Справа № 280/11201/25
Суддя: Конишева Олена Василівна
Дата ухвалення: 2026-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

20 лютого 2026 року Справа № 280/11201/25 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Конишевої О.В., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ТОРГОВИЙ ДІМ «АМТ» (69000, м. Запоріжжя, вул. Штабна, буд. 13, прим. 23, )

до Тернопільської митниці (46004,м.Тернопіль,вул.Текстильна, буд. 38, )

про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

19.12.2025 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ТОРГОВИЙ ДІМ «АМТ» (далі позивач) до Тернопільської митниці (далі відповідач), відповідно до якої позивач просить суд:

визнати протиправним та скасувати Рішення Тернопільської митниці про коригування митної вартості товару №UA403070/2025/000393/2 від 03.12.2025 року.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що ним надано всі необхідні документи на підтвердження заявленої митної вартості товару, який переміщується через митний кордон України, які відповідають характеру угоди, а посилання митного органу на виявлені під час перевірки поданих документів розбіжності є безпідставними. Позивач просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Відповідач проти задоволення позову заперечував, посилаючись на те, що в поданих позивачем документах на підтвердження заявленої митної вартості імпортованого товару було виявлено недоліки, у зв`язку з чим витребувано додаткові документи, які не були надані позивачем в повному обсязі. Зазначає, що позивачем не підтверджено заявлену митну вартості імпортованого товару, що зумовило відсутність підстав для оформлення товару за визначеною декларантом митною вартістю. Просить у задоволенні позовних вимог відмовити.

Ухвалою суду від 23.12.2025 відкрито провадження в адміністративній справі розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (у письмовому провадженні).

Ухвалою суду від 18.02.2026 у задоволенні клопотання представника відповідача про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін - відмовлено.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.

25.07.2025 року ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ТОРГОВИЙ ДІМ «АМТ» (ТОВ «ТД «АМТ») (м. Запоріжжя) (Покупець) уклало з компанією «ZHEJІANG YONGKANG HUABAO ELECTRIC APPLIANCE CO., LTD» (Китай) (Продавець) зовнішньоекономічний контракт №HBO/2 на поставку в Україну товарів в асортименті, кількості та за цінами, вказаними у Специфікаціях (Додатках), які є невід`ємною частиною даного контракту.

В подальшому компанією Продавцем відповідно до умов даного зовнішньоекономічного Контракту, Специфікації №2025-11 від 11.08.2025 року, рахунку-фактури (інвойсу) №HBO2025-11 від 05.09.2025 року було здійснено поставку товарів (квадроцикли та запчастини до них).

Товарна партія поставлялась на умовах FOB згідно міжнародних торговельних правил «ІНКОТЕРМС 2010» (порт відвантаження Ningbo).

З метою здійснення митного оформлення ввезених в режимі імпорту товарів їх було задекларовано товариством до відділу митного оформлення №3 митного поста «Тернопіль» Тернопільської митниці за електронною митною декларацією (ЕМД) №25UA100U7 від 02.12.2025 року, номенклатура, кількість, характеристики товару зазначені у графі 31 ЕМД, Товар №1 (квадроцикли) та інші. Митна вартість зазначеного товару підприємством була визначена відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.57 Митного кодексу України - за основним методом.

До даної митної декларації, як вбачається із інформації, що міститься в гр. 44 МД, уповноваженою особою позивача до митного оформлення були подані наступні документи:

- пакувальний лист № б/н від 05.09.2025;

- рахунок-фактура (інвойс) №НВО2025-11 від 05.09.2025;

- коносамент № ZJSM25090319 від 19.09.2025;

- накладна УМВС №615328 від 19.11.2025;

- банківський платіжний документ, що стосується товару №336 від 23.10.2025;

- рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги №2025/PF/435 від 01.12.2025;

- документ, що підтверджує вартість перевезення товару - Акт виконаних послуг №2 від 01.12.2025;

- документ, що підтверджує вартість перевезення товару - Довідка про транспортні витрати від 01.12.2025;

- документ, що підтверджує вартість перевезення товару - Заявка №4 від 12.09.2025;

- доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) - Специфікація №2025-11 від 11.08.2025;

- доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) - Специфікація №2025-11-z від 11.08.2025;

- зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються, та подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів №НВО/2 від 25.07.2025;

- договір (контракт) про перевезення № 122 від 01.03.2024;

- електронний сертифікат про непреференційне походження товару, факт видачі та/або зміст якого митний орган може перевірити на веб-сайті компетентного органу (організації), що видав сертифікат №C00062 від 31.10.2025;

- інші некласифіковані документи лист EURO 5;

- інші некласифіковані документи список номерів рам від 05.09.2025;

- інші некласифіковані документи технічний опис від 05.09.2025.

