Справа № 200/140/26
Суддя: Логойда Т.В.
Дата ухвалення: 2026-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2026 року Справа№200/140/26

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Логойди Т.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження (за правилами спрощеного позовного провадження) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

22.12.2025 року ОСОБА_1 через підсистему «Електронний суд» Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог (а також ухвал суду від 08.01.2026 року про роз`єднання позовних вимог та від 08.01.2026 року про прийняття до провадження адміністративної справи № 200/140/26), просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 26.11.2025 року № 31 про відмову йому в перерахунку пенсії (перехід з пенсії по інвалідності на пенсію за віком) за його заявою від 18.11.2025 року № 2668;

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо:

відмови в переведені його з пенсії по інвалідності на пенсію за віком згідно з ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за його заявою від 18.11.2025 року № 2668;

не зарахування до його страхового стажу періодів його роботи з 01.06.2023 року по 30.08.2024 року, з 05.09.2024 року по 18.11.2025 року та до його пільгового стажу за списком № 1, який дає право на призначення пенсії згідно з ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», періоду його роботи з 01.06.2023 року по 30.08.2024 року;

не зарахування до його страхового та пільгового стажу за списком №1, який дає право на призначення пенсії за ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», часу перебування його на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві (трудове каліцтво) з 08.06.2023 року по 18.11.2025 року;

не застосування при обчисленні його пільгового стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 року №8 та постанови Кабінету Міністрів України від 22.02.1992 року № 81 «Про заходи щодо застосування Закону України «Про пенсійне забезпечення»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області:

зарахувати до його страхового стажу періоди його роботи з 01.06.2023 року по 30.08.2024 року, з 05.09.2024 року по 18.11.2025 року та до його пільгового стажу за списком № 1, який дає право на призначення пенсії згідно з ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», період його роботи з 01.06.2023 року по 30.08.2024 року;

зарахувати до його страхового та пільгового стажу за списком №1, який дає право на призначення пенсії за ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», час перебування його на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві (трудове каліцтво) з 08.06.2023 року по 18.11.2025 року;

застосувати при обчисленні його пільгового стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 року № 8 та постанову Кабінету Міністрів України 22.02.1992 року № 81 «Про заходи щодо застосування Закону України «Про пенсійне забезпечення»», шляхом зарахування за його 7 повних років роботи на провідних професіях за період з 13.03.2002 року по 23.04.2002 року, з 23.04.2002 року по 04.06.2002 року, з 25.11.2002 року по 11.12.2009 року додатково по 3 місяці (тобто додатково зарахувати 1 рік 9 місяців);

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області та Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути його заяву від 18.11.2025 року № 2668 про переведення його з пенсії по інвалідності на пенсію за віком на пільгових умовах, перевести його з пенсії по інвалідності на пенсію за віком і призначити йому з 18.11.2025 року пенсію за віком відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», із зарахуванням до його пільгового стажу, передбаченого ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», періодів з 01.06.2023 року по 30.08.2024 року (робота), з 08.06.2023 року по 18.11.2025 року (перебування на інвалідності) і до страхового стажу періодів з 01.06.2023 року по 30.08.2024 року (робота), з 05.09.2024 року по 18.11.2025 року (робота), з 08.06.2023 року по 18.11.2025 року (перебування на інвалідності), та зарахувавши до пільгового стажу періоди роботи, що дають право на призначення пенсії відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення», із застосуванням роз`яснень Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 року №8 та постанови Кабінету Міністрів України 22.02.1992 року № 81 «Про заходи щодо застосування Закону України «Про пенсійне забезпечення»», додатково зарахувавши 1 рік 9 місяців пільгового стажу за списком № 1;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області та Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області провести перерахунок, донарахування та виплату йому різниці між перерахованою його пенсією та фактично виплаченою йому пенсією після переведення його з одного виду пенсії на інший на підставі заяви від 18.11.2025 року № 2668, починаючи з 18.11.2025 року.

Позов обґрунтовував тим, що за результатом розгляду його заяви від 18.11.2025 року № 2668 відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області оскарженим рішенням 26.11.2025 року № 31 протиправно відмовив в переведенні його з пенсії по інвалідності на пенсію за віком відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

При цьому протиправно не були зараховані до його страхового і пільгового стажу спірні періоди, крім того при обчисленні його пільгового стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, неправомірно не застосовані роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 року №8 та постанова Кабінету Міністрів України від 22.02.1992 року № 81 «Про заходи щодо застосування Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Вважаючи свої пенсійні права порушеними звернувся до суду з даним позовом.

Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області подав відзив на позовну заяву, в якому виклав законодавство, що регулює спірні правовідносини, та зміст оскарженого рішення. Вважав, що воно відповідає вимогам законодавства.

Також пояснив, що з 08.06.2023 року по 30.08.2024 року позивач перебував та з 05.09.2024 року по теперішній час перебуває у трудових відносинах.

До його страхового стажу не зараховано періоди роботи з 01.06.2023 року по 30.08.2024 року оскільки за наявними даними про нарахування та сплату єдиного внеску в Індивідуальних відомостей про застраховану особу з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутня сплата внесків.

Період роботи з 05.09.2024 року по 18.11.2025 року зараховано до загального страхового стажу.

Період перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві з 31.08.2024 року по 04.09.2024 року зараховано до пільгового стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах.

