Справа № 160/32772/25
Суддя: Рябчук Олена Сергіївна
Дата ухвалення: 2026-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Рябчук О.С.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю СТО БАЛКАНКАР до Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці про визнання протиправною та скасування постанови, -
17.11.2025 року за допомогою підсистеми «Електронний суд» до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю СТО БАЛКАНКАР до Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці, з вимогами:
Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями зазначена справа розподілена судді О.С. Рябчук.
Цією ж ухвалою відповідачу було надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву - протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача.
10.12.2025 року за допомогою підсистеми «Електронний суд» Товариство з обмеженою відповідальністю «СТО Балканар» подало відповідь на відзив проти позову, у якій позивач посилається на безпідставність заперечень відповідача з огляду на наступне. На всій техніці, що імпортує позивач та яка перетнула митну територію України, виробниками в обов`язковому порядку розміщується інформаційна табличка з вказанням: найменування самого виробника, назви, моделі, ваги, серійного номеру, дати виробництва, інформації по тяговій батареї, напругах, адресах виробничих потужностей, іншої інформації. Так, позивач зауважує, що вищевикладені факти взагалі не було відображено відповідачем в акті перевірки. Таким чином зауважують, що штраф до них застосований неправомірно та просять задовольнити адміністративний позов.
Відповідно до ч.1 ст.257 Кодексу адміністративного судочинства України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
Частиною 4 статті 243 Кодексу адміністративного України встановлено, що судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.
Згідно з ч.5 ст.250 Кодексу адміністративного судочинства України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Зважаючи на наведене та відповідно до вимог ст.ст. 257, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Згідно з 8 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини.
В ході проведення перевірки виявлено та зафіксовано порушення вимог п. 1.7.1, п. 1.7.3 додатку 1 до Технічного регламенту № 62, п. 7, 24 Технічного регламенту №62, а саме:
1. Відсутня інформація, що має бути вказана на машині українською мовою, а саме при введенні в обіг як особа, що є уповноваженим представником виробника та імпортером:
- Найменування та місцезнаходження виробника та в разі необхідності його уповноваженого представника;
- Найменування машини;
- Позначення серії або типу;
- Серійний номер (за наявності);
- Рік вироблення, тобто рік, у якому виробничий процес завершено.
2. Не нанесено знак відповідності технічним регламентам до введення машини в обіг.
Відповідачем було видано наказ №520/ПС-ЗК від 14.07.2025 про проведення позапланової перевірки характеристик продукції по ланцюгу постачання.
У період з 14.07.2025 по 18.07.2025 Відповідачем здійснено позапланову (за ланцюгом постачання) невиїзну перевірку характеристик продукції: Електричний візок CLARK LWio15 с/н LWL15-1011-8319CH, Електричний візок LF SL15L3 с/н 8024100D4458, Навантажувач JAC CPQYD35 с/н 241095598, в частині їх відповідності вимогам Технічного регламенту безпеки машин, затвердженого постановою КМУ від 30 січня 2013 р. № 62, у Позивача.
В ході проведення перевірки виявлено та зафіксовано порушення вимог пп. б п.1 ч.2 ст.25 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» та вимог п. 1.7.1, п. 1.7.3 додатку 1 до Технічного регламенту безпеки машин, затвердженого постановою Кабміну від 30.01.2013р. № 62, п. 7, Технічного регламенту безпеки машин, затвердженого постановою Кабміну від 30.01.2013р. №62, а саме:
При перевірці навантажувача JAC CPQYD35 с/н 241095598, Електричний візок CLARK LWio15 с/н LWL15-1011-8319CH, Електричний візок LF SL15L3 с/н НОМЕР_1 встановлено:
1. Відсутня інформація, що має бути вказана на машині українською мовою, а саме при введенні в обіг як особа, що є уповноваженим представником виробника та імпортером:
- Найменування та місцезнаходження виробника та в разі необхідності його уповноваженого представника;
- Найменування машини;
2. Не нанесено знак відповідності технічним регламентам до введення машини в обіг особою, що є уповноваженим представником виробника та імпортером.
Не погоджуючись з прийнятими постановами про накладення штрафу та вважаючи їх протиправними позивач звернувся з цим позовом до суду.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.
Повноваження щодо нагляду і контролю за додержанням роботодавцями законодавства про працю встановлені Кодексом законів про працю України (далі КЗпП України), Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 5 квітня 2007 року № 877-V (далі Закон № 877) та іншими нормативно-правовими актами.
Відповідно до статті 1 Закону №877-V державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.
