до Вищої ради правосуддя декілька надійшло скарг від судді у відставці ОСОБА_3 щодо дисциплінарних проступків судді Окружного адміністративного суду м. Києва ОСОБА_1 , зокрема,

12.08.2021 року скарга зареєстрована за №3447/0/6-21, яка розподілена на члена ВРП ОСОБА_2 06.11.2023 року.

27.10.2021 року скарга зареєстрована за №3447/1/6-21, яка передана для перевірки члену ВРП ОСОБА_2 09.01.2023 року.

29.11.2021 року скарга зареєстрована за №3447/2/6-21, яка передана для перевірки члену ВРП ОСОБА_2 10.11.2023 року.

02.06.2022 року скарга зареєстрована за №231/0/6-22, яка передана для перевірки члену ВРП ОСОБА_2 16.11.2023 року.

08.07.2022 року скарга зареєстрована за №231/2/6-22, яка передана для перевірки члену ВРП ОСОБА_2 17.11.2023 року.

19.07.2022 року скарга зареєстрована за №231/3/6-22, яка передана для перевірки члену ВРП ОСОБА_2 17.11.2023 року.

01.08.2022 року скарга зареєстрована за №231/5/6-22, яка передана для перевірки члену ВРП ОСОБА_2 17.11.2023 року.

10.08.2022 року скарга зареєстрована за №231/6/6-22, яка передана для перевірки члену ВРП ОСОБА_2 17.11.2023 року.

17.08.2022 року скарга зареєстрована за №231/7/6-22, яка передана для перевірки члену ВРП ОСОБА_2 20.11.2023 року.

26.08.2022 року скарга зареєстрована за №231/8/6-22, яка передана для перевірки члену ВРП ОСОБА_2 20.11.2023 року.

31.08.2022 року скарга зареєстрована за №231/9/6-22, яка передана для перевірки члену ВРП ОСОБА_2 20.11.2023 року.

12.09.2022 року скарга зареєстрована за №231/10/6-22, яка передана для перевірки члену ВРП ОСОБА_2 20.11.2023 року.

16.09.2022 року скарга зареєстрована за №231/11/6-22, яка передана для перевірки члену ВРП ОСОБА_2 20.11.2023 року.

26.09.2022 року скарга зареєстрована за №231/12/6-22, яка передана для перевірки члену ВРП ОСОБА_2 20.11.2023 року.

30.09.2022 року скарга зареєстрована за №231/13/6-22, яка передана для перевірки члену ВРП ОСОБА_2 20.11.2023 року.

13.10.2022 року скарга зареєстрована за №231/14/6-22, яка передана для перевірки члену ВРП ОСОБА_2 20.11.2023 року.

18.10.2022 року скарга зареєстрована за №231/15/6-22, яка передана для перевірки члену ВРП ОСОБА_2 20.11.2023 року.

26.10.2022 року скарга зареєстрована за №231/16/6-22, яка передана для перевірки члену ВРП ОСОБА_2 20.11.2023 року.

04.11.2022 року скарга зареєстрована за №231/17/6-22, яка передана для перевірки члену ВРП ОСОБА_2 21.11.2023 року.

21.11.2022 року скарга зареєстрована за №231/18/6-22, яка передана для перевірки члену ВРП ОСОБА_2 21.11.2023 року.

17.01.2023 року скарга зареєстрована за №10/0/6-23, яка передана для перевірки члену ВРП ОСОБА_2 23.11.2023 року.

20.01.2023 року скарга зареєстрована за №10/1/6-23, яка передана для перевірки члену ВРП ОСОБА_2 23.11.2023 року.

13.02.2023 року скарга зареєстрована за №10/2/6-23, яка передана для перевірки члену ВРП ОСОБА_2 24.11.2023 року.

04.04.2023 року скарга зареєстрована за №10/3/6-23, яка передана для перевірки члену ВРП ОСОБА_2 27.11.2023 року.

28.04.2023 року скарга зареєстрована за №10/4/6-23, яка передана для перевірки члену ВРП ОСОБА_2 28.11.2023 року.

Крім того, 30.08.2021 року ВРП зареєстровано за №С-1617/1/7-21 скарга від судді місцевого адміністративного суду Скоропад М.О. по справі №640/12567/21, яка 07.11.2023 року передана для перевірки члену ВРП ОСОБА_2

11.04.2023 року позивач звернувся до ВРП із заявою про звільнення його з посади судді окружного адміністративного суду міста Києва у відставку на підставі п.4 ч.6 ст. 126 Конституції України.