Щодо врахування роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 року № 8, то це роз`яснення не є нормативно-правовим актом і джерелом права в розумінні ст. 7 Кодексу адміністративного судочинства України, не може підміняти і доповнювати положення ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки носить лише роз`яснювальний, інформаційний та рекомендаційний характер, тому воно не підлягає застосуванню до спірних правовідносин. В свою чергу ч. 3 ст. 114 цього Закону та інші положення цього ж Закону не передбачають застосування кратності (як ці роз`яснення) при обчисленні спеціального (пільгового) стажу на підземних роботах або за провідними професіями.

Просив в задоволенні позову відмовити.

Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області подав відзив на позовну заяву, в якому зазначав наступне.

Щодо позовних вимог про зобов`язання зарахувати до пільгового стажу позивача, передбаченого ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», періоду з 01.06.2023 року по 30.08.2024 року (робота), то згідно з Індивідуальними відомостями про застраховану особу (Форма ОК-5) позивача за зазначені періоди роботи на відокремленому підрозділі Шахта 1-3 «Новогродівська» ДП «Селидіввугілля» страхові внески (єдиний внесок) не сплачувалися, звітність за ці періоди не надавалася. Тому відсутні підстави для врахування стажу роботи за цей період.

Щодо позовних вимог про зобов`язання зарахувати до пільгового стажу позивача, передбаченого ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», періоду з 05.09.2024 року по 18.11.2025 року (робота), то при призначенні пенсії з 08.06.2023 року позивачу страховий стаж зараховано по 01.06.2023 року (по місяць звернення за призначенням пенсії 08.06.2023 року). Виходячи з положень ч. 4 ст. 42 цього Закону та Порядку проведення перерахунку пенсії без додаткового звернення особи відповідно до частини четвертої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», що затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 18.05.2018 року №10-1, право на зарахування автоматично настане в квітні 2026 року (з урахуванням не менш як 24 місяців страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі).

Вважав, що відсутні правові підстави для проведення перерахунку пенсії позивача згідно з ч. 4 ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», так як він не звернувся із заявою про перерахунок у червні 2025 року після призначення пенсії.

Так, позивач звернувся із заявою від 18.11.2025 року №2668 про перерахунок - перехід на інший вид пенсії. Заяву розглянуто за принципом екстериторіальності - Головним управлінням Пенсійного фонду України в Черкаській області прийнято рішення від 26.11.2025 року №31 про відмову в перерахунку пенсії.

В ході розгляду заяви Головним управлінням Пенсійного фонду України в Черкаській області не встановлено наявність пільгового стажу, питання щодо переведення позивача з пенсії по інвалідності на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» не розглядалося.

Підстави для переведення на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 2 ст. 114 цього Закону відсутні, оскільки на дату звернення 18.11.2025 року позивач не досяг 50 років.

Щодо переведення з пенсії по інвалідності на пенсію за віком і призначення позивачу з 18.11.2025 року пенсії за віком відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», то з огляду на фактичні обставини справи та зумовленого ними нормативного регулювання спірних правовідносин, заявлена позивачем вимога є передчасною. Крім того, це є формою втручання в дискреційні повноваження відповідача, виходить за межі завдань адміністративного судочинства, оскільки позивач має право звернутися до відповідача із документами, підтверджуючими його стаж, і останній, у межах своєї компетенції, здійснивши розрахунок стажу позивача, прийме відповідне компетентне рішення.

Також вважав, що оскільки оскаржене рішення прийнято та оскаржені дії вчинені іншим органом Пенсійного фонду України - Головним управлінням Пенсійного фонду України в Черкаській області, тому саме воно і є належним відповідачем, і у разі скасування оскарженого рішення, саме такий орган має повторно розглянути заяву позивача від 18.11.2025 року № 2668.

Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області не здійснювало розгляд заяви позивача, не приймало рішення про відмову у призначенні пенсії, а тому відсутні правові та фактичні обставини для покладання на нього обов`язку щодо прийняття рішення за заявою позивача.

Просив в задоволенні позову відмовити.

Позивач подав відповідь на відзиви, якою підтримав доводи позовної заяви.

Також зазначав, що 18.11.2025 року він звернувся до Пенсійного фонду із заявою № 2668 про перерахунок пенсії «Перехід на інший вид пенсії», з пенсії по інвалідності на пенсію за віком згідно з ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». До заяви було надано усі необхідні документи, в тому числі ті, що підтверджують стаж роботи до дня звернення із зазначеною заявою.

Пояснив, що звертаючись з даною заявою про перехід з одного виду пенсії на інший, він розумів, що йому ще не виповнилося 50 років, та у зв`язку з цим претендував на пенсію, що передбачена саме п. 3 ст. 114 цього Закону (незалежно від віку).

Проте рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 26.11.2025 року №31 відмовлено у переведенні на пенсію за віком згідно з ч. 2 ст. 114 цього Закону (через недосягнення віку 50 років).

Окрім того, листом Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 05.12.2025 року № 0500-0202-8/137471 було також надано розрахунок стажу, який обчислений лише до 01.06.2023 року.

Вважав рішення та бездіяльність відповідачів у даній справі протиправними та такими, що протирічать нормам діючого законодавства.