Відповідно до статті 2 Закону №877-V дія цього Закону поширюється на відносини, пов`язані зі здійсненням державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.
Приписами статті 3 Закону №877-V визначено, що державний нагляд (контроль) здійснюється лише за наявності підстав та в порядку, визначених законом.
Кабінетом Міністрів України 13 березня 2022 року прийнята постанова № 303 «Про припинення заходів державного нагляду (контролю) і державного ринкового нагляду в умовах воєнного стану» (далі постанова № 303, застосовується у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), пунктом 1 якої вирішено припинити проведення планових та позапланових заходів державного нагляду (контролю) на період воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 р. № 64 Про введення воєнного стану в Україні.
Згідно з пунктом 2 постанови № 303 за наявності загрози, що має негативний вплив на права, законні інтереси, життя та здоров`я людини, захист навколишнього природного середовища та забезпечення безпеки держави, а також для виконання міжнародних зобов`язань України протягом періоду воєнного стану дозволити здійснення позапланових заходів державного нагляду (контролю) на підставі рішень центральних органів виконавчої влади, що забезпечують формування державної політики у відповідних сферах.
Відповідно до пункту 5 постанови № 303 припинено проведення планових заходів державного ринкового нагляду на період воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 р. № 64 Про введення воєнного стану в Україні, крім здійснення заходів державного ринкового нагляду щодо:
побутових ламп неспрямованого випромінення в частині їх відповідності вимогам Технічного регламенту щодо вимог до екодизайну для побутових ламп неспрямованого випромінення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 серпня 2019 р. № 734 (Офіційний вісник України, 2019 р., № 66, ст. 2294), і Технічного регламенту щодо встановлення системи для визначення вимог з екодизайну енергоспоживчих продуктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 жовтня 2018 р. № 804 (Офіційний вісник України, 2018 р., № 80, ст. 2678);
низьковольтного електричного обладнання в частині його відповідності вимогам Технічного регламенту низьковольтного електричного обладнання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 грудня 2015 р. № 1067 (Офіційний вісник України, 2015 р., № 102, ст. 3526);
обладнання в частині його відповідності вимогам Технічного регламенту з електромагнітної сумісності обладнання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 грудня 2015 р. № 1077 (Офіційний вісник України, 2016 р., № 2, ст. 72);
машин та устаткування в частині їх відповідності вимогам Технічного регламенту безпеки машин, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 січня 2013 р. № 62 (Офіційний вісник України, 2013 р., № 9, ст. 344).
Відтак, на час дії воєнного стану не припинено проведення заходів ринкового нагляду щодо машин та устаткування в частині їх відповідності вимогам Технічного регламенту безпеки машин, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 січня 2013 р. № 62 та відповідно суд констатує наявне у відповідача право на проведення планових контрольних заходів в умовах воєнного стану.
Стосовно правомірності постанов про накладення штрафу.
Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначає Закон України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05 квітня 2007 року № 877-V (далі Закон № 877-V), відповідно до частини четвертої статті 2 якого заходи контролю здійснюються органами у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами.
Правові та організаційні засади здійснення державного ринкового нагляду і контролю нехарчової продукції встановлю Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» від 01 грудня 2010 року № 2735-VI (далі Закон № 2735-VI), відповідно до частини першої та частини п`ятої статті 10 ринковий нагляд здійснюється органами ринкового нагляду в межах сфер їх відповідальності. Органи ринкового нагляду становлять єдину систему. Повноваження та порядок діяльності органів ринкового нагляду, права та обов`язки їх посадових осіб, які здійснюють ринковий нагляд, встановлюються цим Законом, законами України «Про загальну безпечність нехарчової продукції», «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» та іншими законами України.
Таким чином, Закон № 2735-VI є спеціальним законом в контексті спірних правовідносин.
Статтею 23 Закону № 2735-VI встановлено, що органи ринкового нагляду проводять планові та позапланові перевірки характеристик продукції.
Планові перевірки характеристик продукції проводяться у розповсюджувачів цієї продукції, а позапланові - у розповсюджувачів та виробників такої продукції.
Перевірка характеристик продукції може бути невиїзною (за місцезнаходженням органу ринкового нагляду) або виїзною. У разі потреби органи ринкового нагляду для перевірки характеристик продукції можуть поєднувати невиїзні та виїзні перевірки.
Пунктом 2 частини першої статті 22 Закону № 2735-VI визначено, що заходами ринкового нагляду, зокрема, є обмежувальні (корегувальні) заходи, що включають: а) обмеження надання продукції на ринку; б) заборону надання продукції на ринку; в) вилучення продукції з обігу; г) відкликання продукції.
