Справа № 420/18032/25
Суддя: Шляхтицький О.І.
Дата ухвалення: 2026-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2026 р.м. ОдесаСправа № 420/18032/25

Перша інстанція: суддя Бездрабко О.І.,

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Шляхтицького О.І.,

суддів: Семенюка Г.В., Федусика А.Г.,

секретар Божко А.К.,

а участю: представника відповідача Панчошака О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Одеської митниці на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2025 року у справі № 420/18032/25 за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства Північний гірничо-збагачувальний комбінат до Одеської митниці про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог.

У червні 2025 року Приватне акціонерне товариство Північний гірничо-збагачувальний комбінат звернулось з адміністративним позовом до суду, у якому просило:

- визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів № UA500130/2025/000010/2 від 30.04.2025;

- визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від № UA500130/2025/000074 від 30.04.2025 Одеської митниці.

В обґрунтування позовних вимог зазначалось, що 18.10.2024 між ПРАТ "ПІВНІЧНИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ" та METINVEST INTERNATIONAL SA укладено контракт № 2024-BENT-MI/N. На підставі вказаного контракту та супроводжувальних документів METINVEST INTERNATIONAL SA здійснила на адресу ПРАТ "ПІВНІЧНИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ" поставку товару - активований бентоніт. Під час декларування товару позивачем відповідно до ст.ст.57, 58 МК України самостійно визначено митну вартість товару за основним методом, а саме, за ціною контракту. З метою митного оформлення товару та на підтвердження заявленої митної вартості товару позивачем надано до митного органу повний пакет документів, передбачений ст.53 МК України. Проте, за результатами розгляду поданих документів митний орган відмовив позивачу у митному оформленні (випуску) товарів за заявленою декларантом митною вартістю, у зв`язку з чим оформив картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500130/2025/000074 з причин винесення рішення про коригування митної вартості товарів 30.04.2025 № UA500500/2025/000093/2, яким за резервним методом скориговано митну вартість товару. Вважає, що рішення про коригування митної вартості товарів прийнято з порушенням вимог МК України, так як воно не містить передбачених законодавством відомостей про підстави невизнання заявленої митної вартості, обґрунтованих підстав для коригування заявленої декларантом митної вартості. При цьому, позивач не погоджується з обставинами, на які вказує в оскаржуваному рішенні відповідач, оскільки вони жодним чином не спростовують митної вартості, яка визначена позивачем у поданій митній декларації, і не є підставою для здійснення коригування її вартості. З огляду на викладене вважає, що висновок митного органу щодо не підтвердження ПРАТ "ПІВНІЧНИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ" числового значення складових митної вартості товару, заявленого за основним методом його визначення, є безпідставним, так як позивачем надано всі обов`язкові документи, передбачені ч.2 ст.53 МК України.

Відповідач проти задоволення позову заперечував, надав до суду першої інстанції відзив на позовну заяву, у якому зазначив, що декларантом до митниці було подано митну декларацію для здійснення митного оформлення товарів від 25.04.2025 № 25UA29U6. Декларантом обрано основний метод визначення митної вартості товару - за ціною договору. Під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товару, який надійшов на адресу позивача, та перевірки документів, поданих до митниці, встановлено, що в поданих документах містяться розбіжності та не містяться всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а саме: 1) відповідно до наданого комерційного рахунку від 26.03.2025 № EX/103/24-25 зазначені ціни на умовах FOB KANDLA PORT, INDIA, тоді як в інвойсі від 29.03.2025 № 95474481 ціни на CIF Південний. При цьому відсутні відомості які підтверджують митну вартість товарів, документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів (відомості щодо складових митної вартості задекларованих товарів документально не підтверджені), відсутні відомості (не виділені окремими складовими) щодо складових митної вартості, а саме вартості витрат на транспортування, страхування, пакування, маркування, завантаження які повинні бути включені у вартість товару; 2) в наданому до ЕМД документі калькуляція ціни від 29.03.2025 р, зазначено, що згідно цієї калькуляції базова ціна купівлі на умовах FOB є основою для розрахунку базової ціни купівлі на умовах CIF, в яку входять інші витрати, маржа MISA та розраховується в момент заключення договору купівлі-продажу. Тобто, дата документа калькуляція ціни перевищує дату зовнішньоекономічного договору від 18.10.2024 № 2024/BENT-MI/N, який являє собою основу для розрахунку ціни; 3) в наданому до ЕМД документі калькуляція ціни від 29.03.2025 здійснено розрахунок ціни товару на рівні 88,94 USD/MT, тоді як при складанні даних ціна відрізняється від заявленої (88,95 USD/MT); 4) в наданому страховому полісі 29.03.2025 р. № T-0 відсутні відомості щодо страхової винагороди, яка має бути включена до складових митної вартості задекларованих товарів; 5) в наданому рахунку-фактурі від 29.03.2025 № 95474481 зазначені реквізити банку Raiffeisen Bank International AG, що не відповідає відомостям графи 28 митної декларації. У зв`язку з цим, позивачу було запропоновано надати додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) розрахунок ціни (калькуляція); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару. Додатково декларанта повідомлено про те, що декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у нього документи для підтвердження заявленою ним митної вартості товарів. Листом від 30.04.2025 декларант повідомив митний орган, що додаткових документів, відповідно до ч.3 ст.53 МК України надати немає можливості. Таким чином вказані вище розбіжності усунені не були. Декларантом не подані документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч.ч.2-4 ст.53 МК України. Тому митним органом прийнято рішення про коригування митної вартості товарів із застосуванням наявної в митниці інформації щодо аналогічних (подібних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено, та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення. З огляду на викладене, оскаржувані рішення є правомірними і підстави для їх скасування відсутні.

