Справа № 160/11307/24
Суддя: Царікова Олена Василівна
Дата ухвалення: 2025-12-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючого суддіЦарікової О.В.
за участі секретаря судового засіданняОсуховської Ж.С.
представника відповідача Починка В.В.,
30.04.2024 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Головного управління ДПС у Дніпропетровській області до Фізичної особи ОСОБА_1 , в якому позивач просить:
- стягнути податковий борг з платника податків фізичної особи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) до бюджету у сумі 2 906 528,31 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що за відповідачем рахується податковий борг, який в добровільному порядку відповідач не погасив, у зв`язку з чим позивач просить суд стягнути кошти у рахунок погашення податкового боргу.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.05.2024 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче провадження на 21.05.2024.
21.05.2024 суд закрив підготовче провадження, судовий розгляд призначено на 10:30 18.06.2024.
05.06.2024 на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача з позовними вимогами, викладеними в позовній заяві, не погоджується та вважає їх необґрунтованими з наступних підстав. Предметом позовних вимог є податковий борг відповідача, який складається з податкових зобов`язань за податковими повідомленнями - рішеннями за 2019-2023 роки, в кількості 18 штук на загальну суму 2 906 528,31 грн. При цьому, до позовної заяви позивач долучив податкову вимогу форми «Ф» від 12.12.2023 на суму 1 949 861,66 грн. Наявність вищевказаної податкової вимоги на суму 1 949 861,66 грн. суперечить позовним вимогам та ставить під сумнів достовірність даних про податковий борг в розмірі 2 906 528,31 грн., 13 з 18 податкових повідомлень-рішень, які фігурують в позовній заяві і датовані 2019-2020 роками згідно з наданими позивачем документами в якості доказів їх відправлення відповідачем направлені в 2019-2020 роках на адресу: АДРЕСА_2 . Однак, відповідач з 08.08.2016 року і до цього часу зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 . У зв`язку з вищевказаними обставинами вважає, що податкові повідомлення-рішення є неузгодженими, тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.
Також, відповідач вважає що позивачем пропущений строк позовної давності, встановлений п.102.1 та п.102.4 ПК України щодо стягнення сум, визначених 14 з 18 податковими повідомленнями-рішеннями. Крім цього, зазначає, що в провадженні Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу перебувають справи №212/3015/24 та №212/3016/24, в провадженні Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу у справі №214/2923/24, в провадженні Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу у справі №211/3057/24 за позовами Криворізької міської ради до ОСОБА_1 про стягнення з відповідача безпідставно збережених коштів з орендної плати за користування земельними ділянками, за користування яких нараховано податкові зобов`язання, які є предметом даної справи.
05.06.2024 на адресу суду від представника відповідача надійшло клопотання про зупинення провадження до набрання законної сили рішеннями Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу у справах №212/3015/24 та №212/3016/24, Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу у справі №214/2923/24, Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу у справі №211/3057/24 за позовами Криворізької міської ради до ОСОБА_1 про стягнення з відповідача безпідставно збережених коштів з орендної плати за користування земельними ділянками.
27.06.2024 на адресу суду через систему "Електронний суд" від представника позивача надійшло заперечення проти задоволення клопотання про зупинення провадження у справі.
31.07.2024 на адресу суду через систему "Електронний суд" від представника позивача надійшло клопотання про долучення податкових повідомлень-рішень, на підставі яких виник податковий борг.
05.08.2024 на адресу суду через систему "Електронний суд" від представника позивача надійшли письмові пояснення, відповідно до яких 1 з 14 податкових повідомлень-рішень від 17.04.2019 р. відправлено ним відповідачу засобами поштового зв`язку за адресою: АДРЕСА_2 та повернуті поштою до ГУ ДПС з причини закінчення терміну зберігання; 10 з 14 податкових повідомлень-рішень відправлені ним відповідачу засобами поштового зв`язку та вручені особисто 18.06.2020 р., 20.06.2020 р., 24.06.2020 р. за адресою АДРЕСА_2 ; 3 з 14 податкових повідомлень-рішень, відправлені відповідачу засобами поштового зв`язку та вручені особисто 01.12.2020 р. за адресою АДРЕСА_3 . У зв`язку з вищевказаними обставинами вважає, що податкові повідомлення-рішення є неузгодженими, тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.
03.10.2024 на адресу суду від представника позивача надійшло клопотання про призначення почеркознавчої експертизи.
25.09.2025 на адресу суду від представника позивача надійшла заява про зменшення позовних вимог, відповідно до якої позивач просить стягнути податковий борг з платника податків фізичної особи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) до бюджету у сумі 2 520 177,43 грн.
15.12.2025 на адресу суду через систему "Електронний суд" від представника позивача надійшли письмові пояснення, відповідно до яких позивач наполягає, що податкові повідомлення-рішення є неузгодженими, тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.
23.12.2025 на адресу суду через систему "Електронний суд" від представника позивача надійшли письмові пояснення, відповідно до яких позивач наполягає, що податкові повідомлення-рішення є неузгодженими, тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.
У судове засідання 30.12.2025 представник позивача не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи належним чином повідомлений судом, що підтверджується наявними матеріалами справи.
Представник відповідача у судовому засіданні просив суд у задоволенні позову відмовити.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає таке.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні ДПС у Дніпропетровській області та має податковий борг у розмірі 2 194 904,14 грн.