Статтею 29 Закону № 2735-VI врегульоване питання обмежувальних (корегувальних) заходів щодо продукції, яка не відповідає встановленим вимогам, у тому числі в разі формальної невідповідності, відповідно до частини першої якої у разі якщо органом ринкового нагляду встановлено, що продукція не відповідає встановленим вимогам (крім випадків, передбачених статтею 28 цього Закону, та формальної невідповідності), орган ринкового нагляду невідкладно вимагає від відповідного суб`єкта господарювання вжити протягом визначеного строку заходів щодо приведення такої продукції у відповідність із встановленими вимогами.
Згідно з частиною третьою статті 29 Закону № 2735-VI орган ринкового нагляду невідкладно вимагає від відповідного суб`єкта господарювання вжити протягом визначеного строку заходів щодо усунення формальної невідповідності, якщо цей орган встановить будь-яку таку невідповідність:
знак відповідності технічним регламентам було нанесено з порушенням вимог, визначених у відповідному технічному регламенті;
не було нанесено знак відповідності технічним регламентам, якщо його нанесення передбачено відповідним технічним регламентом;
не було складено декларацію про відповідність або декларація про відповідність (її копія чи спрощена декларація про відповідність) не супроводжує продукцію, якщо це передбачено відповідним технічним регламентом;
декларацію про відповідність було складено з порушенням вимог;
органу ринкового нагляду не надано доступу до технічної документації або вона є неповною;
вчинено інші порушення встановлених вимог, визначені у відповідному технічному регламенті як формальна невідповідність.
Перелік порушень встановлених вимог, які вважаються формальною невідповідністю, уточнюється у відповідних технічних регламентах.
Згідно з частиною третьою статті 33 Закону № 2735-VI рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів можуть бути змінені чи скасовані відповідними органами ринкового нагляду за результатами аналізу повідомлень суб`єктів господарювання про виконання ними рішень про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів та/або за результатами перевірок стану виконання суб`єктами господарювання цих рішень, проведених відповідно до статті 34 цього Закону. Зазначені рішення також можуть бути змінені за результатами розгляду органами ринкового нагляду клопотань, пояснень, заперечень та інформації, наданих суб`єктами господарювання відповідно до частин десятої і п`ятнадцятої цієї статті.
Частиною четвертою статті 33 Закону № 2735-VI передбачено, що рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів, внесення змін до таких рішень чи їх скасування приймаються керівниками органів ринкового нагляду або їх заступниками (головою та членами або уповноваженою особою державного колегіального органу) відповідно до їх повноважень, визначених законами України.
За положеннями частин першої - четвертої статті 34 цього закону з метою контролю стану виконання рішень про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів органи ринкового нагляду:
1) аналізують повідомлення про виконання цих рішень, надані (надіслані) суб`єктами господарювання, яких стосувалися такі рішення;
2) проводять перевірки стану виконання суб`єктами господарювання цих рішень;
3) здійснюють моніторинг результативності вжитих обмежувальних (корегувальних) заходів.
Суб`єкт господарювання, якого стосується рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів, має у визначений у такому рішенні строк надати (надіслати) органу ринкового нагляду, що прийняв відповідне рішення, повідомлення про його виконання. До цього повідомлення суб`єкт господарювання може додавати документи або їх копії, що підтверджують виконання рішення.
У разі якщо інформація, що міститься в повідомленні суб`єкта господарювання про виконання рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів, та долучені до рішення документи є недостатніми для підтвердження результативності виконання цього рішення, а також за наявності обґрунтованих сумнівів щодо достовірності цієї інформації відповідний орган ринкового нагляду проводить перевірку стану виконання суб`єктом господарювання такого рішення.
Перевірка стану виконання рішення починається не пізніше десяти робочих днів з дня одержання органом ринкового нагляду повідомлення суб`єкта господарювання про виконання відповідного рішення, а в разі ненадання суб`єктом господарювання такого повідомлення у визначений у рішенні строк - не пізніше десяти робочих днів з дня настання визначеного строку.
У разі якщо за результатами аналізу повідомлення суб`єкта господарювання про виконання рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів та/або перевірки стану виконання цього рішення встановлено факт невиконання чи часткового виконання суб`єктом господарювання відповідного рішення або виконання рішення не може бути визнано результативним, орган ринкового нагляду невідкладно приймає рішення про внесення змін до зазначеного рішення. Такі зміни можуть передбачати вжиття нових обмежувальних (корегувальних) заходів (частина восьма статті 34 Закону № 2735-VI).