Під час здійснення митницею контролю правильності визначення митної вартості товарів, митницею підприємству було направлено електронне повідомлення від 02.12.2025 року, наступного змісту: «Повідомлення від митниці декларанту. Згідно ст.21 МК України розпочинається процедура консультації. До митного оформлення надано супровідні документи Т1 від 16.11.2025 №25PL322080NSYIDVK1 та залізничні накладні від 19.11.2025 №615328. Тобто, з наведеного вбачається що товар знаходився на зберіганні з моменту вивантаження з судна та завантаження на потяг. Пунктом 2.1.3 договору про транспортно-експедиторське обслуговування від 01.03.2024 №122 передбачено, що всі витрати, пов`язані з утриманням вантажу і документів, в тому числі витрати, пов`язані з вантажно-розвантажувальними роботами, розміщенням, зберіганням вантажу відшкодовуються за рахунок Клієнта. Проте у наданих до митного оформлення фактурі про надання транспортно- експедиційних послуг №2025/PF/435 від 01.12.2025, Заявці на перевезення №4 від 12.09.2025 та Акті виконаних послуг №2 від 01.12.2025 наявні відомості щодо плати за фрахт з урахування перевалки на НРР (навантажувально-розвантажувальні роботи) та відсутні відомості щодо плати за зберігання контейнерів у порту призначення до перевантаження їх на потяг. Відповідно до п.3.1.1 Контракту № HBO/2 від 25.07.2025 у разі використання правил Інотермс FOB (вільно на борту) у порту відвантаження продавець зобов`язаний за свій рахунок здійснити завантаження товару на борт зазначеного покупцем судна в узгоджену дату або в межах обумовленого терміну в названому порту відвантаження відповідно до звичаїв порту, а також виконані митні формальності, необхідні для вивозу. Митної декларації країни відправлення, яка б підтверджувала здійснення митних формальностей до митного оформлення надана не була. У зв`язку з тим, що виявлені розбіжності, прошу відповідно до ч.2 ст.53 МКУ надати документи: банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару (залізничну накладну); У разі відсутності вище зазначених документів, відповідно до ч.3 ст.53 МКУ прошу надати (за наявності) такі додаткові документи: копію митної декларації країни відправлення; висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією; каталоги, специфікації, прайс-лист виробника товару. Відповідно до ч.6 ст.53 МКУ Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару. Декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати додаткові документи».

Листом вих. №021203 від 02.12.2025 року ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «АМТ» надало митниці відповідь на запит, у якій пояснило причини ненадання експортної митної декларації країни відправлення (її відсутність у Покупця, оскільки Контрактом не передбачено обов`язок Продавця передавати цей документ). Також було надано пояснення щодо транспортних витрат, зокрема про відсутність витрат на зберігання в порту (через наявність 15 днів безкоштовного зберігання). Водночас, з метою підтвердження заявленої митної вартості, Товариством було додатково надано прайс- лист виробника від 01.08.2025 року та комерційну пропозицію від 01.08.2025 року. У цьому ж листі Товариство повідомило, що інші додаткові документи надаватись не будуть, та висловило прохання здійснити митне оформлення за наявними документами.

03.12.2025 року відповідачем прийнято Рішення про коригування митної вартості товарів №UA403070/2025/000393/2, відповідно до якого митна вартість задекларованих Товарів скоригована митницею за другорядним методом визначення митної вартості резервним методом, згідно з положеннями ст.64 МК України. Також було оформлено Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA403070/2025/000664 від 03.12.2025 року.