З наданої відповіді та розрахунку стажу вбачається, то відповідачем по справі не було зараховано:

- період роботи з 01.06.2023 року по 30.08.2024 року до пільгового стажу на підземних роботах за Списком №1, а також пільгового та страхового стажу через відсутність сплати єдиного соціального внеску (згідно з даними ОК-5);

- період роботи з 05.09.2024 року по 18.11.2025 року до страхового стажу;

- час перебування на інвалідності з 08.06.2023 року по 18.11.2025 року у зв`язку з нещасним випадком на виробництві до пільгового та страхового стажу.

Окрім того, відповідачем під час розрахунку стажу, не було зараховано періоди його роботи, що дають право на пенсію за ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у відповідності до положень постанови Кабінету Міністрів України від 22.02.1992 року № 81 «Про заходи щодо застосування Закону України «Про пенсійне забезпечення» та роз`яснення від 20.01.1992 року № 8 «Про порядок врахування трудового стажу, що дає право на пенсію незалежно від віку працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на роботах, передбачених ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (не було застосовано коефіцієнт).

Підстав не зарахування стажу до його страхового та пільгового стажу зазначено не було. Деякий стаж не було зараховано (враховуючі відомості, які містяться в ОК-5) із-за відсутності сплати внесків до Пенсійного фонду України. Інший стаж - не зазначено причини його не зарахування до пільгового.

Просив задовольнити позов.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області як отримувач пенсії по інвалідності ІІІ групи (внаслідок трудового каліцтва) відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», яка йому призначена з дня встановлення інвалідності з 08.06.2023 року (пенсія позивачу призначена рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 27.06.2023 року № 31 (за заявою позивача від 20.06.2023 року № 1608)).

Після призначення пенсії позивач продовжив працювати:

- з 01.06.2023 року (початок спірного періоду) по 30.08.2024 року на посаді головного інженера шахти №1 дільниці управління ДП «Селидіввугілля» (ВП Шахта 1-3 «Новогродівська» ДП «Селидіввугілля»; );

- з 05.09.2024 року по теперішній час на посаді начальника зміни виробництва ТОВ «Преспарк» ().

Вказані обставини підтверджуються його трудовою книжкою.

18.11.2025 року позивач через вебпортал Пенсійного фонду України подав до органу Пенсійного фонду України заяву про переведення на інший вид пенсії - на пенсію на пільгових умовах відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (заява зареєстрована 18.11.2025 року за вх. № 2668).

Подану заяву за принципом екстериторіальності (відповідно до Порядку, що затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1) розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Черкаській області.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 26.11.2025 року № 31 в перерахунку пенсії шляхом переведення на інший вид пенсії на пенсію за віком відповідно до пп. 1 п. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відмовлено.

Рішення (з посиланням на ч. 1 ст. 10, ст. 24, пп. 1 п. 2 ст. 114 зазначеного Закону) мотивовано тим, що на день подання заяви заявник не досяг віку (50 років), передбаченого ст. 114 зазначеного Закону, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Про вказане рішення позивача повідомлено листом Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 05.12.2025 року № 0500-0202-8/137471.

При розгляді зазначеної заяви позивача (від 18.11.2025 року № 2668) Головним управлінням Пенсійного фонду України в Черкаській області:

- не зараховано до страхового стажу та до пільгового стажу за списком № 1, який дає право на призначення пенсії згідно з ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», період його роботи з 02.06.2023 року (а не з 01.06.2023 року, як помилково вважав позивач) по 30.08.2024 року. Як пояснив відповідач, незарахування відбулося через несплату внесків до Пенсійного фонду України (за наявними даними про нарахування та сплату єдиного внеску в Індивідуальних відомостей про застраховану особу з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування);

- не зараховано до страхового стажу період роботи з 01.11.2025 року (а не з 05.09.2024 року, як помилково вважав позивач) по 18.11.2025 року (робота позивача на посаді начальника зміни виробництва ТОВ «Преспарк», );

- не зараховано до страхового стажу та до пільгового стажу за списком №1, який дає право на призначення пенсії за ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», період перебування його на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві (трудове каліцтво) з 08.06.2023 року по 18.11.2025 року (за виключенням зарахованого періоду з 31.08.2024 року по 04.09.2024 року).

При розгляді зазначеної заяви позивача (від 18.11.2025 року № 2668) Головним управлінням Пенсійного фонду України в Черкаській області при обчисленні пільгового стажу позивача, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, не застосовані роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 року №8 (з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України від 22.02.1992 року № 81 «Про заходи щодо застосування Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Судом також встановлено, що пенсійні права позивача порушувалися і були захищені та відновлені в судовому порядку.

Так, рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 12.05.2025 року у справі № 200/2105/25, яке залишено без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 28.08.2025 року та набрало законної сили, позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, задоволено частково:

- визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо незарахування під час призначення ОСОБА_1 пенсії по інвалідності періодів роботи з 01.05.2010 року по 31.12.2010 року та з 01.06.2020 року по 01.06.2023 року до його страхового стажу та період роботи з 26.07.2001 року по 01.06.2023 року до пільгового стажу;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії по інвалідності з 08.06.2023 року, зарахувавши періоди роботи з 01.05.2010 року по 31.12.2010 року та з 01.06.2020 року по 01.06.2023 року до його страхового стажу та період роботи з 26.07.2001 року по 01.06.2023 року до пільгового стажу за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області виплатити ОСОБА_1 різницю між нарахованим та виплаченим розміром пенсії після здійснення її перерахунку Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області;

- в задоволення іншої частини позовних вимог відмовлено;

- здійснено розподіл судових витрат.