Короткий зміст та мотиви рішення суду першої інстанції.

Одеський окружний адміністративний суд рішенням від 24 жовтня 2025 року позов задовольнив.

Визнав протиправними та скасував рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів від 30.04.2025 № UA500130/2025/000010/2 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 30.04.2025 № UA500130/2025/000074.

Стягнув з Одеської митниці (65078, м.Одеса, вул.Лип Івана та Юрія, 21А, ) за рахунок її бюджетних асигнувань на користь Приватного акціонерного товариства "ПІВНІЧНИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ" судовий збір у сумі 26 646 (двадцять шість тисяч шістсот сорок шість) грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що висновки відповідача є протиправними та не відповідають наявним в матеріалах справи доказам та умовам поставки, визначеними сторонами зовнішньоекономічного контракту, оскільки подані позивачем для митного оформлення документи не містять розбіжностей в частині визначення загальної вартості товару, а наявні розбіжності не впливають на правильність визначення митної вартості товару.

Суб`єктом владних повноважень не доведено, що подані декларантом документи для визначення митної вартості товару свідчать, що митна вартість товару занижена, як і не доведено неможливість визначення митної вартості за ціною договору, та необхідність застосування додаткового методу визначення митної вартості товару.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, Одеська митниця подала апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права, неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків суду обставинам справи, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, у зв`язку з чим просить його скасувати та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити.

Апелянт, мотивуючи власну правову позицію, акцентує на таких обставинах і причинах незаконності і необґрунтованості оскаржуваного судового рішення:

- суд першої інстанції не врахував, що в поданих декларантом документах містяться розбіжності, та обґрунтовано у графі 33 Рішення про коригування митної вартості товарів UA500130/2025/000010/2 від 30.04.2025, а саме: 1) відповідно до наданого комерційного рахунку від 26.03.2025 № EX/103/24-25 зазначені ціни на умовах FOB KANDLA PORT, INDIA, тоді як в інвойсі від 29.03.2025 № 95474481 ціни на CIF ПІВДЕННИЙ. При цьому відсутні відомості які підтверджують митну вартість товарів, документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів (відомості щодо складових митної вартості задекларованих товарів документально не підтверджені), відсутні відомості (не виділені окремими складовими) щодо складових митної вартості, а саме вартості витрат на транспортування, страхування, пакування, маркування, завантаження які повинні бути включені у вартість товару; 2) в наданому до ЕМД документі № КАЛЬКУЛЯЦІЯ ЦІНИ від 29.03.2025, зазначено, що згідно цієї калькуляції базова ціна купівлі на умовах FOB є основою для розрахунку базової ціни купівлі на умовах CIF, в яку входять інші витрати, маржа MISA та розраховується в момент заключення договору купівлі-продажу. Тобто, дата документа № КАЛЬКУЛЯЦІЯ ЦІНИ перевищує дату зовнішньоекономічного договору від 18.10.2024 № 2024/BENT-MI/N, який являє собою основу для розрахунку ціни; 3) в наданому до ЕМД документі № КАЛЬКУЛЯЦІЯ ЦІНИ від 29.03.2025, здійснено розрахунок ціни товару на рівні 88,94 USD/MT, тоді як при складанні даних ціна відрізняється від заявленої (88,95 USD/MT); 4) в наданому страховому полісі 29.03.2025 № T-0 відсутні відомості щодо страхової винагороди, яка має бути включена до складових митної вартості задекларованих товарів; 5) в наданому рахунку-фактурі від 29.03.2025 № 95474481 зазначені реквізити банку Raiffeisen Bank International AG, що не відповідає відомостям графи 28 митної декларації;

- інші доводи апеляційної скарги відтворюють зміст відзиву до позову.