Підприємство задекларувало зазначену партію товару, а митниця випустила товар у вільний обіг за ЕМД №25UA33U5 від 04.12.2025 року із застосуванням індивідуальної гарантії №25UAW00 від 04.12.2025 року.

Позивач вважає, що митний орган безпідставно відмовив у визнанні заявленої митної вартості вказаного вище товару, у зв`язку з чим звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Статтею 49 МК України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до частини першої статті 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно із частинами першою - третьою статті 52 цього ж Кодексу заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, мають право: 1) надавати митному органу (за наявності) додаткові відомості у разі потреби уточнення інформації; 2) на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі визнання митним органом заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю; у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу; 3) проводити цінову експертизу договору (контракту) шляхом залучення експертів за власні кошти; 4) оскаржувати у порядку, визначеному главою 4 цього Кодексу, рішення митного органу щодо коригування митної вартості оцінюваних товарів та бездіяльність митного органу щодо неприйняття протягом строків, встановлених статтею 255 цього Кодексу для завершення митного оформлення, рішення про визнання митної вартості оцінюваних товарів; 5) приймати самостійне рішення про необхідність коригування митної вартості після випуску товарів; 6) отримувати від митного органу інформацію щодо підстав, з яких митний орган вважає, що взаємозв`язок продавця і покупця вплинув на ціну, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари; 7) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, вимагати від митного органу надання письмової інформації про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана; 8) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, вимагати від митного органу надання письмової інформації щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих при коригуванні заявленої митної вартості, а також щодо підстав для здійснення такого коригування.

Як передбачено частинами другою - третьою статті 53 МК України, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Частинами першою - третьою статті 54 вказаного Кодексу визначено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Як зазначено у ч.1 ст.55 Митного кодексу України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Відповідно до ч.2 ст.57 Митного кодексу України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод за ціною договору (вартість операції).

Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні (ч.2 ст.58 Митного кодексу України).

Згідно з ч.3 ст.58 Митного кодексу України у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

У ч.1 ст.57 Митного кодексу України зазначено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Відповідно до ч.10 ст.58 Митного кодексу України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: 1) витрати, понесені покупцем: (…) в) вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням; (…) 5) витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; 6) витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; 7) витрати на страхування цих товарів.

За результатами роботи з аналізу, виявлення та оцінки ризиків посадова особа здійснює заходи, передбачені статтею 54 МК України.

Відповідно до статті VII Генеральної угоди про тарифи й торгівлю, оцінка ввезеного товару для митних цілей повинна базуватись на дійсній вартості ввезеного товару, який обкладається податками, чи аналогічного товару і не повинна базуватись на вартості товару вітчизняного походження або на довільних чи фіктивних оцінках.

Згідно з частиною 4 статті 337 МК України, контроль із застосуванням системи управління ризиками - це оцінка ризику шляхом аналізу (у тому числі з використанням інформаційних технологій) поданих документів у конкретному випадку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України з метою обрання форм та обсягу митного контролю, достатніх для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Єдиний підхід до здійснення аналізу та оцінки ризиків, розроблення і реалізації заходів з управління ризиками встановлено Порядком здійснення аналізу та оцінки ризиків, розроблення і реалізації заходів з управління ризиками для визначення форм та обсягів митного контролю, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.07.2015 №684, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 21 серпня 2015 р. за № 1021/27466, із змінами (далі - Порядок №684).

За результатами оцінки ризику у конкретному випадку переміщення товарів та транспортних засобів через митний кордон України, в тому числі за результатами контролю із застосуванням системи управління ризиками, що здійснюється відповідно до статті 337 МК України, митні органи обирають форми та обсяг митного контролю. При цьому формується перелік митних формальностей, визначених за результатами застосування інструментів з управління ризиками.

Суд звертає увагу, що в порядку частини третьої статті 53, пункту 2 частини п`ятої статті 54 МК України відповідач має право запитувати від декларанта лише ті документи, які необхідні для підтвердження заявленої митної вартості.