Відповідальність за порушення вимог цього Закону встановлюється цим та іншими законами України (частина перша статті 44 Закону № 2735-VI).
Відповідачем було видано наказ №520/ПС-ЗК від 14.07.2025 про проведення позапланової перевірки характеристик продукції по ланцюгу постачання.
У період з 14.07.2025 по 18.07.2025 Відповідачем здійснено позапланову (за ланцюгом постачання) невиїзну перевірку характеристик продукції: Електричний візок CLARK LWio15 с/н LWL15-1011-8319CH, Електричний візок LF SL15L3 с/н 8024100D4458, Навантажувач JAC CPQYD35 с/н 241095598, в частині їх відповідності вимогам Технічного регламенту безпеки машин, затвердженого постановою КМУ від 30 січня 2013 р. № 62, у Позивача.
У відповідності до п. 2 ч. 2 ст. 44 Закону №2735-VI до особи, яка ввела продукцію в обіг або відповідно до цього Закону вважається такою, що ввела продукцію в обіг, застосовуються штрафні санкції у разі введення в обіг продукції, яка не відповідає встановленим вимогам (крім випадків, передбачених статтею 28 цього Закону), у тому числі нанесення знака відповідності технічним регламентам на продукцію, що не відповідає вимогам технічних регламентів, - у розмірі від п`ятисот до тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а за повторне протягом трьох років вчинення такого самого порушення, за яке на особу вже було накладено штраф, - у розмірі від тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
За змістом ч. 2 ст. 1 Закону №2735-VI термін «введення в обіг» вживається у значенні наведеному у Законі України «Про загальну безпечність нехарчової продукції».
Статтею 1 Закону України «Про загальну безпечність нехарчової продукції» від 02.12.2010 №2736-VI унормовано, що введення в обіг продукції - це перше надання продукції на ринку України, а імпортер - це будь-яка фізична чи юридична особа, яка є резидентом України та вводить в обіг на ринку України продукцію походженням з іншої держави.
Пунктом 1 ч. 1 ст. 45 Закону №2735-VI передбачено підстави звільнення суб`єктів господарювання від відповідальності, зокрема, виробник, уповноважений представник, імпортер або інша особа, яка відповідно до цього Закону вважається такою, що ввела продукцію в обіг, не несе відповідальності, встановленої статтею 44 цього Закону, якщо доведе, що вона не вводила відповідну продукцію в обіг.
Суд зазнчає, що позивач був повідомлений про проведення відносно нього перевірки, водночас не надав до Південно Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці документів, за яких можливо ідентифікувати особу, що поставила відповідну продукцію, а тому, в силу вимог ч. 7 ст. 8 Закону №2735-VI, Товариство з обмеженою відповідальністю "СТО Балканар" вважається особою, що ввела таку продукцію в обіг і має бути притягнута до відповідальності.
До особи, яка ввела продукцію в обіг або відповідно до цього Закону вважається такою, що ввела продукцію в обіг, застосовуються штрафні санкції у разі: введення в обіг продукції, яка не відповідає встановленим вимогам (крім випадків, передбачених статтею 28 цього Закону), у тому числі нанесення знака відповідності технічним регламентам на продукцію, що не відповідає вимогам технічних регламентів, - у розмірі від п`ятисот до тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а за повторне протягом трьох років вчинення такого самого порушення, за яке на особу вже було накладено штраф, - у розмірі від тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (пункт 2 частини 2 статті 44 Закону України від 02 грудня 2010 року №2735-VI).
При цьому, частиною 2 статті 1 Закону України від 02 грудня 2010 року №2735-VI визначено, що термін «введення в обіг» використовується у значенні, наведеному у Законі України «Про технічні регламенти та оцінку відповідності».
Так, відповідно до вимог статті 34 Закону України «Про технічні регламенти та оцінку відповідності» виробники і постачальники повинні пропонувати та надавати лише послуги або застосовувати процеси чи вводити в обіг продукцію вітчизняного або іноземного походження, які є безпечними для життя та здоров`я людини, для тварин, рослин, забезпечують захист національної безпеки, охорону довкілля та природних ресурсів, запобігання недобросовісній конкуренції.
Виробники і постачальники повинні забезпечити виконання всіх вимог відповідних технічних регламентів перед введенням в обіг об`єктів технічних регламентів.
Введення в обіг об`єктів технічних регламентів супроводжується декларацією про відповідність та/або сертифікатом відповідності, а також маркуванням продукції Національним знаком відповідності, якщо це передбачено відповідним технічним регламентом.