На виконання зазначеного рішення суду Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувало позивачу відповідні періоди, про які йдеться в судовому рішенні, до відповідного стажу (в тому числі до пільгового), у зв`язку з чим після такого зарахування провело перерахунок пенсії позивача з дня її призначення (з 08.06.2023 року).

Після такого перерахунку страховий стаж позивача становив 21 рік 10 місяців 07 днів, в тому числі за Списком №1 21 рік 00 місяців 00 днів.

Вказані обставини підтверджуються рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 08.10.2025 року № 31 про перерахунок пенсії та розрахунком стажу позивача.

Вказані дії та рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області не є предметом спору в даній адміністративній справі, а лише підтверджують те, що період роботи позивача по 01.06.2023 року включно (спірний день у даній справі) був зарахований ним до страхового стажу та до пільгового стажу позивача за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, іншим органом Пенсійного фонду України.

Дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, які правові норми належить застосувати до цих правовідносин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Статтею 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» врегульовано питання пенсій за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників.

Відповідно до ч. 3 ст. 114 вказаного Закону працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.

За наявності стажу на підземних роботах менше 10 років у чоловіків і менше 7 років 6 місяців у жінок та страхового стажу, встановленого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім пункту 1 частини другої цієї статті, за кожний повний рік зазначених робіт пенсійний вік, встановлений абзацом першим статті 26 цього Закону, зменшується на один рік. При цьому пенсійний вік для жінок не може бути нижчим за вік, встановлений абзацом першим пункту 1 частини другої цієї статті.

Аналогічні положення містяться в ч. 1 ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Таким чином необхідними умовами для призначення пенсії на пільгових умовах незалежно від віку є зайнятість особи повний робочий день, така зайнятість на відповідних підземних і відкритих гірничих роботах, що передбачені відповідним списком, що затверджений Кабінетом Міністрів України, наявність відповідного стажу роботи на цих роботах (пільгового, страхового).

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» Кабінет Міністрів України постановою від 12.08.1993 року № 637 затвердив Порядок підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Згідно з п.п. 1 та 2 цього Порядку за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про стаж роботи не збереглися, підтвердження стажу роботи здійснюється органами Пенсійного фонду України на підставі показань свідків.

Пунктом 3 Порядку визначено, що за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Пунктом 20 Порядку визначено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток №5).

У довідці повинно бути вказано періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, в тому числі виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій.

У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на територіях, зазначених в абзаці другому пункту 18 цього Порядку, стаж роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно зі ст. 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення» органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі. Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 30.05.2018 року в справі №174/658/16-а (провадження №К/9901/201/17) оцінюватися судом мають саме підстави, тобто, мотиви відмови, з яких виходив відповідач, розглядаючи заяву щодо пенсії.

Щодо оскарженого рішення

Верховний Суд в постанові від 24.04.2019 року в справі №815/1554/17 аналізуючи практику Європейського Суду з прав людини вказав на те, що принцип правової визначеності має застосовуватись не лише на етапі нормотворчої діяльності, а й під час безпосереднього застосування існуючих норм права, що даватиме можливість особі в розумних межах передбачати наслідки своїх дій, а також послідовність дій держави щодо можливого втручання в охоронювані Конвенцією та Конституцією України права та свободи цієї особи.

Оскарженим рішенням органу Пенсійного фонду України позивачу відмовлено в переведенні на інший вид пенсії на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (за списком №1) у зв`язку з не досягненням 50 років.

При цьому суб`єктом владних повноважень не враховано те, що заява позивача стосувалася призначення пенсії на пільгових умовах за іншими нормами - відповідно ч. 3 ст. 114 (незалежно від віку) Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». І досягнення такого віку (50 років) не є умовою для призначення пенсії на підставі ч. 3 ст. 114 Закону, адже в ній чітко зазначено, що особи, про яких в ній йдеться, мають право на пенсію незалежно від віку.

Крім того, суб`єктом владних повноважень в оскарженому рішенні періоди роботи позивача, які зараховані до пільгового стажу, а які не зараховані, не зазначені; підстави такого незарахування не наведені; рішення прийнято без наведення відповідних обґрунтувань для його прийняття.

Вказане не відповідає загальному принципу правової визначеності.

Вказане свідчить про те, що відповідач діяв недобросовісно та необґрунтовано, не врахував усіх обставин та положень законодавства, що мають значення для призначення пенсії позивачу (переведення на інший вид пенсії), і, як наслідок, допустив неналежний розгляд поданої ним заяви і документів та, відповідно, прийняв незаконне і необґрунтоване рішення.

Враховуючи наведене таке рішення підлягає визнанню неправомірним та скасуванню (п. 10 ч. 2 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України).

Щодо незарахованих спірних періодів

Щодо незарахування до страхового стажу та до пільгового стажу за списком № 1, який дає право на призначення пенсії згідно з ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», спірного періоду роботи позивача з 01.06.2023 року (як вважав позивач) по 30.08.2024 року.

Як вбачається з трудової книжки серії НОМЕР_1 , протягом зазначеного періоду, позивач перебував у трудових відносинах з ВП Шахта 1-3 «Новогродівська» ДП «Селидіввугілля» (), що також відображено в Індивідуальних відомостях про застраховану особу (форма ОК-5).