Декларант при митному оформленні імпортованого товару зобов`язаний надати документи за переліком, визначеним частиною другою статті 53 МК України. Контролюючий орган вправі витребувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою обставиною, з якою закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення митної вартості товару. Такі сумніви можуть бути зумовлені, зокрема неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товару, невідповідністю характеристик товару, зазначених у поданих документах, результату митного огляду цього товару, порівнянням заявленої митної вартості з митною вартістю ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено.

Разом з тим, повноваження контролюючого органу витребувати додаткові документи стосується тільки тих документів, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всіх, передбачених статтею 53 МК України, документів. Ненадання декларантом витребуваних контролюючим органом документів може бути підставою для коригування митної вартості у випадку, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують об`єктивних сумнівів щодо достовірності наданої декларантом інформації.

Такий висновок щодо застосування норм статей 53, 54 МК України Верховний Суд зробив в ряді постанов, зокрема в постановах від 27.03.2020 (справа №540/2605/18), від 06.05.2020 (справа №140/1713/19), від 21.10.2021 (справа №420/4820/19).

В оскаржуваному Рішенні про коригування митної вартості, у графі 33, митниця зазначає розбіжності, які на її думку унеможливили митне оформлення задекларованих товарів за основним методом і стали підставою для здійснення коригування, а саме:

1. «Відповідно до рахунку від 01.12.2025 №2025/PF/435 та акту виконаних послуг №2 від 01.12.2025 визначено витрати на транспортування партії товарів в двох контейнерах. Витрати на перевезення враховують: фрахт з урахуванням перевалки та НРР по контейнері №MRSU3481288 за коносаментом №ZJSM25090319 від 19.09.2025 за маршрутом Нінгбо, Китай - Пшемисль, Мостиська, Україна становить 2850 доларів США (120 672,705 грн); ТЕО за межами України становить 30 доларів США (1270,239 грн); доставка по маршруту Пшемисль -Мостиська - Тернопіль, Україна - 810доларів США (34 296,453 грн.). До митного оформлення надано супровідні документи Т1 від 16.11.2025 №25PL322080NSYIDVK1 та залізничні накладні від 19.11.2025 №615328. Тобто, з наведеного вбачається що товар знаходився на зберіганні з моменту вивантаження з судна та завантаження на потяг. Відповідно до листа декларанта від 02.12.2025 №021203 плата за зберігання контейнера в порту призначення Експедитором не нараховувалась, оскільки в адміністрації порту та вантажного терміналу встановлені 15 днів безкоштовного зберігання контейнерів в порту. Листом декларанта №021203 від 02.12.2025 дана розбіжність усунена не була, оскільки зауваження щодо 15-денного безкоштовного зберігання контейнерів в порту призначенням стосується перевізника «GLOBAL CONTAINER LINES SIA», відомості щодо участі якого у здійсненні транспортування партії вантажу за даною митною декларацією відсутні у наданих, у тому числі із за вимогою митного органу, документах. Пунктом 2.1.3 договору про транспортно-експедиторське обслуговування від 01.03.2024 №122 передбачено, що всі витрати, пов`язані з утриманням вантажу і документів, в тому числі витрати, пов`язані з вантажно-розвантажувальними роботами, розміщенням, зберіганням вантажу відшкодовуються за рахунок Клієнта. Проте у наданих до митного оформлення фактурі про надання транспортно- експедиційних послуг №2025/PF/435 від 01.12.2025, Заявці на перевезення №4 від 12.09.2025 та Акті виконаних послуг №2 від 01.12.2025 наявні відомості щодо плати за фрахт з урахування перевалки на НРР (навантажувально-розвантажувальні роботи) та відсутні відомості щодо плати за зберігання контейнерів у порту призначення до перевантаження їх на потяг. Таким чином, відповідно до частини 3 статті 53 МКУ, подані до митного оформлення документи не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, а саме - витратна навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до ввезення на митну територію України, передбачених частиною 10 статті 58 МКУ. У наданих до митного оформлення документах відсутні відомості щодо вартості витрат на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів. Враховуючи вищезазначені розбіжності, неможливо здійснити перевірку числового значення заявленої митної вартості оцінюваних товарів, транспортна складова не розраховується.»

