Справа № 200/6409/24
Суддя: Христофоров А.Б.
Дата ухвалення: 2026-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

18 лютого 2026 року Справа №200/6409/24

Донецький окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Христофорова А.Б., розглянувши в порядку письмового провадження заяву представника Позивача про зміну способу виконання рішення та звіт Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про виконання судового рішення по справі № 200/6409/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

До Донецького окружного адміністративного суду через систему Електронний суд надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в якому позивач просив суд:

- визнати протиправними та скасувати постанови від 04.11.2016 № 0536/10926/10926/23 Про припинення щомісячної страхової виплати ОСОБА_1 , № 0536/10926/10926/24 Про зняття з обліку страхового випадку ОСОБА_1 та № 0536/10926/25 Про зняття з обліку потерпілого ОСОБА_1 Краматорського міського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області відновити нарахування та виплату ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) страхових виплат з 01 листопада 2016 року та виплатити заборгованість із щомісячних страхових виплат, яка виникла за період з 01 листопада 2016 року по день поновлення такої виплати.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 13 лютого 2025 року по справі №200/6409/24 адміністративний позов ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (місцезнаходження: 84122, м. Слов`янськ, площа Соборна, буд. 3, ) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії - задоволено.

Визнані протиправними та скасовані постанова відділення виконавчої дирекції Фонду страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м. Краматорську від 04.11.2016 року №0536/10926/10926/23 Про припинення щомісячних страхових виплат, постанова відділення виконавчої дирекції Фонду страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м. Краматорську від 04.11.2016 року №0536/10926/10926/24 Про зняття з обліку страхового випадку, постанова відділення виконавчої дирекції Фонду страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м. Краматорську від 04.11.2016 року №0536/10926/25 Про зняття з обліку потерпілого.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (юридична адреса: 84122 Донецька область, м. Слов`янськ, площа Соборна, буд. 3 ) поновити ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) з 01 листопада 2016 року нарахування та виплату страхових виплат та виплатити заборгованість, що утворилась.

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 07 травня 2025 року апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 13 лютого 2025 року у справі № 200/6409/24 - залишено без задоволення. Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 13 лютого 2025 року у справі № 200/6409/24 залишено без змін.

07.07.2025 року видано виконавчий лист №200/6409/24.

15.09.2025 року до суду надійшла заява від представника позивача, в якій останній просить встановити судовий контроль шляхом зобов`язання суб`єкта владних повноважень (боржника) Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області подати звіт про виконання судового рішення у справі № 200/6409/24 від 13.02.2023 року, встановити відповідний строк для цього (10 робочих днів) та постановити відповідну ухвалу про встановлення судового контролю у справі № 200/6409/24 та направити її для виконання суб`єкту владних повноважень (боржнику) - Головному управлінню Пенсійного фонду України в Донецькій області. В обґрунтування вказаної заяви зазначає, що наразі рішення суду у справі № 200/6409/24 від 13.02.2025 року не виконано, хоча пройшло вже більше 4 місяців з дати набрання ним законної сили. Станом на момент подання даної заяви, жодних змін не відбулося.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 17 вересня 2025 року заяву представника позивача про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення від 13 лютого 2025 року у адміністративній справі № 200/6409/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, - задоволено частково. Зобов`язано Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області в тримісячний строк з моменту отримання копії цієї ухвали подати до Донецького окружного адміністративного суду звіт про виконання рішення суду від 13 лютого 2025 року у справі № 200/6409/24.

19.12.2025 року Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області подало звіт про виконання судового рішення від 13 лютого 2025 року у адміністративній справі № 200/6409/24, в якому просить суд:

надати Головному управлінню додатковий строк для подачі звіту про виконання рішень суду протягом трьох місяців для повного виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 13 лютого 2025 року у адміністративній справі;

не застосовувати штраф до керівника Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області у зв`язку з відсутністю бездіяльності з боку посадової особи.