Звертаючись до суду з даним адміністративним позовом, позивач вказував на те, що член ВРП ОСОБА_2 , якому передані для перевірки скарги судді у відставці ОСОБА_3 та судді місцевого адміністративного суду ОСОБА_4 щодо дисциплінарних проступків судді Окружного адміністративного суду м. Києва ОСОБА_1 , порушення статей 42, 43 Закону України «Про Вищу раду правосуддя» та пунктів 13.7, 13.8 Регламенту Вищої ради правосуддя щодо визначення пріоритетності розгляду таких скарг та дотримання 6-ти місячного максимального строку для попередньої перевірки дисциплінарної скарги, не передав висновки разом із дисциплінарною скаргою та зібраними у процесі попередньої перевірки матеріалами на розгляд Дисциплінарній палаті, цим затягує розгляд його заяви від 11.04.2023 року про звільнення у відставку.

Тобто, Позивач вважав, що протиправна бездіяльність члена ВРП ОСОБА_2 порушує його право щодо розгляду ВРП його заяви від 11.04.2023 року про відставку, внаслідок своєчасного розгляду дисциплінарних скарг, отриманих від судді у відставці ОСОБА_3 та судді місцевого адміністративного суду ОСОБА_4 .

Вирішуючи питання щодо наявності ознак публічно-правового спору у даній справі та/або його поширення на юрисдикцію адміністративних судів, суд враховує наступне.

Відповідно до частини другої статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Рішення, прийняті суб`єктами владних повноважень, дії, вчинені ними під час здійснення управлінських функцій, а також невиконання повноважень, встановлених законодавством (бездіяльність), можуть бути оскаржені до суду. Для реалізації кожним конституційного права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності вказаних суб`єктів у сфері управлінської діяльності в Україні утворено систему адміністративних судів.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (частина перша статті 2 КАС України).

Відповідно до частини 1 статті 5 КАС України, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Згідно наведеному у пункті 7 частини 1 статті 4 КАС України визначенню, суб`єкт владних повноважень це орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, орган військового управління, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження (пункт 1 частини першої статті 19 КАС України).

Отже, до справ адміністративної юрисдикції належать публічно-правові спори, ознакою яких є не лише спеціальний суб`єктний склад, але і їх виникнення з приводу виконання чи невиконання суб`єктом владних повноважень публічно-владних управлінських функцій, крім спорів, для яких закон установив інший порядок судового вирішення.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово вказувала на те, що публічно-правовим вважається, зокрема, спір, в якому сторони правовідносин виступають одна щодо іншої не як рівноправні, і в якому одна зі сторін виконує публічно-владні управлінські функції та може вказувати або забороняти іншому учаснику правовідносин певну поведінку, давати дозвіл на передбачену законом діяльність тощо. Необхідною ознакою суб`єкта владних повноважень є виконання ним публічно-владних управлінських функцій саме у тих правовідносинах, в яких виник спір (постанови Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі №914/2006/17, від 04 вересня 2018 року у справі №823/2042/16, від 02 квітня 2019 року у справі №137/1842/16-а та від 17 червня 2020 року у справі №826/10249/18).

Стосовно терміну «владні управлінські функції», то зміст поняття «владні» полягає в наявності у суб`єкта повноважень застосовувати надану йому владу, за допомогою якої він може впливати на розвиток правовідносин, а «управлінські функції» - це основні напрямки діяльності органу влади, його посадової чи службової особи або іншого уповноваженого суб`єкта, спрямовані на управління діяльністю підлеглого суб`єкта. З огляду на вказане, до юрисдикції адміністративного суду належить спір, який виник між двома чи більше суб`єктами стосовно їх прав та обов`язків у правовідносинах, в яких хоча б один суб`єкт законодавчо вповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб`єкта (суб`єктів), а останній (останні), відповідно, зобов`язаний (зобов`язані) виконувати вимоги та приписи такого суб`єкта владних повноважень (такі висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі №914/2006/17 (пункт 5.7), від 04 вересня 2018 року у справі № 823/2042/16 (пункти 28-30), від 18 вересня 2018 року у справі №823/218/17 (пункти 24-25), від 12 березня 2019 року у справі №911/3594/17 (пункти 4.8-4.10), від 02 квітня 2019 року у справі №137/1842/16-а, від 18 грудня 2019 року у справі №826/2323/17 (пункти 18-19), від 18 грудня 2019 року у справі №263/6022/16-ц (пункти 21-23), від 19 лютого 2020 року у справі №520/5442/18 (пункти 18-20), від 26 лютого 2020 року у справі №1240/1981/18 (пункти 16-17), від 01 квітня 2020 року у справі №520/13067/17 (пункти 19-21), від 15 вересня 2020 року у справі №469/1044/17 (пункт 21), від 29 вересня 2020 року у справах №712/5476/19 (пункт 19) і №368/561/19 (пункт 22)).

Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

В свою чергу КАС України регламентує порядок розгляду не всіх публічно-правових спорів, а лише тих, які виникають у результаті здійснення суб`єктом владних повноважень управлінських функцій і розгляд яких безпосередньо не віднесено до підсудності інших судів.

Конституційний Суд України, вирішуючи питання, порушені в конституційному зверненні та конституційному поданні щодо тлумачення частини другої статті 55 Конституції України, у Рішенні від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011 зазначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист. Право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 01 грудня 2004 року № 18-рп/2004 поняття «порушене право», за захистом якого особа може звертатися до суду і яке вживається в низці законів України, має той самий зміст, що й поняття «охоронюваний законом інтерес». Щодо останнього, то в цьому ж Рішенні Конституційний Суд України зазначив, що поняття «охоронюваний законом інтерес» означає правовий феномен, який: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним.

Таким чином, позивач на власний розсуд визначає, чи порушені його права та інтереси рішеннями, дією або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень. Водночас гарантоване статтею 55 Конституції України та конкретизоване в законах України право на належний судовий захист прав та інтересів особи передбачає можливість звернення до суду лише в разі існування спірних правовідносин, тобто в разі встановлення, що рішення, дія або бездіяльність протиправно породжують, змінюють або припиняють права та обов`язки у сфері публічно-правових відносин. Таке порушення має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

З огляду на викладене, для вирішення питання щодо поширення юрисдикції адміністративного суду на правовідносини, які виникли між сторонами, необхідним є встановлення судом факту або обставин, які б свідчили про порушення прав, свобод чи інтересів позивача з боку відповідача - суб`єкта владних повноважень, створення перешкод для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод позивача, що досягається шляхом з`ясування, в першу чергу, наявності у відповідача повноважень на здійснення публічно-владних управлінських функцій стосовно позивача у тих правовідносинах, у яких виник спір.

Згідно ст. 1 Закону України «Про Вищу раду правосуддя» від 21 грудня 2016 року № 1798-VIII (далі Закон № 1798-VIII), Вища рада правосуддя є колегіальним, незалежним конституційним органом державної влади та суддівського врядування, який діє в Україні на постійній основі для забезпечення незалежності судової влади, її функціонування на засадах відповідальності, підзвітності перед суспільством, формування доброчесного та високопрофесійного корпусу суддів, додержання норм Конституції і законів України, а також професійної етики в діяльності суддів і прокурорів.

Відповідно до ст. 3 Закону № 1798-VIII, до повноважень Вищої ради правосуддя відноситься, зокрема: забезпечення здійснення дисциплінарним органом дисциплінарного провадження щодо судді; утворення органів для розгляду справ щодо дисциплінарної відповідальності суддів; розгляд скарг на рішення відповідних органів про притягнення до дисциплінарної відповідальності судді чи прокурора; ухвалення рішення про звільнення судді з посади.

Відповідно до ст. 26 Закону № 1798-VIII, Вища рада правосуддя діє у пленарному складі, якщо інше не встановлено цим Законом.

Для розгляду справ щодо дисциплінарної відповідальності суддів Вища рада правосуддя утворює Дисциплінарні палати з числа членів Вищої ради правосуддя.

До складу кожної Дисциплінарної палати входить щонайменше чотири члени Вищої ради правосуддя.

Згідно ст. 34 Закону № 1798-VIII, рішення Вищої ради правосуддя ухвалюється більшістю членів Вищої ради правосуддя, які беруть участь у засіданні Вищої ради правосуддя, якщо інше не визначено цим Законом.

Рішення органу Вищої ради правосуддя ухвалюється більшістю членів Вищої ради правосуддя, які беруть участь у засіданні органу Вищої ради правосуддя, якщо інше не визначено цим Законом.

Рішення Вищої ради правосуддя, її органів ухвалюється на засіданні Вищої ради правосуддя, її органів, якщо інше не визначено цим Законом.