Відповідач з 2017 року зареєстрована за адресою АДРЕСА_3 , іншої адреси зареєстрованого місця проживання відповідачки, матеріали справи не містять.
Заборгованість по орендній платі з фізичних осіб, яка виникла в результаті несплати платником податків у встановлений термін сум грошових зобов`язань у розмірі 2194904,14 грн. виникла на підставі податкових повідомлень-рішень, а саме:
- Податкове повідомлення-рішення N 8323-0417-0483 від 24.11.2020 на загальну суму 2430,11 грн, термін сплати 12.05.2022 Відповідно до рекомендованого повідомлення податкове повідомлення-рішення було направлено за адресою: АДРЕСА_3 ;
Інформація щодо оскарження вищенаведених податкових повідомлень - рішень у контролюючого органу відсутня.
Оскільки, вжиті позивачем заходи стягнення не призвели до погашення відповідачем податкового боргу, це стало підставою для звернення позивача до суду з позовом про стягнення податкового боргу з фізичної особи ОСОБА_1 .
Згідно частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Податковий борг, за визначенням наведеним у підпункті 14.1.175 пункті 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, це сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої в порядку, визначеному цим Кодексом.
Відповідно до підпункту 20.1.19 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України органи державної податкової служби мають право стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов`язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.
Підпунктом 20.1.34 пунктом 20.1 статтею 20 Податкового кодексу України передбачено, що контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.
Згідно з пунктом 95.1 статті 95 Податкового кодексу України, контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.
Відповідно з пунктом 95.2 статті 95 Податкового кодексу України, стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.
Згідно з пунктом 95.3 статті 95 Податкового кодексу України, стягнення коштів з рахунків/електронних гаманців платника податків у банках, небанківських надавачах платіжних послуг/емітентах електронних грошей, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих у центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.
Щодо права податкового органу на стягнення податкового боргу виключно за умови, коли грошове зобов`язання узгоджене суд зазначає таке.
Відповідно до пп. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 ПК України, платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори у строки та в розмірах, встановлених ПКУ та законами з питань митної справи. Виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк (п. 38.1 ст. 38 ПКУ).
Податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк), та/або сума коштів, сформована за рахунок податкових пільг, що були використані платником податків не за цільовим призначенням чи з порушенням порядку їх надання, встановленим цим Кодексом та/або Митним кодексом України (пп. 14.1.156 п. 14.1 ст. 14 ПКУ).
З комплексного аналізу норм Податкового кодексу України можна зробити висновок, що момент узгодження податкового зобов`язання залежить від його способу визначення.
Таких способів ПК України передбачає кілька, зокрема коли грошове (податкове) зобов`язання:
самостійно визначає платник податків та зазначає у податковій (митній) декларації, уточнюючому розрахунку (п. 54.1 ст. 54 ПКУ), то його вважатимуть узгодженим з моменту подання декларації контролюючому органу у встановлені строки;
щодо суми податкових зобов`язань з податку, що підлягає утриманню та сплаті (перерахуванню) до бюджету в разі нарахування/виплати доходу на користь платника податків - фізичної особи (п. 54.2 ст. 54 ПКУ), його вважатимуть узгодженим у момент виникнення податкового зобов`язання, який визначають за календарною датою, встановленою розділом IV ПКУ для граничного строку сплати податку (п. 54.2 ст. 54 ПКУ);
визначає контролюючий орган самостійно (п. 54.3 ст. 54 ПКУ), його вважатимуть узгодженим у день закінчення процедури адміністративного оскарження (п. 56.17 ст. 56 ПКУ) або день набрання судовим рішенням законної сили у разі судового оскарження (п. 56.18 ст. 56 ПКУ).
Відповідно до п. 54.3 ст. 54 ПКУ, контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених ПКУ або іншим законодавством, якщо:
платник податків не подає в установлені строки податкову (митну) декларацію, а при здійсненні заходів податкового контролю встановлено факти здійснення платником податків діяльності, що призвела до виникнення об`єктів оподаткування, наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу та наявності діючих ліцензій на право здійснення діяльності з підакцизною продукцією, яка підлягає ліцензуванню згідно із законодавством;
дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов`язань та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, або завищення суми податку на доходи фізичних осіб, що підлягає поверненню з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках;
згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, застосування штрафних (фінансових) санкцій та нарахування пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган;
дані перевірок щодо утримання податків у джерела виплати, в тому числі податкового агента, свідчать про порушення правил нарахування, утримання та сплати до відповідних бюджетів податків і зборів, передбачених цим Кодексом, у тому числі податку на доходи фізичних осіб таким податковим агентом;
результати митного контролю, отримані після закінчення процедури митного оформлення та випуску товарів, свідчать про заниження або завищення податкових зобов`язань, визначених платником податків у митних деклараціях.
У разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у пп. 54.3.1 - 54.3.6 п. 54.3 ст. 54 ПКУ, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу (абзац перший п. 57.3 ст. 57 ПКУ).
Відповідно до вимог ПК України, податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, транспортний податок та плату за землю фізичні особи сплачують протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.
Рішення, прийняті контролюючим органом, можна оскаржити в адміністративному або судовому порядку (п. 56.1 ст. 56 ПКУ).

