Справа № 954/2977/25
Суддя: Каневський В. О.
Дата ухвалення: 2026-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 954/2977/25
Номер провадження 2-а/954/15/26
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2026 рокус-ще Нововоронцовка

Нововоронцовський районний суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Каневського В. О.,

за участю секретаря судових засідань Ферко Г. М.,

представника позивача Мухітдінова Р. Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в с-щі Нововоронцовка позов представника позивача Мухітдінова Рустама Джурайовича в інтересах ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, -

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла позовна заява представника позивача Мухітдінова Рустама Джурайовича в інтересах ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі. Вказує, на те, що 24.10.2025 поліцейським 1 взводу 2 роти 1 батальйону Грипіч Іриною Василівною винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ЕНА №6006715 за порушення ОСОБА_1 п. 12.4 ПДР України та якою накладено на останнього адміністративне стягнення у виді штрафу у сумі 340,00 грн за ч. 1 ст. 122 КУпАП. У вказаній постанові зазначено, що 24.10.2025 о 13 год. 13 хв., рухаючись на транспортному засобі VOLVO S60, реєстраційний номер НОМЕР_1 в н.п. Користь, Рівненський район, Рівненська область, водій ОСОБА_1 порушив встановлені обмеження швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину в н. п. Користь позначеним дорожнім знаком 5.49 і 5.50 рухався зі швидкістю 102 км/год. Швидкість вимірювалась приладом ТruСАМ LТІ 20/20 ТС0658.

Позивач зазначає, що після зупинки автомобіля, до нього підійшов поліцейський та повідомив останньому, що ним, начебто, вчинено порушення п.12.4. ПДР України: порушення швидкісного режиму у населених пунктах, та повідомив про свій намір скласти постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, попросив підготувати документи (посвідчення водія) для перевірки, після чого відійшов від автомобіля позивача. Пізніше (за декілька хвилин) поліцейський повернувся з планшетом та здійснив перевірку посвідчення водія ОСОБА_1 . Після перевірки документів поліцейський знову відійшов від автомобіля позивача, а вже за декілька хвилин до автомобіля підійшла зовсім інша особа Поліцейський 1 взвод 2 рота 1 батальйону Управління патрульної поліції в Рівненській області капрал поліції Грипіч Ірина Василівна, що вказана у постанові, як посадова особа, яка розглядала справу, та якою винесено оскаржувану Постанова Серія ЕНА № 6006715 від 24.10.2025, і в неї в руках була паперова роздруківка оскаржуваної постанови. При цьому ОСОБА_2 тримаючи в руках роздруківку оскаржуваної постанови, повідомила позивачу, що вона вручить йому дану постанову, але попередньо ОСОБА_1 повинен її підписати, у зв`язку з чим показала позивачу, де саме треба підписати оскаржувану постанову.

Сергієнко І. В виконав вказівку Грипіч І. В., проставивши свій підпис на оскаржуваній постанові, та отримав від останньої копію цієї постанови, при цьому вважаючи, що позивач розписався лише за її отримання.

Після ознайомлення з оскаржуваною постановою, позивач зрозумів, що поліцейськими, не дотримуючись покладених на них обов`язків, порушуючи процедуру розгляду справи, допущено порушення його прав та вчинено дії які порушили права ОСОБА_1 , що гарантовані йому приписами ст. 268 КУпАП: право бути присутнім при розгляді справи, адже оскаржувана постанова винесена без розгляду справи та не у присутності позивача; право бути ознайомленим з правами, адже такого ознайомлення не відбулося; порушили його право на ознайомлення з матеріалами справи, на подання пояснень, доказів та заяв у зв`язку з не відбуттям розгляду справи; порушили його право заявляти при розгляді справи клопотання у зв`язку з не відбуттям розгляду справи; порушили його право скористатися при розгляді справи юридичною допомогою адвоката у зв`язку з не відбуттям розгляду справи.

Також позивач звертає увагу суду на порушення положення ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» відповідачем.

Враховуючи наведене, представник позивача просить позовні вимоги задовольнити, постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП визнати протиправною та скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити, судові витрати покласти на відповідача.

Від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

У відзиві представник відповідача вказує, що з постанови серії ЕНА № 6006715 від 24.10.2025 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 слідує, що останній рухаючись в н. п. Користь, Рівненського району, Рівненської області по 275 км А/Д М-06 Київ-Чоп, керуючи транспортним засобом Volvo S60 з відповідним номерним знаком НОМЕР_1 , перевищив встановлені обмеження швидкості руху, а саме в населеному пункті Користь рухалась зі швидкістю 102 км/год. Швидкість вимірювалась лазерним вимірювачем швидкості руху транспортних засобів TruCam LTI 20/20 ТС0658, порушивши п.12.4 Правил дорожнього руху України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається: «Швидкість вимірювалась лазерним вимірювачем швидкості руху транспортних засобів TruCam LTI 20/20 ТС0658», що свідчить про належність та допустимість наданих відповідачем доказів вчинення адміністративного порушення Позивачем. Враховуючи вищевикладене представник відповідача вважає, що поліцейські виявили порушення ПДР України, зафіксували його, належним чином відреагували, та те що, оскаржувана постанова складена уповноваженою особою відповідає нормам закону. Проте наявні у відповідача докази повністю спростовують твердження, які наведені у позовній заяві.