В обґрунтування наданого звіту зазначено, що на виконання рішення суду, ОСОБА_1 Головним управлінням поновлено щомісячні страхові виплати з 01 травня 2025 року 13 637,01 грн. в розмірі Головним управлінням ОСОБА_1 виконано розрахунок заборгованості зі щомісячних страхових виплат за період з 01 листопада 2016 року по 30 квітня 2025 року в сумі 862 127,48 грн. Виплата заборгованості зі щомісячних страхових виплат за період з 01 листопада 2016 року по 30 квітня 2025 року в сумі 862 127,48 грн можлива виключно за рахунок коштів Державного бюджету України (ч. 2 ст. 72, ч. 1 ст. 73 Закону України №1058-ІV; ст. 23, 116 Бюджетного кодексу України), оскільки використання власних коштів Пенсійного фонду України, що формуються за рахунок єдиного соціального внеску, на цю мету заборонено.

Відповідно до бюджету Пенсійного фонду України на 202 5 рік, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.09.2025 № 1152, за окремою бюджетною програмою для фінансування цих виплат не передбачено. Оскільки, рішення Донецького окружного адміністративного суду від 13.02.2025 набрало законної сили 07.05.2025, його виконання можливе після виділення відповідного фінансового ресурсу з Державного бюджету України. Водночас, Головне управління звертає увагу Шановного Суду, що судові рішення, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою , обліковуються Головним управлінням в облікових базах «Реєстру судових рішень» (Додаток 4. Витяг із Реєстру судових рішень). Доплата, нарахована за рішенням суду, як така, що не передбачена бюджетом Головного управління, потребує додаткового фінансування та буде фактично виплачена після отримання відповідного фінансового ресурсу. Тому, виділення коштів із Державного бюджету на фінансування зазначеного судового рішення не залежить від волі Головного управління і виходить за межі його компетенції. Зі свого боку, з метою неупередженого, своєчасного і в повному обсязі виконання рішення суду, Головним управлінням в межах закріплених повноважень 03.12.2025 № 0500-0401-5/136502 направлено запит до Пенсійного фонду України, як до розпорядника коштів вищого рівня, щодо надання додаткового фінансування для забезпечення виплати суми заборгованості зі страхових виплат за рішенням суду ОСОБА_1 . На теперішній час відповідь від Пенсійного фонду України не надходила.

19.12.2025 року представником позивача до суду було надано заяву про зміну способу та порядку виконання судового рішення, в якій представник просив суд:

відмовити у прийнятті звіту Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо виконання рішення суду від 13.02.2025 року у справі № 200/6409/24.

змінити спосіб виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 13.02.2025 року у справі № 200/6409/24 із зобов`язання нарахувати та виплатити ОСОБА_1 заборгованості із страхових виплат з 01 листопада 2016 року по дату, що утворилась на стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 заборгованості по щомісячним страховим виплатам за період з 01.11.2016 року по 30.04.2025 року у розмірі 862 127,48 гривень.

В обґрунтування вказаного клопотання зазначено, що наразі рішення суду у справі № 200/6409/24 від 13.02.2025 року не виконано, хоча пройшло вже більше 7 місяців з дати набрання ним законної сили. Станом на момент подання даної заяви, жодних змін не відбулося. Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області позивачу здійснено поновлення страхових виплат та проведено нарахування заборгованості за період з 01 листопада 2016 року по 30 квітня 2025 року в сумі 862 127,48 грн, що підтверджується матеріалами справи. Але ця сума, належна позивачу та нарахована за рішенням суду дотепер не виплачена.

Розглядаючи звіт та клопотання, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 382, ч. 1 ст. 382-2, ч. 1, 2 ст. 382-3 КАС України суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Суд розглядає звіт суб`єкта владних повноважень про виконання судового рішення протягом десяти днів з дня його надходження в порядку письмового провадження, а за ініціативою суду чи клопотанням сторін - у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду питання, не перешкоджає судовому розгляду.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень суд постановляє ухвалу про прийняття або відмову у прийнятті звіту, яку може бути оскаржено в апеляційному порядку за правилами частини п`ятої статті 382-1 цього Кодексу.

Суд відмовляє у прийнятті звіту, якщо суб`єктом владних повноважень не наведено обґрунтовані обставини, які ускладнюють виконання судового рішення, або заходи, які вживаються ним для виконання судового рішення, на переконання суду, є недостатніми для своєчасного та повного виконання судового рішення.