Обставини справи.

Суд першої інстанції встановив, що 18.10.2024 між METINVEST INTERNATIONAL SA. (Продавець) та ПРАТ "ПІВНІЧНИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ" (Покупець) укладено контракт купівлі-продажу № 2024/BENT-VS/N, за умовами якого Продавець зобов`язується поставити, а Покупець зобов`язується прийняти та оплатити Товар, з описом, якістю, кількістю та за ціною, зазначеною у відповідних Додатках, та відповідно до умов цього Контракту. Опис Товару: перероблений бентоніт (сипкі грудки) для виробництва окатків, відповідно до цього Договору та Додатків до цього Договору, які є його невід`ємною частиною; кількість: відповідно до додатків до цього Договору, які є невід`ємною частиною цього Контракту; ціна, доларів США і/або євро і/або гривен за метричну тону: відповідно до додатків до цього Контракту, які є невід`ємною частиною цього Контракту; походження Товару: Індія; виробник: відповідно до додатків до цього Контракту, які є невід`ємною частиною цього Контракту; місце постачання: CIF Incoterms 2020; місце відвантаження: порт КАНДЛА, Індія, зазначений в Додатках до цього Договору, які є невід`ємною частиною; місце постачання: порт Південний, Україна, зазначений в Додатках до цього Договору, які є невід`ємною частиною; місце призначення: відповідно до додатків до цього Контракту, які є невід`ємною частиною цього Контракту (п.1.1 контракту).

Пунктом 2.1 контракту встановлено, що платежі за цим Договором здійснюються в доларах США та/або євро та/або гривнях. У разі якщо валюта платежу відрізняється від валюти ціни, зазначеної в рахунках-фактурах, перерахунок валюти ціни у валюту платежу здійснюється за крос-курсом згідно з офіційним курсом валюти Національного банку України (НБУ) на дату сплати платежів у гривнях. Покупець повинен здійснити оплату за доставлену продукцію протягом 45 календарних днів після дати коносамента.

Згідно п.п.5.1, 5.2 контракту продукт має бути доставлений на CIF порт Південний, Україна, відповідно до Інкотермс 2020. Дата В/L вважається датою поставки. Продавець гарантує готовність до завантаження всієї партії (партії) в порту вивантаження до запланованої дати завантаження або початку вивантажувальних робіт судна.

Відповідно до п.5.4 контракту Продавець також надсилає Покупцеві електронною поштою копії: штурманська розписка; вантажний маніфест; 3/3 чистого В/L; сертифікат аналізу, виданий виробником; сертифікат ваги; сертифікат аналізу, виданий вищезгаданою незалежною інспекційною компанією; сертифікат походження, виданий Торгово-промисловою палатою Gandhidham; комерційний рахунок-фактура; сертифікат радіоактивного нукліда; сертифікат безпеки; сертифікат страхування продукції.

На виконання умов контракту METINVEST INTERNATIONAL SA. поставило ПРАТ "ПІВНІЧНИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ" товар, а саме: активований бентоніт: перероблений бентоніт (випкі грудки) для виробництва окотишів - 23900,000 МТ. Фактичні параметри: вміст карбонату натрію - 2,3-2,8%; вміст вологи - 13.79%; значення рН (5% суспензія) - 9.72; показник вільного набухання - 28хв; поглинання води (пластина) - 681хв; калібрування (

25.04.2025 декларантом подано митну декларацію для здійснення митного оформлення зазначеного товару - МД № 25UA29U6. Митна вартість товару визначена декларантом самостійно за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

Для здійснення митного оформлення та підтвердження заявленої митної вартості товару декларантом надані наступні документи: рахунок-фактуру від 29.03.2025 № 95474481; коносамент від 29.03.2025 № BULL/01; сертифікат про походження товару від 29.03.2025 № GCсІ/2025/016/0579701А/0002125; рахунок про здійснення платежів від 26.03.2025 № ЕХ/103/24-25; калькуляцію ціни від 29.03.2025; страховий поліс від 29.03.2025 № Т-0; зовнішньоекономічний контракт від 18.10.2024 № 2024/BENT-МІ.N; специфікацію від 29.03.2025 № 2; сертифікат аналізу від 01.08.2018 № GIPL/QAL/; технологічний процес від 22.10.2024; копію митної декларації країни відправлення від 26.03.2025 № 9351462.