Протягом зазначеного спірного періоду (з 01.06.2023 року по 30.08.2024 року) позивач працював на посаді головного інженера шахти №1 дільниці управління ДП «Селидіввугілля» (ВП Шахта 1-3 «Новогродівська» ДП «Селидіввугілля»; ) - на посаді, що належить до Списку №1, що сторонами не заперечується.

Індивідуальні відомості про застраховану особу (форма ОК-5), сформовані 18.11.2025 року, а також сформовані 05.02.2025 року, містять інформацію про спеціальний стаж позивача (по Списку №1) та нараховану позивачу заробітну плату у спірний період, проте, відсутні відомості про сплату страхових внесків (єдиного внеску).

Відсутність сплати страхових внесків (єдиного внеску) стало підставою для не зарахування спірного періоду роботи позивача з 02.06.2023 року (а не з 01.06.2023 року, як помилково вважав позивач) по 30.08.2024 року до його страхового стажу, а через це і до пільгового стажу.

Вказані обставини підтверджені матеріалами пенсійної справи позивача, в тому числі документом «Стаж для розрахунку права (РС-право)», з якого вбачається, що станом на день винесення оскарженого рішення (рішення від 26.11.2025 року № 31) до страхового стажу та до пільгового стажу за списком № 1, який дає право на призначення пенсії згідно з ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зарахований період, який включає день «01.06.2023 року».

Крім того, зазначений день (01.06.2023 року) зарахований до страхового та пільгового стажу роботи по Списку №1 на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 12.05.2025 року у справі № 200/2105/25, яке набрало законної сили.

Щодо страхового стажу

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Згідно з ч. 4 ст. 21 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» до страхового стажу прирівнюється трудовий стаж, набутий працівником за час роботи на умовах трудового договору (контракту) до набрання чинності Законом України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням" (до 01.01.2001 року), а також періоди, починаючи з 1 січня 2016 року, протягом яких особа не підлягала страхуванню за цим Законом, але нею або роботодавцем за неї сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування відповідно до Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування".

До набрання чинності Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» питання пенсійного забезпечення, в тому числі й порядок обчислення стажу для призначення пенсій, регулювалися Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. Разом з тим, до стажу роботи зараховується також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків.

Обов`язок сплати страхових внесків по Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (ч.ч. 6 та 12 ст. 20) та обов`язок сплати єдиного внеску по Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (п. 10 ч. 1 ст. 1, ч. 1 ст. 4) покладений на страхувальників (підприємців-роботодавців), які є платниками таких внесків.

Виходячи з положень вказаних Законів найнятий працівник не є самостійним платником таких внесків.

Отже, періоди роботи, за які підприємство-страхувальник нарахувало застрахованій особі - працівнику заробітну плату та утримало з неї відповідні страхові внески (єдиний внесок), повинні зараховуватися до страхового стажу цієї застрахованої особи-працівника незалежно від того, чи сплатило фактично підприємство-страхувальник ці страхові внески, чи ні.

Працівник же не може нести відповідальність у вигляді позбавлення права на включення періоду роботи до страхового стажу за порушення, яке вчинене роботодавцем платником страхових внесків (єдиного внеску).

Отже, відсутність в інформаційній базі системи персоніфікованого обліку (в індивідуальних відомостях про застраховану особу заявника (форма Ок-5)) відомостей про сплату підприємством-роботодавцем страхових внесків (єдиного внеску) для нарахування пенсії не є підставою для позбавлення особи права на пенсію.

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 27.03.2018 року в справі №208/6680/16-а, від 24.05.2018 року в справі № 490/12392/16-а, від 04.09.2018 року в справі № 482/434/17, Великої Палати Верховного Суду від 10.02.2021 року в справі № 805/3362/17-а, які відповідно до ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України мають бути враховані судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Відповідно до ч. 5 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Отже, орган Пенсійного фонду України неправомірно не врахував такі правові висновки Верховного Суду, що призвело до порушення пенсійних прав позивача щодо періоду з 02.06.2023 року (а не з 01.06.2023 року, як помилково вважав позивач) по 30.08.2024 року.

Щодо незарахування до страхового стажу позивача періоду роботи з 05.09.2024 року по 18.11.2025 року.

Як вбачається з трудової книжки серії НОМЕР_1 , протягом зазначеного періоду, позивач перебував у трудових відносинах з ТОВ «Преспарк» (), працюючі на посаді начальника зміни виробництва.

В підтвердження такої роботи позивачем до органу Пенсійного фонду України також подана довідка від 11.11.2025 року № 11.11/1/1, що складена ТОВ «Преспарк».

Індивідуальні відомості про застраховану особу (форма ОК-5), що сформовані 18.11.2025 року та 05.02.2025 року, містять інформацію про нараховану позивачу заробітну плату у спірний період, а також відомості про сплату страхових внесків (єдиного внеску).

Отже, зазначений період мав бути зарахований до страхового стажу позивача.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Черкаській області у відзиві зазначено, що період роботи позивача з 05.09.2024 року по 18.11.2025 року зарахований до загального страхового стажу позивача.