За положеннями ст. 42 Закону № 1798-VIII, дисциплінарні провадження щодо суддів здійснюють Дисциплінарні палати Вищої ради правосуддя.

Дисциплінарне провадження включає: 1) попередню перевірку дисциплінарної скарги, вивчення матеріалів для встановлення ознак вчинення суддею дисциплінарного проступку, ухвалення рішення про залишення без розгляду та повернення дисциплінарної скарги, відмову у відкритті дисциплінарної справи або відкриття дисциплінарної справи; 2) підготовку дисциплінарної справи до розгляду, розгляд дисциплінарної справи та ухвалення рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності судді або про відмову в притягненні судді до дисциплінарної відповідальності; 3) розгляд скарги на рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності судді або про відмову в притягненні судді до дисциплінарної відповідальності.

Статтею 55 Закону № 1798-VIII визначена процедуру звільнення судді з посади за загальними обставинами.

Так, за положеннями цієї статті, питання про звільнення судді з підстав, визначених пунктами 1 та 4 частини шостої статті 126 Конституції України, розглядається на засіданні Вищої ради правосуддя.

У разі звернення судді із заявою про звільнення з посади за власним бажанням Вища рада правосуддя ухвалює рішення про звільнення судді з посади після попереднього з`ясування дійсного волевиявлення судді, чи не має місце сторонній вплив на нього або примус.

Вища рада правосуддя має право зупинити розгляд питання про звільнення судді з посади з підстав, визначених пунктами 1 та 4 частини шостої статті 126 Конституції України, на час розгляду скарги або заяви, наслідком якої може бути звільнення судді з посади з підстав, визначених пунктами 2, 3, 6 частини шостої статті 126 Конституції України.

За результатами розгляду питання про звільнення судді з підстав, визначених пунктами 1 та 4 частини шостої статті 126 Конституції України, Вища рада правосуддя ухвалює вмотивоване рішення.

З положень Закону України «Про Вищу раду правосуддя» слідує, що розгляд та прийняття відповідного рішення по заяві судді про звільнення у відставку віднесено саме до повноважень Вищої ради правосуддя, як колегіального органу. Розгляд дисциплінарних скарг віднесено до повноважень Дисциплінарної палати, як спеціально утвореного органу Вищої ради правосуддя.

При цьому, згідно п. 13.40 Регламенту Вищої ради правосуддя, за результатами розгляду дисциплінарної справи Дисциплінарна палата ухвалює рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності судді або про відмову у притягненні до дисциплінарної відповідальності судді.

За положеннями ст. 35 Закону України «Про Вищу раду правосуддя», рішення Вищої ради правосуддя може бути оскаржене до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня його ухвалення. Рішення Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя може бути оскаржено до Вищої ради правосуддя.

Права та обов`язки члена Вищої ради правосуддя визначені у ст. 20 Закону України «Про Вищу раду правосуддя».

Пунктом 23-7 розділу ІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Вищу раду правосуддя» встановлено, що тимчасово, до дня початку роботи служби дисциплінарних інспекторів Вищої ради правосуддя, повноваження дисциплінарного інспектора здійснює член Дисциплінарної палати (доповідач), визначений автоматизованою системою розподілу справ.

Відповідно до п. 4.1 Регламенту Вищої ради правосуддя, для розгляду справ щодо дисциплінарної відповідальності суддів Рада утворює Дисциплінарні палати. Для реалізації повноважень Ради щодо здійснення дисциплінарного провадження стосовно суддів у секретаріаті Вищої ради правосуддя діє служба дисциплінарних інспекторів. Дисциплінарні палати утворюються із числа членів Ради.

Таким чином член Вищої ради правосуддя (колегіального органу), не діє як окремий суб`єкт владних повноважень, та не здійснює владні управлінські дії по відношенню до позивача у спірних правовідносинах, зокрема, щодо вирішення процедурних питань, пов`язаних із розглядом Вищою радою правосуддя заяв суддів про відставку чи здійснення дисциплінарного провадження відносно судді.

Слід також зазначити, що виходячи із процедурної послідовності етапів дисциплінарного провадження щодо суддів - попереднє вивчення та перевірка дисциплінарної скарги (вивчення дисциплінарної скарги членом Дисциплінарної палати, перевірка її відповідності вимогам закону); відкриття дисциплінарної справи; розгляд дисциплінарної скарги та ухвалення рішення про притягнення або відмову в притягненні судді до дисциплінарної відповідальності - можна зробити висновок, що правові наслідки для особи, які реально впливають на її статус як судді, виникають після ухвалення рішення Вищою радою правосуддя про притягнення судді до дисциплінарної відповідальності.