За результатами перевірки МД № 25UA29U6 та поданих до неї документів, сформоване повідомлення від 25.04.2025 р., в якому вказано, що у поданих до митного оформлення документах містяться розбіжності та витребувано додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) розрахунок ціни (калькуляція); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару.

30.04.2025 декларант повідомив, що додаткові документи не має можливості надати.

30.04.2025 відповідачем прийняте рішення про коригування митної вартості товарів № UA500130/2025/000010/2, відповідно до якого визначено вартість товару № 1 - 0,0977 дол. США/кг.

У рішенні про коригування митної вартості зазначено, що у поданих документах містяться розбіжності, не подані всі документи, які підтверджують митну вартість товарів, зокрема: - відповідно до наданого комерційного рахунку від 26.03.2025 № EX/103/24-25 зазначені ціни на умовах FOB KANDLA PORT, INDIA, тоді як в інвойсі від 29.03.2025 № 95474481 ціни на CIF Південний. При цьому відсутні відомості які підтверджують митну вартість товарів, документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів (відомості щодо складових митної вартості задекларованих товарів документально не підтверджені), відсутні відомості (не виділені окремими складовими) щодо складових митної вартості, а саме вартості витрат на транспортування, страхування, пакування, маркування, завантаження які повинні бути включені у вартість товару; - в наданому до ЕМД документі калькуляція ціни від 29.03.2025 р. зазначено, що згідно цієї калькуляції базова ціна купівлі на умовах FOB є основою для розрахунку базової ціни купівлі на умовах CIF, в яку входять інші витрати, маржа MISA та розраховується в момент заключення договору купівлі-продажу. Тобто, дата документа калькуляція ціни перевищує дату зовнішньоекономічного договору від 18.10.2024 № 2024/BENT-MI/N, який являє собою основу для розрахунку ціни; - в наданому до ЕМД документі калькуляція ціни від 29.03.2025 здійснено розрахунок ціни товару на рівні 88,94 USD/MT, тоді як при складанні даних ціна відрізняється від заявленої (88,95 USD/MT); - в наданому страховому полісі 29.03.2025 р. № T-0 відсутні відомості щодо страхової винагороди, яка має бути включена до складових митної вартості задекларованих товарів; - в наданому рахунку-фактурі від 29.03.2025 р. № 95474481 зазначені реквізити банку Raiffeisen Bank International AG, що не відповідає відомостям графи 28 митної декларації. З огляду на вищевикладені розбіжності, відсутність всіх відомостей, які підтверджують складові митної вартості товарів, відповідно до вимог ч.3 ст.53 МК України запропоновано надати додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) розрахунок ціни (калькуляція); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару. Також є підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість товарів, у зв`язку з чим та відповідно до ч.4 ст.53 МК України необхідно надати (за наявності) такі додаткові документи: виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам. Листом від 30.04.2025 р. декларант повідомив, що додаткових документів надати немає можливості. Отже, декларантом не подані усі документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч.ч.2-4 ст.53 МК України. З метою забезпечення повноти оподаткування було проведено аналіз баз даних АСМО "Інспектор" та ЄАІС та встановлено, що рівень митної вартості товарів є більшим та становить по товару № 1 - 0,0977 дол. США/кг (ЕМД від 17.02.2024 р. № 24UA95U6, 24UA96U6, 24UA97U6, 24UA98U6).

У зв`язку з прийняттям рішення про коригування митної вартості товарів від 30.04.2025 р. № UA500130/2025/000010/2, відповідачем сформовано карту відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500130/2025/000074.

Не погоджуючись з такими рішеннями митного органу, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Вказані обставини сторонами не заперечуються, а отже є встановленими.

Джерела права й акти їх застосування та оцінка суду.

За змістом частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 49 Митного кодексу України (далі МК України) митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з частиною 1 статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

За приписами частини 2 статті 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Як встановлено частиною 1 статті 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Згідно з частиною 1 статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до частини 4 статті 54 МК України, митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний:

1) здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

2) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана;

3) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих у разі коригування митної вартості, а також щодо підстав здійснення такого коригування;

4) випускати у вільний обіг товари, що декларуються:

у разі визнання митним органом заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю;

у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом;

у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу.