Проте, до суду подано документ «Стаж для розрахунку права (РС-право)», з якого вбачається, що станом на день винесення оскарженого рішення (рішення від 26.11.2025 року № 31) до страхового стажу позивача зарахований лише період з 05.09.2024 року по 31.10.2025 року, який становить 1 рік 1 місяць 27 днів.

Тобто, незарахованим до страхового стажу зі спірного періоду з 05.09.2024 року по 18.11.2025 року залишився період з 01.11.2025 року по 18.11.2025 року.

Доказів зарахування такого періоду до страхового стажу позивача при розгляді заяви позивача від 18.11.2025 року до суду не подано.

Виходячи з наведеного орган Пенсійного фонду України неправомірно не зарахував до страхового стажу позивача спірний період роботи з 01.11.2025 року по 18.11.2025 року, чим порушив пенсійні права позивача.

З огляду на наведене позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню частково.

Щодо незарахування до страхового стажу та до пільгового стажу за списком №1, який дає право на призначення пенсії за ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», періоду перебування позивача на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві (трудове каліцтво) з 08.06.2023 року по 18.11.2025 року.

Зазначений період підтверджується відповідними довідками МСЕК.

Частиною. 4 ст. 9 Закону України «Про охорону праці» визначено, що час перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням зараховується до стажу роботи для призначення пенсії за віком, а також до стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і в пільгових розмірах у порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч. 5 ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» час перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням зараховується до стажу роботи для призначення пенсії за віком, а також до стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах (статті 13 і 14).

Аналогічні положення містяться в абз. 4 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», згідно з якими час перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням зараховується до стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Черкаській області у відзиві зазначено, що із зазначеного спірного періоду (з 08.06.2023 року по 18.11.2025 року) період з 31.08.2024 року по 04.09.2024 року зарахований до пільгового стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах.

В підтвердження наведених обставин до суду подано документ «Стаж для розрахунку права (РС-право)», з якого вбачається, що станом на день винесення оскарженого рішення (рішення від 26.11.2025 року № 31) до пільгового стажу позивача по Списку № 1 зарахований період з 31.08.2024 року по 04.09.2024 року, який становить 4 дні.

Виходячи з наведеного орган Пенсійного фонду України неправомірно не зарахував до стажу роботи із шкідливими умовами (за списком №1), який дає право на призначення пенсії згідно з ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», період перебування позивача на інвалідності з 08.06.2023 року по 30.08.2024 року та з 05.09.2024 року по 18.11.2025 року, чим порушив пенсійні права позивача.

З огляду на наведене позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню частково.

Щодо незастосування при обчисленні пільгового стажу позивача, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 року №8 (з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України від 22.02.1992 року № 81 «Про заходи щодо застосування Закону України «Про пенсійне забезпечення»)

Подана позивачем заява стосувалася призначення йому пенсії (переведення на пенсію) відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до ч. 5 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у разі призначення пенсій на пільгових умовах відповідно до частин другої і третьої цієї статті проводиться взаємне зарахування періодів роботи, передбачених цією статтею, за умови що роботи, які зараховуються, дають право на пенсію на аналогічних або більш пільгових умовах.

Отже, вказаною нормою передбачено, що у разі призначення пенсій на пільгових умовах відповідно до частин 2 і 3 ст. 114 цього Закону проводиться взаємне зарахування періодів роботи.

Проте, вказана норма не містить порядку обчислення та розміру взаємного зарахування періодів роботи.

Кабінет Міністрів України 22.02.1992 року прийняв постанову № 81 «Про заходи щодо застосування Закону України «Про пенсійне забезпечення», у якій є Додаток, який містить Перелік проектів нормативних актів щодо застосування Закону України «Про пенсійне забезпечення», який у свою чергу містить Документи, що затверджуються міністерствами. Серед цих документів є Роз`яснення від 20.01.1992 року № 8 «Про порядок врахування трудового стажу, що дає право на пенсії незалежно від віку працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на роботах, передбачених ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення». На даний час постанова Кабінет Міністрів України від 22.02.1992 року № 81 є чинною.

Верховний Суд в постанові від 18.11.2024 року у справі № 200/1009/24 з цього питання виклав наступні висновки:

«30. Згідно із пунктом 5 постанови Верховної Ради України «Про порядок введення в дію Закону України "Про пенсійне забезпечення"» від 06 грудня 1991 року № 1931-ХІІ Міністерству соціального забезпечення України було надано право давати роз`яснення про порядок застосування Закону України "Про пенсійне забезпечення", обов`язкові для всіх підприємств, установ і організацій, розташованих на території України.

31. На виконання постанови Верховної Ради України «Про порядок введення в дію Закону України "Про пенсійне забезпечення"» від 06 грудня 1991 року № 1931-ХІІ Міністерством соціального забезпечення України видано роз`яснення від 20 січня 1992 року № 8 «Про порядок врахування трудового стажу, що дає право на пенсії незалежно від віку працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на роботах, передбачених статтею 14 Закону України "Про пенсійне забезпечення"».