Суд не погоджується із такими твердженнями відповідача та зазначає, що аналіз Договору транспортно-експедиторського обслуговування №122 від 01.03.2024 року, укладеного з компанією «IMOGATE SOLUTION Sp. z o.o.», свідчить про те, що взаємовідносини сторін будуються на принципі відшкодування фактично понесених витрат, узгоджених у заявках. Посилання митного органу на пункт 2.1.3 Договору є вибірковим та некоректним, оскільки даний пункт встановлює лише загальний обов`язок Клієнта відшкодовувати витрати (наприклад, за зберігання), якщо такі витрати фактично виникли та були пред`явлені Експедитором до сплати. Однак, цей пункт не створює безумовного зобов`язання нараховувати плату за послуги, які не надавалися або вартість яких вже включена до ставки фрахту. Пріоритетними у визначенні вартості конкретного перевезення є документи, що фіксують виконання окремої заявки.

Крім того, у Заявці на перевезення №4 від 12.09.2025, яка є невід`ємною частиною Договору та узгоджує умови саме для цієї партії товару, Сторони чітко зафіксували вартість послуг. У графі вартості зазначено фіксовану суму послуг яка погоджена як остаточні. Відсутність у Заявці окремих тарифів на перевалку чи зберігання свідчить про те, що сторони домовилися про ставку, яка покриває звичайний логістичний процес переміщення контейнера з борту судна на залізничну платформу в межах технологічного часу. Часовий розрив у три дні між відкриттям транзитної декларації Т1 (16.11.2025 року) та оформленням залізничної накладної (19.11.2025 року) є стандартним технологічним проміжком для обробки вантажу в порту і повністю покривається періодом «вільного часу» (free time), який надається морськими лініями та терміналами за замовчуванням і не тарифікується як послуга зберігання.

Фінансові документи, а саме Рахунок №2025/PF/435 від 01.12.2025 року та Акт наданих послуг №2 від 01.12.2025 року, складені Експедитором за фактом завершення перевезення, містять вичерпний перелік наданих послуг та їх вартість. В описовій частині цих документів чітко зазначено призначення платежу як «фрахт з урахуванням перевалки та НРР», а загальна сума відповідає узгодженій у Заявці. Експедитор, як особа, що здійснює розрахунки з портом і терміналом, не виставив Клієнту жодних додаткових рахунків за зберігання. Юридично це означає, що у Клієнта (Декларанта) відсутнє зобов`язання зі сплати таких витрат, а отже, відповідно до статті 58 Митного кодексу України, вони не можуть бути додані до митної вартості, оскільки митна вартість базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті.

Довідка про транспортні витрати №0112/1Т від 01.12.2025 року, видана Експедитором, слугує офіційним підтвердженням структури транспортних витрат для цілей митного оформлення. У цьому документі Експедитор імперативно підтверджує розподіл витрат та відсутність додаткових нарахувань, не передбачених основним рахунком. Ігнорування митним органом відомостей, зазначених у Довідці, та надання переваги власним припущенням щодо можливої наявності витрат на зберігання, суперечить принципу презумпції достовірності поданих декларантом документів.

Таким чином, сукупний аналіз Заявки №4, Рахунку №2025/PF/435, Акту №2 та Довідки №0112/1Т у їх взаємозв`язку з Договором №122 доводить, що витрати на навантаження та вивантаження включені до складу фрахту, а витрати на зберігання фактично не виникли через використання вільного часу, що робить висновки митного органу про неповноту декларування митної вартості необґрунтованими.

2. «На запит митного органу декларантом не надано експортну декларацію відправника, яка надала б можливість митному органу впевнитися у заявлених відомостях про зовнішньоекономічну операцію, таких як судно перевезення, порт відправлення, порт призначення, відправник, отримувач, дата здійснення експортної операції, вагові, кількісні та вартісні характеристики товарів тощо.»

Щодо зауважень митного органу про ненадання експортної декларації країни відправлення як підстави для сумніву у заявлених відомостях, суд зазначає, що відповідно до частини 2 статті 53 Митного кодексу України, експортна декларація не входить до переліку обов`язкових документів, що подаються декларантом для підтвердження митної вартості товарів. Витребування цього документу можливе лише як додатковий захід у разі наявності обґрунтованих сумнівів, які не можуть бути усунені на підставі основних документів. Однак у даному випадку всі відомості, які митний орган мав намір перевірити за допомогою експортної декларації, вже були повною мірою підтверджені наданим пакетом товаросупровідних та комерційних документів, що мають вищу юридичну силу для цілей митного контролю.