У відповідності з частиною 5 статті 54 МК України, митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; 4) проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; 5) звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; 6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Згідно з частиною 6 статті 54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Відповідно до ч. 1 статті 55 МК України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Відповідно до частини 1 статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Відповідно до частини 2 статті 58 МК України, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Відповідно до частини 2 статті 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до частини 3 статті 53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Правовий аналіз зазначених норм матеріального права дає можливість дійти висновку, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено тощо.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

При цьому, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Аналогічні правові висновки містяться у постанові Верховного Суду України від 21.03.2018 у справі № 803/407/16.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції, вирішуючи питання щодо правильності застосування судом норм чинного законодавства, а також щодо обґрунтованості поданої апеляційної скарги, колегія суддів виходить з такого.

Як встановлено під час розгляду справи та підтверджено матеріалами справи, обґрунтовуючи свої сумніви у правильності зазначеної позивачем митної вартості товару заявленому у спірному випадку до декларування, відповідач послався на те, що в поданих декларантом документах, які підтверджують заявлену митну вартість, містяться розбіжності та документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів.

Вирішуючи спір по суті суд першої інстанції встановив, що заявлена позивачем митна вартість товару базувалась на документально підтверджених відомостях, що піддавалась обчисленню, поданих документів було достатньо для прийняття рішення на їх підставі, а тому відповідач неправомірно відмовив позивачу у визнанні задекларованої ним митної вартості товару за основним методом, визначив митну вартість за резервним методом визначення митної вартості та прийняв оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів, з огляду на такі висновки.

Так, відповідно до частини 3 статті 53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, зокрема: виписку з бухгалтерської документації; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару.

Основним методом визначення митної вартості товарів є метод - за ціною договору. Обов`язок доведення митної ціни товару лежить на позивачу. При цьому митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Аналогічну правову позицію висловлено Верховним Судом у постанові від 12.03.2019 у справі № 803/3649/15.

Відхиляючи посилання митного органу про розбіжності в умовах поставки між комерційним рахунком та інвойсом, суд першої інстанції зазначив про таке.

Так, комерційний рахунок від 29.03.2025 № 95474481, який відповідає даті коносаменту, був виставлений METINVEST INTERNATIONAL SA позивачу на підставі контракту від 18.10.2024 № 2024/BENT-MI/N, з умовами поставками CIF Південний, Україна (Інкотермс 2010), коносамент від 29.03.2025 № AIL/MUN/BSN/01, в той час як комерційний рахунок від 26.03.2025 № EX/103/24-25 виставлений продавцем на адресу покупця - METINVEST INTERNATIONAL SA на підставі контракту купівлі-продажу від 12.03.2025 № 12032025, який і містить умови поставки FOB KANDLA PORT, INDIA між ними.

Тобто, фактично умови поставки FOB KANDLA PORT, INDIA установлені для поставки товару для METINVEST INTERNATIONAL SA як покупця, а не для позивача, який не є стороною договору від 12.03.2025 № 12032025.

Однак, за контрактом від 18.10.2024 № 2024/BENT-MI/N, за яким позивач є покупцем, умови поставки - CIF Південний, Україна, які і вказані в інвойсі від 29.03.2025 р. № 95474481.

Таким чином, суд першої інстанції правильно зазначив, що жодних суперечностей вказані документи не містять.

З урахуванням наведеного апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, про необґрунтованість тверджень відповідача про наявність обґрунтованих сумнівів у правильності визначення митної вартості.

Щодо претензій митного органу перевищення дати калькуляції дати зовнішньоекономічного договору, апеляційний погоджується із висновком суду першої інстанції, що калькуляція ціни складена продавцем товару - METINVEST INTERNATIONAL SA, 29.03.2025 за контрактом 18.10.2024 № 2024/BENT-MI/N, та містить інформацію про складові вартості ціни, зокрема, що ціна на товар за умовами договору включає в себе як базу для розрахунку умови поставки FOB (FOB purchase price 40,20 USD/MT), а також додатково + витрати з фрахту судна (Maritime Freight 42,16 USD/MT), всі збори (All charges 2,14USD/MT), маржа MISA (MISA margin 4,44 USD/MT), з урахуванням чого Sales price складає 88,94 USD/MT, що і є контрактною вартістю задекларованого товару.

Отже, калькуляцією лише додатково підтверджується структура ціни та показників, з яких вона сформована: базова ціна купівлі на умовах FOB являється основою для розрахунку базової ціни купівлі на умовах CIF, до якої додаються інші витрати, маржа MISA та розраховується в момент заключення договору купівлі-продажу, в даному випадку, для підписання специфікації від 29.03.2025 р. № 2 до контракту від 18.10.2024 р. 2024/BENT-MI/N (тобто ціна на умовах продажу CIF включає в себе ціну на умовах продажу FOB плюс інші/додаткові витрати, що формують ціну).