32. Відповідно до роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20 січня 1992 року № 8 «Про порядок врахування трудового стажу, що дає право на пенсію незалежно від віку працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на роботах, передбачених статтею 14 Закону України "Про пенсійне забезпечення"» працівникам, зайнятим на підземних роботах та в металургії, які мають не менше 10 років стажу роботи, що дає право на пенсію незалежно від віку у відповідності зі статтею 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення», але не відпрацювавши повного стажу, передбаченого зазначеною статтею Закону, пенсія незалежно від віку може призначатися при наявності не менше 25 років стажу підземної та в металургії роботи із зарахуванням до нього:

кожного повного року гірничим очисного забою, прохідником, забійником на відбійних молотках, машиністом гірничих виємочних машин, сталеваром, горновим, агломератником, вальцювальником гарячого прокату - за 1 рік роботи 3 місяці;

кожного повного року роботи, передбаченої у відповідних розділах списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, які дають право на пільгове пенсійне забезпечення, - за 9 місяців.

33. Тобто відповідно до роз`яснення Міністерства соціального захисту населення України від 20 січня 1992 року № 8 основною умовою для взаємозаліку пільгового трудового стажу роботи є наявність 10-річного стажу роботи.

34. У листі від 02 жовтня 2018 року № 19997/0/2-18 адресованому Пенсійному фонду України Міністерство соціальної політики України зазначило про доцільність застосування роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20 січня 1992 року № 8 «Про порядок врахування трудового стажу, що дає право на пенсію незалежно від віку працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на роботах, передбачених статтею 14 Закону України "Про пенсійне забезпечення"».

35. Згідно з листом Міністерства соціальної політики України від 12 вересня 2018 року № 1209-27, до законодавчого врегулювання питання внесення змін до статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», органи Пенсійного фонду України при призначенні пенсії відповідно до частини третьої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» враховують Роз`яснення № 8.

36. Колегія суддів зазначає, що статтею 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачена можливість взаємного зарахування періодів роботи як за Списком робіт і професій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 1994 року № 202, так і періодів роботи, передбаченої у відповідних розділах списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, які дають право на пільгове пенсійне забезпечення, а Роз`ясненням № 8 лише розтлумачено як правильно застосовувати цю норму.».

В цій же постанові Верховний Суд зазначив наступне: «40. Колегія суддів зауважує, що висновок суду апеляційної інстанції про те, що до спірних правовідносин не підлягає застосуванню роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20 січня 1992 року № 8 «Про порядок врахування трудового стажу, що дає право на пенсію незалежно від віку працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на роботах, передбачених статтею 14 Закону України "Про пенсійне забезпечення"», так як цей документ за своєю суттю і юридичною природою не належить до актів законодавства, в тому числі до актів нормативно-правового характеру, а носить лише рекомендаційний характер, ґрунтується на неправильному розумінні висновків Верховного Суду…».

Відповідно до ч. 5 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Отже, роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 року №8 (з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України від 22.02.1992 року № 81 «Про заходи щодо застосування Закону України «Про пенсійне забезпечення») мають застосовуватися органами Пенсійного фонду України при вирішенні питання про призначення пенсій на пільгових умовах.

Що посилання у Роз`ясненні від 20.01.1992 року №8 на ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення», то її слід застосовувати і при призначенні пенсії за ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки зміст цих статей є тотожним.

З аналізу наведеного вбачається, що правила кратності полягають у наступному: у разі, якщо особа не має достатньо підземного стажу, до нього може додатково зараховуватися інший пільговий стаж. Крім того, підземний стаж на провідних професіях зараховується із збільшеною кратністю (стаж на провідних професіях зараховується до підземного із збільшеною кратністю 1,25 - 1 повний рік роботи зараховується як 1 рік 3 місяці).

Таким чином, суд погоджується з позивачем, що відповідач зобов`язаний був зарахувати зі збільшеною кратністю його стаж на провідних професіях (гірничим очисного забою) з 13.03.2002 року по 23.04.2002 року, з 23.04.2002 року по 04.06.2002 року, з 25.11.2002 року по 11.12.2009 року, а загалом 7 років 3 місяці 7 днів, з урахуванням кратності - за 1 повний рік роботи зараховувати 1 рік 3 місяці.

Проте, в порушення наведених положень та правових висновків Верховного Суду, орган Пенсійного фонду України неправомірно не застосував при розгляді заяви позивача від 18.11.2025 року роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 року №8 (з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України від 22.02.1992 року № 81).

Отже, неврахування органом Пенсійного фонду України всіх положень законодавства та неправильна оцінка обставин справи призвели до порушення пенсійних прав позивача.

З огляду на наведене з метою ефективного захисту порушених прав позивача порушені права підлягають захисту та відновленню шляхом, який обрано судом з урахуванням встановлених обставин справи (п. 10 ч. 2 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України).

Щодо похідних позовних вимог зобов`язального характеру в частині зобов`язання перевести позивача і призначити йому з 18.11.2025 року пенсію відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а також провести перерахунок, донарахування та виплату йому різниці між перерахованою пенсією та фактично виплаченою йому пенсією після такого переведення

Згідно з ч. 4 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України у випадку, визначеному пунктом 4 частини 2 цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом.

Суд позбавлений можливості зобов`язати відповідача перевести позивача на інший вид пенсії шляхом призначення позивачу пенсії на пільгових умовах незалежно від віку відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки відповідачем виконані не всі умови, що необхідні для прийняття законного та обґрунтованого рішення: в оскарженому рішенні питання про переведення позивача на пенсію відповідно до ч. 3 ст. 114 цього Закону навіть не розглядалося. Так питання взагалі не вирішувалося. Відповідно, органом Пенсійного фонду України не досліджено всі періоди роботи позивача, не зараховані періоди, які мають бути зараховані до стажу, який дає право на такий вид пенсії, не визначено наявність у позивача права на такий вид пенсії із зарахуванням таких періодів.