Твердження митного органу про неможливість без експортної декларації впевнитися у відомостях щодо судна, портів, учасників операції та характеристик товару спростовується матеріалами митного оформлення. Зокрема, маршрут перевезення, назва судна, порти відправлення (Ningbo) та призначення, а також дата відвантаження чітко зафіксовані у коносаменті №ZJSM25090319 від 03.09.2025 року, який є основним перевізним документом у міжнародному морському сполученні. Ідентифікація відправника (ZHEJIANG YONGKANG HUABAO ELECTRIC APPLIANCE CO., LTD) та отримувача (ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «АМТ»), а також вартісні характеристики товару визначені у зовнішньоекономічному контракті №HBO/2 від 25.07.2025 року, інвойсі №HBO2025-11 від 05.09.2025 року та банківських платіжних документах, що підтверджують повну оплату товару. Кількісні та вагові параметри вантажу, а також країна походження підтверджені пакувальним листом та Сертифікатом про походження товару №C00062 від 04.09.2025 року, який був наявний у розпорядженні митного органу.

Крім того, декларант надав письмові пояснення про об`єктивну неможливість подання експортної декларації, оскільки цей документ є внутрішнім документом звітності продавця-нерезидента перед митними органами Китаю. Чинне законодавство та умови поставки FOB (Incoterms 2010) не покладають на покупця обов`язку володіти копією експортної декларації продавця, а умови контракту не передбачають зобов`язання продавця передавати цей документ. Відсутність у декларанта документу, який не є обов`язковим для зберігання та не створюється ним, за умови наявності всіх інших документів, що дозволяють ідентифікувати операцію, не може бути підставою для невизнання заявленої митної вартості за основним методом.

Враховуючи викладене, суд зазначає, що митному органу було надано повний та вичерпний пакет документів, передбачених статтею 53 Митного кодексу України, які у своїй сукупності, взаємозв`язку та послідовності однозначно підтверджують структуру та числові значення заявленої митної вартості за ціною договору (контракту). Надані документи не містять розбіжностей, які б мали вплив на правильність обчислення митних платежів, а всі зауваження відповідача, покладені в основу оскаржуваного Рішення, носять виключно формальний характер, ґрунтуються на помилковому тлумаченні умов зовнішньоекономічних та транспортних договорів і жодним чином не спростовують факту придбання та доставки товару за задекларованою вартістю. За таких обставин, у митного органу були відсутні підстави, визначені статтею 54 Митного кодексу України, для виникнення обґрунтованих сумнівів, витребування додаткових документів та, як наслідок, для відмови у застосуванні основного методу визначення митної вартості.

Крім того, зі змісту гр. 33 оскаржуваного рішення про коригування митної вартості слідує, що відповідач при визначенні митної вартості за резервним методом (ст. 64 МКУ) використав цінову інформацію з митних декларацій, товари в яких не є ідентичними або подібними до оцінюваних товарів позивача. Обрані митним органом об`єкти порівняння мають критичні відмінності у фізичних характеристиках, призначенні, комерційному рівні та часі ввезення, що робить проведене коригування необ`єктивним та протиправним з огляду на наступне:

1. Невідповідність за фізичними характеристиками, торговою маркою та призначенням (щодо основного товару). Для коригування вартості Товари №1 (Квадроцикли SPARK) митний орган використав інформацію з ЕМД №25UA23U0 від 30.06.2025 року щодо товару «квадроцикли TAOTAO ATV, модель ATA180-W (180 cc)». Таке порівняння є некоректним, оскільки:

- Техніка бренду «TAOTAO» (Виробник: ZHEJIANG TAOTAO VEHICLES CO.,LTD) та техніка бренду «SPARK» (Виробник: ZHEJIANG YONGKANG HUABAO ELECTRIC APPLIANCE CO., LTD) знаходяться у різних цінових сегментах, мають різну репутацію на ринку та, що найважливіше, різну собівартість виробництва та комплектуючих.