Тому вказані зауваження не свідчать про наявність розбіжностей, оскільки за приписами п.1.1 контракту від 18.10.2024 2024/BENT-MI/N ціна товару визначається відповідно до додатків до контракту, яким є специфікація від 29.03.2025 № 2, а дата калькуляції ціни (29.03.2025) співпадає з датою специфікації (29.03.2025). При цьому суд звертає увагу на те, що оскільки ціна вказується у специфікації, а не безпосередньо в контракті, то і дата калькуляції не може співпадати з датою контракту.

Таким чином вказані доводи відповідача суперечать умовам контракту (в частині визначення ціни партії товару) та не мають жодного відношення до складових митної вартості імпортованого товару.

Жодних контраргументів з цього приводу в апеляційній скарзі не зазначено.

Стосовно твердження митного органу, як підстави для коригування митної вартості товару, про те, що у калькуляції ціни від 29.03.2025 здійснено розрахунок ціни товару на рівні 88,94 USD/MT, тоді як при складанні даних ціна відрізняється від заявленої (88,95 USD/MT), апеляційний суд погоджується із висновонком суду першої інстанції, що вказана технічна описка жодним чином не впливає на митну вартість товару.

Натомість матеріалами справи підтверджено, що калькуляція лише додатково підтверджує структуру ціни та показників, з яких вона сформована.

Також суд першої інстанції ґрунтовно відхилив посилання відповідача на те, що у страховому полісі 29.03.2025 № T-0 відсутні відомості щодо страхової винагороди, яка має бути включена до складових митної вартості задекларованих товарів, виходячи з таких мотивів.

Так, сума, яка вказана у сертифікаті страхування повністю відповідає та включає в себе вартість, в тому числі і страхову винагороду. Страхова сума складає 110 % від загальної вартості товару. Оскільки згідно з правилами Інкотермс на умовах CIF договір страхування має покривати передбачену в договорі купівлі-продажу ціну плюс 10 % (тобто 110 %) і має бути укладено у валюті договору купівлі-продажі. У документі від 29.03.2025 р. № Т-0 сума страхування - 2338232,60 дол., що складає 110 % від вартості товару (2125666,0 дол. + 10 % = 2338232,60 дол.). Відповідно до п.1.1 контракту товар постачається на умовах CIF Incoterms 2020, тобто за умовами правил Інкотермс термін CIF (названий порт) продавець зобов`язаний виконати експортне митне оформлення, страхування, завантаження на борт судна та доставку до порту вивантаження. Так як страхування товару здійснене продавцем, то у позивач і не можуть бути в наявності документи, що підтверджують витрати продавця щодо сплаченої страхової винагороди.

При цьому, першої інстанції слушно зауважив, що на позивача покладено обов`язок документального підтвердження митної вартості товарів, а не розміру страхової винагороди, яку сплатив продавець, а не позивач.

Стосовно зауважень митниці до рахунку-фактури від 29.03.2025 № 95474481 в частині зазначення назви банку Raiffeisen Bank International AG, що не відповідає відомостям графи 28 митної декларації, то суд першої інстанції ґрунтовно зазначив, що інформація щодо реквізитів банку в рахунку від 29.03.2025 № 95474481 є складовою та невід`ємною частиною контракту від 18.10.2024 № 2024/BENT-MI/N. Реквізити банку у графі 28 митної декларації зазначено у відповідності до розділу ІІ Порядку заповнення митних декларацій за формою єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 30.05.2012 № 651 ( в редакції наказу від 23.09.2022 № 296), та включають в себе саме реквізити банку ПАТ "ПУМБ", з якого перераховується сума отримувачем ПРАТ "ПІВНІЧНИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ" за товар на рахунок MISA Raiffeisen Bank International AG, а саме вказано банківські реквізити ПРАТ "ПІВНІЧНИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ", що відповідає правилам заповнення декларації.

Жодних контраргументів з цього приводу апелянт не зазначив, окрім тих яким надана оцінка під час розгляду справи в суді першої інстанції.

З огляду на вказане, відповідно до положень ст. 53 МК України, декларант на вимогу митниці надає всі наявні у нього документи, при цьому надані позивачем до митного органу документ підтверджують ціну імпортованого товару та жодних розбіжностей не містять.

Апеляційний суд як і суд першої інстанції зазначає, що встановивши розбіжність між документами чи відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих декларантом документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки за наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, і таке інше. Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти такі дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду від 20.02.2018 у справі №809/1884/16.