Отже, відповідачем виконані не всі умови, що необхідні для прийняття законного та обґрунтованого рішення.

Вчинення таких дій входить до безпосередньої компетенції органу Пенсійного фонду України.

Верховний Суд в постанові від 10.04.2018 року в справі № 348/2160/15-а (провадження № К/9901/32093/18) дійшов висновку, що обов`язок щодо обчислення загального стажу роботи особи та стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, покладено на орган Пенсійного фонду України, а тому для вирішення питання щодо призначення та виплати пенсії відповідачу слід встановити всі необхідні умови, яким має відповідати позивач для призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

В той же час, оскільки права позивача порушені, і прийняття рішення на користь позивача, в тому числі зарахування періодів роботи до відповідного стажу належить до безпосередніх повноважень органу Пенсійного фонду України, суд дійшов висновку, що решта позовних вимог підлягає задоволенню частково шляхом зобов`язання суб`єкта владних повноважень, який прийняв оскаржене рішення, повторно вирішити питання, щодо якого звернувся позивач (тобто повторно розглянути заяву позивача, за результатом розгляду якої прийнято оскаржене рішення), із зарахуванням відповідних періодів до його відповідного стажу (п. 10 ч. 2 ст. 245, ч. 4 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України).

При новому розгляді заяви позивача про призначення пенсії на пільгових умовах незалежно від віку відповідно до п. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» органу Пенсійного фонду України необхідно дослідити всі зазначені в трудовій книжці позивача періоди його роботи, прийняти та дослідити всі подані позивачем документи та визначити наявність у позивача необхідних умов для призначення такої пенсії з урахуванням таких документів та правової оцінки, наданої судом у даному рішенні. Заява має бути розглянута саме відповідно до п. 3 ст. 114 зазначеного Закону.

Позовні вимоги до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області задоволенню не підлягають, оскільки заява позивача про переведення на інший вид пенсії розглядалася іншим органом Пенсійного фонду України - Головним управлінням Пенсійного фонду України в Черкаській області, який і прийняв оскаржене рішення про відмову (яке і впливає на пенсійні права позивача, а не дії з відмови в задоволенні заяви позивача, як помилково вважав позивач) та який в разі скасування такого рішення уповноважений вчиняти відповідні дії щодо заяви позивача, яка стала підставою для прийняття такого рішення, спрямовані на відновлення порушених прав позивача. Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області в даному випадку лише інформувало позивача про прийняття оскарженого рішення і не порушило пенсійних прав позивача.

Відповідно до ч. 8 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, яка регулює питання розподілу судових витрат, якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Оскільки спір виник внаслідок неправильних дій відповідача, тому відповідно до наведених процесуальних вимог судові витрати, які оплачені позивачем в сумі 1937,92 грн., підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача - суб`єкта владних повноважень, який вчинив порушення пенсійних прав позивача.

Керуючись статтями 32, 139, 243 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (18000, м. Черкаси, вул. Смілянська, 23; ), Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (84122, Донецька обл., Краматорський р-н, м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3; ) про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 26.11.2025 року № 31, прийняте щодо ОСОБА_1 .

Визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо не зарахування ОСОБА_1 при розгляді його заяви від 18.11.2025 року до його страхового та пільгового стажу, що дають право на пенсію на пільгових умовах незалежно від віку відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», періоду роботи з 02.06.2023 року по 30.08.2024 року, в тому числі періодів перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві (трудове каліцтво) з 08.06.2023 року по 30.08.2024 року та з 05.09.2024 року по 18.11.2025 року, а також не зарахування до його страхового стажу періоду роботи з 01.11.2025 року по 18.11.2025 року.

Визнати неправомірною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо не застосування при обчисленні пільгового стажу ОСОБА_1 , який дає право на пенсію на пільгових умовах, роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 року №8 (з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України від 22.02.1992 року № 81 «Про заходи щодо застосування Закону України «Про пенсійне забезпечення»).

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 18.11.2025 року про переведення на пенсію на пільгових умовах незалежно від віку відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», із зарахуванням до його страхового та пільгового стажу, що дають право на такий вид пенсії, періоду роботи з 02.06.2023 року по 30.08.2024 року, в тому числі періодів перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві (трудове каліцтво) з 08.06.2023 року по 30.08.2024 року та з 05.09.2024 року по 18.11.2025 року, із зарахуванням до його страхового стажу періоду роботи з 01.11.2025 року по 18.11.2025 року, а також із застосуванням при обчисленні пільгового стажу ОСОБА_1 , який дає право на пенсію на пільгових умовах незалежно від віку відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 року №8 (з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України від 22.02.1992 року № 81 «Про заходи щодо застосування Закону України «Про пенсійне забезпечення»).

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (18000, м. Черкаси, вул. Смілянська, 23; ) на користь ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) здійснені нею документально підтверджені судові витрати в розмірі 1937,92 грн.

Рішення набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 255 КАС України, і може бути оскаржене до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення судом складено 20 лютого 2026 року.

Суддя Т.В. Логойда