Якщо платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов`язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим кодексом або іншими законами України, він має право звернутися до контролюючого органу вищого рівня із скаргою про перегляд цього рішення (п. 56.2 ст. 56 ПКУ).

Скарга, подана із дотриманням строків, визначених п. 56.3 цієї статті, зупиняє виконання платником податків грошових зобов`язань, визначених у податковому повідомленні-рішенні (рішенні), на строк від дня подання такої скарги до контролюючого органу до дня закінчення процедури адміністративного оскарження. Протягом цього строку податкові вимоги з податку, які оскаржують, не надсилають, а сума грошового зобов`язання, яке оскаржують, вважається неузгодженою (п. 56.15 ст. 56 ПКУ).

Процедура адміністративного оскарження закінчується зокрема днем отримання платником податків рішення центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику. День закінчення процедури адміністративного оскарження вважається днем узгодження грошового зобов`язання платника податків (п. 56.17.3 п. 56.17 ст. 56 ПКУ).

З огляду на вищевикладене сума грошового зобов`язання, визначена податковими повідомленнями-рішеннями, вважається неузгодженою протягом строку від дня подання скарги до контролюючого органу до дня закінчення процедури адміністративного оскарження.

З урахуванням строків давності, визначених ст. 102 цього кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу в будь-який момент після отримання такого рішення.

У разі звернення платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили (п. 56.18 ст. 56 ПКУ). Отже, в разі звернення платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправними та/або скасування податкових повідомлень-рішень грошове зобов`язання, визначене такими рішеннями, вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили і не має статусу податкового боргу.

Отже, якщо податкове зобов`язання не узгоджене відповідно до положень ПКУ, воно:

не має наслідків для платника податків щодо відповідальності за його несплату;

не створює наслідків для визначення інших зобов`язань, а рішення, яким воно визначається, не має юридичної сили для посилання на нього під час перевірок платника податків чи його контрагентів;

це підстава для визнання протиправною та скасування податкової вимоги, яку надсилає контролюючий орган платникові податків у разі його відмови від сплати визначеного (але неузгодженого) грошового (податкового) зобов`язання тощо.

Надаючи оцінку дотриманню позивачем порядку направлення відповідачу податкових повідомлень- рішень, за наслідками яких ОСОБА_1 було визначено грошові зобов`язання, суд зазначає таке.

Відповідно до пунктів 42.2, 42.4 ПК України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Зазначене кореспондується з пунктом 6 Порядку направлення податковими органами податкових вимог платникам податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.06.2017 №610.

Податковою адресою платника податків - фізичної особи в розумінні статті 45 ПК України визнається місце її проживання, за яким вона береться на облік як платник податків у контролюючому органі.

Суд зазначає, що контролюючий орган безумовно наділений повноваженнями щодо вчинення дій, спрямованих на стягнення з платників податків суми наявного податкового боргу. Разом з тим, реалізація зазначеного повноваження повинна здійснюватися на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією України та законами України, тобто з дотриманням визначеної процедури.