Виробник або його уповноважений представник в Україні повинні: забезпечити споживачів продукції відповідною інформацією для оцінки ризиків, пов`язаних з цією продукцією, якщо такі ризики не є очевидними, без попереджень, та вжити заходів для запобігання таким ризикам; вилучати з обігу продукцію, якщо вона не відповідає вимогам відповідних технічних регламентів; зберігати декларацію про відповідність та/або сертифікати відповідності, іншу технічну документацію, що підтверджує відповідність технічним регламентам, протягом передбачуваного періоду використання продукції, введеної в обіг, та надавати таку інформацію за запитом органів ринкового нагляду; відшкодовувати збитки споживачам продукції, процесів і послуг у разі, якщо доведена їх невідповідність вимогам технічних регламентів, указаних у декларації про відповідність та/або сертифікаті відповідності.
Аналіз наведених норм свідчить, що саме на виробників та постачальників покладено обов`язок щодо забезпечення виконання всіх вимог відповідних технічних регламентів перед введенням в обіг об`єктів технічних регламентів.
Згідно ст.45 Закону України "Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції", виробник, уповноважений представник, імпортер або інша особа, яка відповідно до цього Закону вважається такою, що ввела продукцію в обіг, не несе відповідальності, встановленої статтею 44 цього Закону, якщо доведе, що: 1) вона не вводила відповідну продукцію в обіг; 2) з урахуванням усіх обставин відповідна продукція після введення її в обіг стала такою, що становить ризик та/або не відповідає встановленим вимогам, внаслідок дій або бездіяльності інших осіб чи непереборної сили; 3) відповідна продукція становить ризик внаслідок додержання виробником вимог законодавства чи виконання обов`язкових для нього приписів державних органів; 4) у випадку виробника комплектуючого виробу чи складової частини продукції ризик (невідповідність) продукції встановленим вимогам виник (виникла) внаслідок конструкції готової продукції, до якої входить цей виріб чи складова частина, або інструкцій, даних такому виробнику виробником готової продукції.
Розповсюджувач продукції не несе відповідальності, встановленої статтею 44 цього Закону, якщо доведе, що: 1) продукція стала такою, що становить ризик та/або не відповідає встановленим вимогам, внаслідок недодержання іншим розповсюджувачем умов її зберігання, за умови, що інший розповсюджувач такої продукції може бути встановлений; 2) продукція, що поставлена ним, відповідає встановленим вимогам, але незважаючи на це становить ризик.
Досліджуючи наявні матеріали справи, суд приходить до висновку, що підстав для звільнення від відповідальності, передбаченої статті 44 Закону, які наведені у статті 45 цього Закону, позивача як особи, що ввела в обіг цю продукцію та її розповсюджувала, судом не встановлено.
Відповідно до статті 238 Господарського кодексу України за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності до суб`єктів господарювання можуть бути застосовані уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування адміністративно-господарські санкції, тобто заходи організаційно-правового або майнового характеру, спрямовані на припинення правопорушення суб`єкта господарювання та ліквідацію його наслідків. Види адміністративно-господарських санкцій, умови та порядок їх застосування визначаються цим Кодексом, іншими законодавчими актами. Адміністративно-господарські санкції можуть бути встановлені виключно законами, в даному випадку Законами України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» та «;Про загальну безпечність нехарчової продукції».
Статтею 239 Господарського кодексу України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування відповідно до своїх повноважень та у порядку, встановленому законом, можуть застосовувати до суб`єктів господарювання адміністративно-господарські санкції, серед яких і адміністративно-господарський штраф.
Частиною першою статті 241 Господарського кодексу України встановлено, що адміністративно-господарський штраф визначається законом як грошова сума, що сплачується суб`єктом господарювання до відповідного бюджету в разі порушення ним встановлених правил здійснення господарської діяльності.
Частиною другою статті 241 Господарського кодексу України визначено перелік порушень, за які з суб`єкта господарювання стягується штраф, розмір і порядок його стягнення визначаються законами, що регулюють податкові да інші відносини, в яких допущено правопорушення.
Згідно із частинами 1, 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Частиною 1статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин у справі, відповідно до якого розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (частина 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України).
Враховуючи викладене, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю СТО БАЛКАНКАР до Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці про визнання протиправною та скасування постанови.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного.
Частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Оскільки в задоволенні позову відмовлено відсутні підстави для розподілу судових витрат.
На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 9, 73-78, 90, 139, 241 - 246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
В задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю СТО БАЛКАНКАР до Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці про визнання протиправною та скасування постанови відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.С. Рябчук