Отже, правильними є висновки суду першої інстанції , що висновки відповідача є протиправними та не відповідають наявним в матеріалах справи доказам та умовам поставки, визначеними сторонами зовнішньоекономічного контракту, оскільки подані позивачем для митного оформлення документи не містять розбіжностей в частині визначення загальної вартості товару, а наявні розбіжності не впливають на правильність визначення митної вартості товару.

Щодо обраного відповідачем методу митної вартості, слід зазначити по таке.

Відповідно до статті 57 МК України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;

б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);

ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

За змістом статті 64 МК України, у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях.

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 55 МК України прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів повинно містити, зокрема, наявну в митного органу інформацію, у тому числі щодо митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, яка призвела до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом. При коригуванні митної вартості товарів за другорядними методами, передбаченими статями 59, 60 та 64 цього Кодексу, у рішенні обов`язково зазначаються помер та дата митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів (пункту 2.1 розділу II Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №598).

При цьому в разі здійснення коригування митної вартості за резервним методом, у рішенні про коригування орган доходів і зборів поряд з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд в постанові від 19.06.2018 у справі №826/6346/16.

Оскільки суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність у спірному випадку підстав для коригування митної вартості, то і обрання відповідачем резервного методу замість обраного позивачем є необґрунтованим.

Колегія суддів звертає увагу на висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 08.10.2019 у справі № 803/776/17, відповідно до яких декларант не зобов`язаний (звільнений від обов`язку) доводити правильність заявленої ним митної вартості: його твердження про розмір митної вартості вважається правомірним, поки протилежне не буде доведено контролюючим органом. Водночас, неподання декларантом документів, перелічених у частині другій статті 53 МК України, саме собою не тягне для нього негативних правових наслідків та не може тягнути за собою відмову у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю та, як наслідок, коригування митної вартості товарів з тих підстав, коли контролюючий орган вважає, що таке неподання зумовило неповноту та/або недостовірність відомостей про митну вартість.

Щодо посилань в оскаржуваному рішенні, що джерело інформації, яким користувався митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товару, колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з рішення про коригування митної вартості товарів від 30.04.2025 № UA500130/2025/000010/2 відповідачем використано для коригування митної вартості товару ЕМД від 17.02.2024 № 24UA95U6, 24UA96U6, 24UA97U6, 24UA98U6.

Колегія суддів вказує, що положеннями п.2.1 розділу ІІ Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 року №598, встановлено про необхідність у рішенні при визначенні митної вартості відповідно до положень ст. ст. 59, 60 та 64 МК України, крім номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, робити пояснення щодо зроблених коригувань.

Діюче законодавство з питань державної митної політики не передбачає іншого документа, в якому митний орган зобов`язаний давати свої висновки щодо причин, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, аніж рішення про коригування митної вартості товарів.

Таким чином, прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, крім іншого, наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Однак, рішення про коригування митної вартості товару не містить інформації, який саме товар було використано в якості джерела інформації, відсутні обґрунтування числового значення митної вартості товарів, відсутнє її коригування, не зазначені факти, які вплинули або повинні були вплинути на таке коригування, щодо обсягів, умови поставки, фактурної вартості, країни походження, методи визначення митної вартості тощо.

Зазначене, на думку колегії суддів, свідчить, що при коригуванні митної вартості товарів, декларант не має змоги перевірити серед яких митних декларацій контролюючий орган обирає саме ту, що слугує джерелом для коригування митної вартості товарів у конкретному випадку, оскільки доступу до баз даних АСМО «Інспектор» та ЄАІС Держмитслужби України позивач немає, що є позбавленням позивача права доступу до митної декларації, яку використовував митний орган при прийнятті рішення про коригування митної вартості товарів, та порушенням принципу змагальних процесів.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що наявність у митного органу інформації про те, що митна вартість раніше імпортованих товарів, випущених у вільний обіг, не відповідає вартості, заявленій позивачем, не може утворити підстав для відмови у визнанні заявленої митної вартості за основним методом, оскільки митні органи при здійсненні митного контролю, у тому числі й з питань контролю правильності визначення митної вартості, мають діяти у спосіб, визначений МК України, а відомості, які містяться в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками, мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті митним органом відповідних рішень.

Окрім того, посилання відповідача в рішенні про коригування митної вартості товару на відомості з баз даних ЄАІС Держмитслужби України не є доказом заниження митної вартості товарів в разі наявності у декларанта всіх документів, які підтверджують обґрунтованість заявленої митної вартості товару за ціною договору та не мають розбіжностей, які б не давали можливість визначити вартість товару за ціною договору.