Митниця порівнює специфічну модель з двигуном 180 куб.см (ATA180-W) із широким асортиментом моделей позивача (які включають моделі 125, 150, 200 куб.см). Вартість двигуна є основною складовою ціни транспортного засобу, тому механічне перенесення ціни за 1 кг моделі 180сс на моделі іншої кубатури є економічно необґрунтованим.

Використання незіставних товарів іншого призначення. Найгрубішим порушенням при підборі аналогів є використання митницею інформації щодо запасних частин до сільськогосподарської техніки (тракторів) для оцінки запасних частин до квадроциклів. Зокрема, у графі 33 зазначено:

Товар №10 (ЕМД від 09.09.2025 року): «Запасні частини до сільськогосподарської техніки: Підніжка Kentavr, КапотКепґаіг Дахкабіни...»;

Товар №11 (МД від 09.04.2025 року): «Дляремонту... сільськогосподарської техніки: Дискпереднього колеса... ДТЗ 5244НРХ»;

Товар №12 (ЕМД від 25.03.2025 року): «Запасні частини до сільськогосподарської техніки: Шарнір... Kentavr»;

Товар №13 (МД від 09.09.2025 року): «Запасні частини до тракторів сільськогосподарських... Трос педалі газу Kentavr».

Товари для тракторів (ТМ «Kentavr», «ДТЗ») та товари для легких квадроциклів (ТМ «SPARK») не є подібними у розумінні ст.60 МКУ. Вони мають: Різне призначення (Трактор є засобом виробництва для агробізнесу, квадроцикл засобом для пересування/відпочинку); Різні фізичні характеристики (Запчастини до тракторів (диски, капоти, шарніри) виготовляються з більш масивного металу, мають значно більшу металоємність та вагу, що автоматично знижує їх вартість у перерахунку на 1 кг ваги нетто порівняно з високотехнологічними легкими деталями квадроциклів (пластик, алюміній)); Різні матеріали (Використання ціни «даху кабіни трактора» або «диска колеса трактора» для оцінки пластикових облицювань або легкосплавних дисків квадроцикла є методологічно невірним).

Під час митного оформлення позивач подав усі визначені статтею 53 Митного кодексу України документи, перелік яких є вичерпним, що підтверджують заявлену ним митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Отже, митний орган не довів, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, та не надані достатні докази, які б підтверджували відсутність підстав для визначення митної вартості за ціною договору. Відтак наявність належних та беззаперечних підстав для коригування митної вартості відповідачем не доведена.

Тому суд доходить висновку, що позивач при подачі документів надав всі необхідні та достатні документи, що дають змогу визначити всі складові митної вартості товару, та містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару.

Разом з тим, відповідач, приймаючи рішення про коригування митної вартості, не вказав, яким чином митна вартість товару визначена саме в такому розмірі, які складові вплинули на формування такої вартості, не навів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості, що свідчить про порушення відповідачем вимог частини другої статті 55 Митного кодексу України щодо обґрунтованості прийнятих рішень.

З наведеного вбачається, що позивачем надано усі необхідні документи, що стосуються числового значення митної вартості товару або методу її визначення, документи містили всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, у зв`язку із чим дійшов висновку, що рішення відповідача про коригування митної вартості товарів №UA403070/2025/000393/2 від 03.12.2025 року є таким, що підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

Відповідно до ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням з`ясованих обставин, досліджених матеріалів справи суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи вищезазначене, та керуючись статтями 2, 77, 139, 241-245 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ "АМТ" (69000, м.Запоріжжя, вул. Штабна, буд. 13, прим. 23, ) до Тернопільської митниці (46400, м. Тернопіль, вул. Текстильна, буд. 38, ) - задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправним та скасувати Рішення Тернопільської митниці про коригування митної вартості №UA403070/2025/000393/2 від 03.12.2025 року.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ "АМТ" (69000, м.Запоріжжя, вул. Штабна, буд. 13, прим. 23, ) понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні 40 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Тернопільської митниці (46400, м. Тернопіль, вул. Текстильна, буд. 38, ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення виготовлено в повному обсязі 20.02.2026.

Суддя О.В. Конишева