Суд вважає, що контролюючий орган повинен був перевірити актуальну податкову адресу платника податків - фізичної особи, а отже повинен направляти як ППР на підставі яких виник податковий борг, так і податкову вимогу за дійсною адресою відповідача платника податків.

Зазначена правова позиція узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 12.07.2022 року у справі 160/7345/20 та від 28.08.2018 року у справі №802/467/16-а у подібних правовідносинах.

Також, суд враховує висновок, наведений у постанові Верховного Суду від 08.04.2021 у справі №812/821/17. Зокрема, Верховний Суд вказав, на пункт 42.2 статті 42 ПК України, у якому закріплено, що документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові.

Таким чином, зі змісту наведених норм вбачається, що факт отримання податкового повідомлення-рішення платником податків має важливе значення, оскільки з цим моментом законодавство пов`язує відлік певних строків. Вважається, що податкове повідомлення-рішення належним чином вручене, якщо воно надіслане за адресою платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові. Під адресою платника слід розуміти його місце проживання або податкову адресу.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду, викладеною у постанові від 30 вересня 2021 року у справі № 640/23566/19.

Як вбачається з матеріалів справи, податкові повідомлення-рішення N1-0483 від 14.04.2020 на загальну суму 195930,97 грн. (у зв`язку з частковою самостійною сплатою сума податкового боргу становить 162559,50 грн.), N-0483 від 14.04.2020 на загальну суму 214061,90 грн, N2-0483 від 23.04.2020 на загальну суму 443405,41 грн, (у зв`язку з частковою самостійною сплатою сума податкового боргу становить 199453,46 грн), N3-0483 від 29.04.2020 на загальну суму 154517,11 грн, (у зв`язку з частковою самостійною сплатою сума податкового боргу становить 124 388,64 грн), N3-0483 від 29.04.2020 на загальну суму 26260,81 грн, №3-0483 від 29.04.2020 на загальну суму 141433,68 грн, № 3-0483 від 29.04.2020 на загальну суму 28690,92 грн, N3-0483 від 29.04.2020 на загальну суму 28690,92 грн., направлені відповідачу засобами поштового зв`язку з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, за адресою: АДРЕСА_2 , при цьому, позивачем до суду не надано доказів того, що відповідач мав таку податкову адресу на момент направлення означених податкових повідомлень-рішень.

Отже суд дійшов висновку, що вищевказані податкові повідомлення-рішення не вручено відповідачу належним чином.

В постанові від 10.06.2021 по справі №826/14316/18 Верховний Суд вказав, що податкове повідомлення-рішення повинно бути надіслано контролюючим органом на адресу за місцем проживання платника податків або останнього відомого місцезнаходження фізичної особи; в протилежному випадку, у разі допущення контролюючим органом помилки при відправленні такої вимоги, зокрема, в частині невірного зазначеної адреси платника податків, така вимога вважається неврученою платнику податків, а платник податків - не повідомлений належним чином про наявність податкового зобов`язання.

За таких обставин, податкові зобов`язання відповідача у ромірі 946013,92 грн. не набули статусу узгоджених, що виключає право контролюючого органу надсилати податкову вимогу в цій частині, та, відповідно, звертатися до суду про стягнення податкового боргу.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 11 липня 2019 року у праві № 826/18377/14.

При цьому суд наголошує, що в межах цієї справи судом не заперечується наявність у відповідача заявленого до стягнення податкового боргу, а лише вказується про необхідність дотримання визначеної ПК України процедури його стягнення, адже за відсутності належних доказів вручення відповідачу вищеозначених податкових повідомлень - рішень та податкової вимоги, звернення до суду із вимогами щодо стягнення відповідного боргу є передчасним.

Таким чином, наведене вказує на передчасність звернення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу, а тому суд дійшов висновку, що у задоволенні позову в частині стягнення 946013,92 грн. слід відмовити.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частиною 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За наведених обставин, враховуючи вимоги норм чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до статті 139 КАС України розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (49005, м. Дніпро, вул. Сімферопольська, буд. 17-А; ) до Фізичної особи ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) про стягнення податкового боргу задовольнити частково.

Стягнути податковий борг з платника податків фізичної особи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) до бюджету у сумі 1 248 890 (один мільйон двісті сорок вісім тисяч вісімсот дев`яносто) грн. 22 коп.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Розподіл судових витрат не здійснюється.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 12 січня 2026 року.

Суддя О.В. Царікова