При цьому, Єдина автоматизована інформаційна система (ЄАІС) ДФС (Держмитслужби) України закрита для вільного доступу, що позбавляє декларанта можливості перевірити наявну у ній інформацію.

Таким чином, твердження митного органу, якими обґрунтовано рішення про коригування митної вартості товару, є безпідставними, так як контролюючим органом не доведено існування розбіжностей у числових значеннях митної вартості товару, що унеможливили б визначення митної вартості за ціною контракту, тобто за першим методом.

Ще одна обставина, яка на думку митного органу, впливає на митну вартість товарів, зазначена у спірному рішенні про коригування митної вартості товарів, а саме: відповідно до положення статті VII Генеральної Угоди з тарифів і торгівлі, оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на дійсній вартості товару (під "дійсною вартістю" слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи подібний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції).

Проте, колегія суддів вважає такі посилання митниці безпідставними, оскільки митним органом не наведено обставин та не надано доказів, яким чином документи, які були надані позивачем, порушують чи не відповідають вимогам вказаної статті. Окрім того, у відповідності до положень Митного кодексу України, застосування Генеральної угоди з тарифів і торгівлі, можливе лише у разу, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у ст.58-63 цього кодексу.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 04.09.2018 у справі за № 814/2659/16, від 24.01.2019 у справі за №804/3893/17.

Формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості, не є перешкодою для застосування основного методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за основним методом визначення його митної вартості.

Суд зазначає, що в разі здійснення коригування митної вартості за резервним методом, у рішенні про коригування митний орган зазначає докладну інформацію та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні (пункт 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 598).

У даному випадку Одеська митниця, приймаючи рішення про коригування митної вартості товару за резервним методом, не вказала, яким чином митна вартість товарів визначена саме в такому розмірі, які складові вплинули на формування такої вартості, не навела порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом, що свідчить про порушення відповідачем частини другої статті 55 МК України щодо обґрунтованості прийнятого рішення.

Окрім того, колегія суддів наголошує, що рішення митного органу не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару. Висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.

Відповідно до ч.3 ст.318 МК України, митний контроль передбачає мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Проте, приписи вказаної статті митним органом були порушені, оскільки саме формальний підхід до наданих документів та їх опрацювання став причиною прийняття протиправного рішення.

Отже, сумніви митного органу у достовірності відомостей про митну вартість товарів, які виникли у зв`язку з тим, що декларантом надані не всі документи є необґрунтованими.

Таким чином, на підставі вищевикладеного, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що оскаржувані рішення, прийняті Одеською митницею, є необґрунтованими, а відтак позовні вимоги приватного акціонерного товариства Півнвчний гірничо-збагачувальний комбінат є такими, що підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В ході розгляду справи позивач довів суду ті обставини, на які він посилався в обґрунтування заявлених вимог, а відповідач не надав суду належні докази на підтвердження своїх заперечень проти позову.

Доводи апеляційної скарги.

Посилання апелянта на те, що в поданих декларантом документах, які підтверджують заявлену митну вартість, містяться розбіжності та приймаючи рішення про коригування митної вартості, в п.33 якого вказані підстави, якими в тому числі обґрунтовано апеляційну скаргу та які на думку апелянта помилково не були враховані судом першої інстанції під час ухвалення судового рішення, колегія суддів вважає хибними, оскільки відповідачем не доведено неповноти, неточності чи недостатності наданих позивачем з первинними МД документів та наведених в них відомостей для визначення митної вартості товару за основним методом; наявності встановлених частинами 1 та 2 статті 58 МК України обмежень для застосування першого методу та обставин, зазначених в частині 6 статті 54 МК України, для відмови у митному оформленні товару за першим методом, а отже і підстав для застосування положень частини 3 статті 57 та частини 3 статті 58 МК України, тобто використання другорядного методу визначення митної вартості товару при недоведеності неможливості її визначення за основним.

Апеляційний суд враховує усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (див. п. п. 29 - 30 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain), заява № 18390/91, від 09.12.1994.

При цьому, право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх ( див. пункт 30 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), заява № 49684/99, від 27.09.2001)

З огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Згідно з частиною 1 статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін відповідно до приписів статті 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 308, 309, 315, 321, 322, 325 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Одеської митниці залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2025 року у справі № 420/18032/25 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Дата складення та підписання повного тексту судового рішення 19 лютого 2026 року.

Суддя-доповідач О.І. Шляхтицький
Судді Г.В. Семенюк А.Г. Федусик