Щодо доказів, що правопорушення вчинене в межах населеного пункту «Користь».

Дорожній знак 5.76 «Автоматична відеофіксація порушень Правил дорожнього руху» інформує про можливість здійснення контролю за порушеннями Правил дорожнього руху за допомогою спеціальних технічних та (або) технічних засобів та відноситься до категорії інформаційно-вказівних знаків.

Згідно п.п.«ґ» п.8.4 ПДР інформаційно-вказівні знаки запроваджують або скасовують певний режим руху, а також інформують учасників дорожнього руху про розташування населених пунктів, різних об`єктів, територій, де діють спеціальні правила.

Разом з тим, жодними положеннями КУпАП та Закону України «Про Національну поліцію», в тому числі, ч. 1 ст. 40 вказаного Закону, не передбачено обмеження поліції використовувати фототехніку і відеотехніку виключно в межах дії будь-яких дорожніх знаків.

В той же час, Закон України «Про Національну поліцію» не зобов`язує встановлювати такі знаки перед ділянкою, на якій використовуються засоби фото- відеофіксації порушень дорожнього руху. Таким чином, обставини наявності чи відсутності вказаного дорожнього знаку жодним чином не свідчать про відсутність у позивача обов`язку дотримання запровадженого ПДР швидкісного режиму.

Відповідно до п. 12.4 ПДР України у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Представник відповідача вказує на те, що лазерний вимірювач швидкості ТruСаm 20/20 ТС0658 призначений для вимірювання швидкості руху транспортних засобів в ручному або автоматичному режимах. Вимірювач відноситься до мобільних або ручних (залежно від ступеню участі оператора у процесі роботи вимірювача) дистанційних приладів контролю за дотриманням правил дорожнього руху.

Зазначає, що можливість використання виробу «ТruСаm LTI 20/20», виробництва Laser Technology Inc., також підтверджується наявністю виданого державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України експертного висновку від №04/04/02-15478/ВН від 18.09.2024, який зазначає про правильність реалізації криптографічного алгоритму шифрування AES відповідно до ДСТУ ІSO/IЕC 18033-3:2015 та забезпечення конфіденційності, цілісності та автентичності зареєстрованих даних.

Представником позивача надано відповідь на відзив, де звертає увагу на те, що від Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції йому надійшов лист № 388аз/41/30/02-2025 від 03.11.2025, до якого додано копію Постанови Серія ЕНА № 6006715 від 24.10.2025 та оптичний диск з відеозаписами з нагрудної камери поліцейського взводу №1 роти 2 батальйону №1 (з обслуговування міста Рівне) полку УПП в Рівненській області ДПП капрала поліції Маркевича І. В. та поліцейського взводу №1 роти 2 батальйону №1 (з обслуговування міста Рівне) полку УПП в Рівненській області ДПП капрала поліції Грипіч І. В. Таким чином, за результатом детального перегляду наданих відеозаписів з нагрудної камери поліцейського, встановлено, що цими відеозаписами зафіксовано порушення поліцейськими нормативних приписів Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395, ст. 268 КУпАП та порушено порядок розгляду справи при винесені оскаржуваної Постанови Серія ЕНА № 6006715 від 24.10.2025.

Щодо наданого відповідачем режиму відео та фототаблиці з приладу фіксації швидкісного режиму LTI 20/20 TruCAM представник позивача вважає, що відео та фототаблиця з приладу фіксації швидкісного режиму LTI 20/20 TruCAM № ТС0658 не є належними та достовірними доказами в розумінні ст.ст. 73,75 КАС України, адже з них неможливо встановити дійсні обставини справи, а також неможливо встановити факту порушення позивачем швидкісного режиму.

Представник позивача в судовому засіданні просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідач в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце судового розгляду повідомлявся у встановленому порядку.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 24.10.2025 серії ЕНА №6006715, складеної поліцейським 1 взводу 2 роти 1 батальйону Грипіч Іриною Василівною, 24.10.2025 о 13 год. 13 хв., рухаючись на транспортному засобі VOLVO S60, реєстраційний номер НОМЕР_1 в н.п. Користь, Рівненський район, Рівненська область, водій порушив встановлені обмеження швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину. н. п. Користь позначеним дорожнім знаком 5.49 і 5.50 рухався зі швидкістю 102 км/год. Швидкість вимірювалась приладом ТruСАМ LТІ20/20 ТС0658.

Водночас, п. 12.4 ПДР України передбачає, що у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Частина 1 статті 122 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення врегульовано розділом IV КУпАП.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення які стосуються правил дорожнього руху, зокрема частини перша, друга, третя і п`ята статті 122.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

За приписами частини 1 статті 8 Закону України «Про Національну поліцію» (далі - Закон № 580-VIII) поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону № 580-VIII поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Окрім того, частиною 2 ст. 283 КУпАП визначено загальні вимоги до постанови про накладення адміністративного стягнення, яка має містити інформацію щодо особи правопорушника та обставин скоєння нею правопорушення.