У разі постановлення ухвали про відмову у прийнятті звіту суд накладає на керівника суб`єкта владних повноважень штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також додатково може встановити новий строк подання звіту відповідно до частини третьої статті 382-1 цього Кодексу або за власною ініціативою розглянути питання про зміну способу і порядку виконання судового рішення.

Якщо судове рішення стосується здійснення виплат (пенсійних, соціальних тощо), суд може зменшити розмір штрафу або звільнити від його сплати на підставі доказів, які підтверджують відсутність бюджетних асигнувань у суб`єкта владних повноважень та вжиття його керівником всіх необхідних заходів для встановлення таких бюджетних асигнувань, які, на переконання суду, на момент розгляду звіту є достатніми і вичерпними.

Згідно з ч. 2 ст. 14 КАС України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Відповідно до вимог ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

У Рішенні від 30 червня 2009 року № 16-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абз. 1 пп. 3.2 п. 3, абз. 2 п. 4 мотивувальної частини).

Виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатись як невід`ємна частина «судового процесу» для цілей статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Оцінюючи наданий відповідачем звіт від 18.12.2025 року, суд зазначає, що відповідачем не виконано рішення Донецького окружного адміністративного суду від 13 лютого 2025 року по справі №200/6409/24 в повному обсязі.

Як встановлено судом з наданих до звіту відповідача доказів, позивачу було нараховано заборгованість з пенсії за період з 01 листопада 2016 року по 30 квітня 2025 року в сумі 862 127,48 грн.

Вказана обставина не заперечується представником позивача.

Разом з тим, як встановлено судом, заборгованість позивачу не виплачена у зв`язку із відсутністю фінансування з боку розпорядника бюджетних коштів вищого рівня Пенсійного фонду України.

При цьому, суд зазначає, що звернення відповідача з листом від 03.12.2025 року №0500-0401-5/136502 до Пенсійного фонду України з проханням про розгляд питання щодо виділення коштів на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду по цій справі, хоча певною мірою і є свідченням вчинення відповідачем дій, направлених на виконання судового рішення, проте не свідчить про виконання судового рішення у повному обсязі.

Ураховуючи зазначене вище, підстави для прийняття звіту про виконання судового рішення відсутні.

Частиною 3 статті 382-3 КАС України визначено, що у разі постановлення ухвали про відмову у прийнятті звіту суд накладає на керівника суб`єкта владних повноважень штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Половина суми штрафу стягується на користь заявника, інша половина - до Державного бюджету України (частина 4 статті 382-3 КАС України).

Частиною 5 статті 382-3 КАС України передбачено, що суд за клопотанням суб`єкта владних повноважень може зменшити розмір штрафу або звільнити від його сплати на підставі доказів, що підтверджують здійснення керівником такого суб`єкта владних повноважень дій, які спрямовані на виконання судового рішення та які, на переконання суду, на момент розгляду звіту є достатніми і вичерпними.

Якщо судове рішення стосується здійснення виплат (пенсійних, соціальних тощо), суд може зменшити розмір штрафу або звільнити від його сплати на підставі доказів, які підтверджують відсутність бюджетних асигнувань у суб`єкта владних повноважень та вжиття його керівником всіх необхідних заходів для встановлення таких бюджетних асигнувань, які, на переконання суду, на момент розгляду звіту є достатніми і вичерпними.

Щодо звільнення керівника від накладання штрафу у разі неприйняття звіту, суд зазначає наступне.

Так згідно зі статтями 23 та 116 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом. Взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом чи законом про Державний бюджет України є порушенням бюджетного законодавства.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 31.08.2009 № 21-2 затверджено Порядок розроблення, затвердження та виконання бюджету Пенсійного фонду України.

Пунктом 4 розділу ІІ цього Порядку визначено, що кошти Державного бюджету України передбачаються в бюджеті Пенсійного фонду в обсягах, визначених законом про Державний бюджет України на відповідний рік. У структурі доходів бюджету Пенсійного фонду до складу коштів Державного бюджету України входять асигнування державного бюджету у плановому періоді, зокрема, на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду.

Відповідно до п. 7 розділу ІІ Порядку за рахунок коштів Державного бюджету України здійснюються видатки, фінансування яких згідно із законодавством забезпечується за рахунок коштів державного бюджету.