При цьому процедурні етапи дисциплінарного провадження не мають самостійних наслідків для судді, адже є проміжним етапом процедури дисциплінарного провадження.

Натомість, у випадку, якщо особа вважає порушеним своє право на своєчасний розгляд поданих щодо неї дисциплінарних скарг або заяви про звільнення, така особа не позбавлена права оскаржити в судовому порядку бездіяльність саме Вищої ради правосуддя, як колегіального органу, до повноважень якого і віднесено питання розгляду та вирішення дисциплінарних скарг і заяв.

З огляду на викладене бездіяльність відповідача у даній справі щодо проведення попередньої перевірки дисциплінарної скарги, складення відповідного висновку та передачі такого висновку на розгляд Дисциплінарної палати не може бути самостійним предметом судового оскарження, як і процедурні питання, пов`язані із розглядом заяви про звільнення судді з посади.

Дії чи бездіяльність відповідача у даному випадку не породжує будь-яких правових наслідків для позивача, не впливає на його права, обов`язки та інтереси, а тому не може бути предметом спору.

Вказане свідчить про те, що спірні правовідносини, про які зазначено в позові перебувають поза межами юрисдикції не лише адміністративного суду, але й не належать до юрисдикції жодного іншого суду.

Частиною 2 статті 124 Конституції України установлено, що юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

У контексті цих конституційних норм поняття спору, який не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, слід тлумачити в ширшому значенні, тобто як поняття, що стосується спорів, які не підпадають не лише під юрисдикцію адміністративних судів, а й узагалі не підлягають судовому розгляду.

Таку правову позицію Велика Палата Верховного Суду висловлювала неодноразово, зокрема в постановах від 26.02.2019 р. у справі № 9901/787/18, від 11.03.2020 р. у справі № 9901/11/20, від 13.05.2020 р. у справі № 9901/527/19, від 12.05.2021 р. у справі № 9901/32/21, від 22.09.2021 р. у справі № 9901/144/21, від 18.08.2022 р. у справі № 990/94/22, від 17.11.2022 р. у справі № 990/116/22, від 20.07.2023 р. у справі № 990/80/23, від 25.04.2024 р. у справі № 990/27/24.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 р. не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (рішення від 21.12.2010 р. у справі "PERETYAKA AND SHEREMETYEV v. UKRAINE").

У п.19-20 постанови Верховного Суду від 11.04.2024 р. по справі № 990/106/23 Велика Палата звернула увагу, що: поняття "спір, який не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства" треба тлумачити в ширшому значенні, тобто як поняття, що стосується спорів, які не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, спорів, які взагалі не підлягають судовому розгляду, а також спорів, стосовно яких законом установлені імперативні вимоги щодо суб`єктного складу, у зв`язку із чим Велика Палата не зазначає, до юрисдикції якого суду належить вирішення заявлених у цій справі позовних вимог. У цій справі такої потреби немає, оскільки мотивами для закриття провадження у справі стали не стільки порушення правил предметної підсудності, скільки передчасне звернення суб`єкта адміністративного права до адміністративного суду, якому за процесуальним законом підсудний цей спір.

Суд вважає вищевказаний висновок Великої Палати Верховного Суду релевантним до спірних правовідносин.

Відповідно до частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

З огляду на вказане та враховуючи, що заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги, перебувають поза межами юрисдикції адміністративних судів та не належить до юрисдикції жодного іншого суду, суд дійшов висновку про закриття провадження у справі на підставі пункту частини 1 ст.238 КАС України.

Аналогічна позиція викладена в постановах П`ятого апеляційного адміністративного суду від 14.03.2025 р. у справі № 420/33878/24, від 27.03.2025 р. у справі № 420/26708/2.,

Керуючись статтями 238, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ухвалив:

Закрити провадження у справі за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до члена Вищої ради правосуддя Мороза Миколи Володимировича (04050, м. Київ, вул. Студентська, 12-А) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення матеріальної та моральної шкоди.

Роз`яснити позивачу, що повторне звернення з такою самою позовною заявою не допускається.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду в 15-денний строк з дня складання повного судового рішення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя В.А.Дубровна

.