Частиною 3 ст. 283 КУпАП встановлюють, що постанова у справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених ч. 2 цієї статті, має містити також відомості, зокрема відомості про технічний засіб, яким здійснено фото- або відеозапис.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

В розумінні статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до частини першої статті 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Частиною 2 ст. 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З наведеної норми слідує, що при прийнятті суб`єктом владних повноважень відповідного рішення таке рішення повинно містити інформацію про докази, які підтверджують викладені в ньому факти. У випадку ж відсутності покликань на певні докази, що підтверджують факт викладеного порушення суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення.

Із змісту оскаржуваної постанови слідує, що позивач в зоні дії дорожнього знаку 5.49, 5.50 н. п. Користь порушив швидкісний режим, визначений п. 12.4 ПДР України більш ніж на 20 км/год. Одночасно, в оскаржуваній постанові відповідач покликався лише на єдиний доказ, який підтверджує обставини щодо перевищення швидкості руху транспортним засобом під керуванням позивача в населеному пункті це фотоматеріали та зазначає, що швидкість вимірювалася наручним вимірювачем швидкості руху TRUCAM.

Окрім того, судом враховано положення ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» № 580-VIII, якою передбачено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Дослідивши наданий відповідачем до матеріалів справи відеозапис суд встановив, що на рухомий автомобіль VOLVO S60, реєстраційний номер НОМЕР_1 , наведено ціль та протягом декількох секунд здійснювався замір швидкості. В цей момент видно дрибіжання приладу ТгuСаm, що свідчить про проведення моменту фіксації швидкості автомобіля ТгuСаm з руки (рук). Така вібрація приладу ставить під сумнів зафіксовану швидкість руху автомобіля, яким керував позивач.

Враховуючи вищевикладені положення ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» №580-VIII при проведенні фіксації швидкості певного транспортного засобу автоматична фото- і відеотехніку повинна бути розміщена в порядку визначеному вказаною нормою Закону (стаціонарно вмонтованим способом), натомість ручне розміщення засобів автоматичної фото і відеотехніки для вимірювання та фіксації швидкості суперечить приписам ст. 40 Закону.

Водночас, суд зазначає, що законодавчо не визначено іншого способу та порядку використання лазерних вимірювачів TruCam працівниками патрульної поліції ніж розміщення виключно в порядку ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», а лист Державного підприємства «УКРМЕТРТЕСТСТАНДАРТ» № 22-381/30 від 01.07.2025 про використання лазерного вимірювача швидкості TruCam для фіксації правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху не є нормативно-правовим актом, який змінює чи припиняє порядок використання та розміщення засобів автоматичної фото- і відеотехніки для фіксації виявлених порушень правил дорожнього руху.

Відповідно до Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджено Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 № 1395, розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка. Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Окрім того, з доданого до відзиву на позовну заяву відеозапису вбачається, що поліцейським під час розгляду адміністративної справи зовсім не було дотримано вимог закону щодо розгляду останньої.

Такі обставини, свідчать про грубе порушення прав позивача, у тому числі і права на захист, оскільки останній про таке право не був поінформований, і відповідно про порушення процедури притягнення особи до адміністративної відповідальності, що в свою чергу стало підставою для винесення оскаржуваної постанови за неповним з`ясуванням всіх обставин справи та перевірки їх належними і допустимими доказами.

За наведених обставин, оскаржувана постанова прийнята з порушенням частини 2 ст. 77 КАС України та п. 3 ч. 2ст. 2 КАС України та є необґрунтованою та такою, що прийнята без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Підсумовуючи викладене в сукупності, суд прийшов до висновку, що в діях позивача склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, відсутній, оскільки факт порушення ним вимог 12.4 ПДР України не підтверджується належними та зібраними у справі доказами, які відповідач мав би дослідити під час прийняття оскаржуваної постанови та відомості про наявність і дослідження яких повинні бути внесені до змісту такої постанови.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно з п.3 ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, постанова про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА №6006715 від 24.10.2025 є незаконною і підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 6-9, 244-246, 286 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву представника позивача Мухітдінова Рустама Джурайовича в інтересах ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі - задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА №6006715 від 24.10.2025, про притягнення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу, винесену 24.10.2025 поліцейським 1 взводу 2 роти 1 батальйону Грипіч Іриною Василівною, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП.

Стягнути з Департаменту патрульної поліції України на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 484,48 грн (чотириста вісімдесят чотири гривні 48 копійок).

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення через Нововоронцовський районний суд Херсонської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Реквізити сторін:

Представник позивача - Мухітдінов Рустам Джурайович, адреса для листування: АДРЕСА_1 ;

Позивач - ОСОБА_1 , місце проживання та реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ;

Відповідач - Департамент патрульної поліції України, місцезнаходження: вул. Федора Ернста, буд. 3, м. Київ, 03048, .

СуддяВ.О. Каневський