Видатки на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, виданими або ухваленими після набрання чинності Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» (далі - рішення суду), плануються в межах коштів Державного бюджету України, передбачених у Державному бюджеті України на фінансування пенсійних програм. Черговість виплат на виконання рішень суду визначається датою набрання ними законної сили.

Згідно з пунктом 1 Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 22 грудня 2014 року № 28-2 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України 21 грудня 2022 року № 28-2) (далі - Положення № 28-2), Головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - головне управління Фонду) є територіальними органами Пенсійного фонду України (далі - Фонд). Головні управління Фонду підпорядковуються Фонду та разом з управліннями Фонду в районах, містах, районах у містах, а також об`єднаними управліннями (далі - управління Фонду) утворюють систему територіальних органів Фонду.

Відповідно до пункту 4 Положення № 28-2, Головне управління Пенсійного фонду відповідно до покладених на нього завдань, зокрема: планує у відповідному регіоні доходи та видатки коштів Фонду, у межах своєї компетенції забезпечує виконання бюджету Фонду; (підпункт 2); організовує роботу управлінь Фонду щодо призначення (перерахунку) і виплати пенсій, щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат відповідно до законодавства (підпункт 3); забезпечує своєчасну та у повному обсязі виплату пенсій, щомісячного довічного утримання суддям у відставці, допомоги на поховання, здійснює страхові виплати та надає соціальні послуги відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та інші виплати, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством, в межах обсягів фінансування цих виплат (підпункт 4).

Відповідно до пункту 1 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 липня 2014 року № 280 (далі - Положення № 280), Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, що реалізує державну політику з питань пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню.

Відповідно до пункту 4 Положення № 280, Пенсійний фонд України відповідно до покладених на нього завдань, зокрема: розробляє проект бюджету Пенсійного фонду України та подає його Міністрові соціальної політики для внесення в установленому порядку на розгляд Кабінетові Міністрів України, здійснює ефективний розподіл фінансових ресурсів для пенсійного забезпечення, здійснення страхових виплат та надання соціальних послуг відповідно до закону, забезпечує своєчасне та у повному обсязі фінансування виплати пенсій, допомоги на поховання та інших виплат і соціальних послуг, які згідно із законодавством проводяться за рахунок коштів Пенсійного фонду України та інших джерел, визначених законодавством, складає звіт про виконання бюджету Пенсійного фонду України (підпункт 4); організовує, координує та контролює роботу територіальних органів щодо: забезпечення своєчасної та у повному обсязі виплати пенсій, допомоги на поховання, здійснення страхових виплат та надання соціальних послуг відповідно до закону та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Пенсійного фонду України та інших джерел, визначених законодавством (підпункт 6).

Отже, з наведеного вбачається, що Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області відповідно до покладених на нього завдань забезпечує своєчасну та у повному обсязі виплату пенсій, щомісячного довічного утримання суддям у відставці, допомоги на поховання, здійснює страхові виплати та надає соціальні послуги відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та інші виплати, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством, в межах обсягів фінансування цих виплат. Своєчасне та у повному обсязі фінансування таких виплат здійснює Пенсійний Фонд України.

Як вбачається зі звіту та доданих до нього документів, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області з метою виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 13 лютого 2025 року по справі №200/6409/24 здійснювався запит до Пенсійного фонду України щодо виділення коштів на виплату заборгованості позивачу, проте такі кошти виділені не були.

Разом з тим, недостатнє фінансування відповідача розпорядником бюджетних коштів вищого рівня не може бути підставою для накладення на керівника Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області штрафу за невиконання рішення суду.

За таких обставин, суд звільняє керівника Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від сплати штрафу за невиконання рішення суду у справі № 200/6409/24.

Розглянувши заяву про зміну порядку виконання судового рішення та дослідивши матеріали судової справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 378 Кодексу адміністративного судочинства України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Конституційний Суд України зазначив, що складовою права кожного на судовий захист є обов`язковість виконання судового рішення (абзац третій пункту 2.1 мотивувальної частини Рішення від 26 червня 2013 року № 5-рп/2013). Це право охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).

Також, Конституційний Суд України у Рішенні від 26 червня 2013 року № 5-рп/2013 взяв до уваги практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), який, зокрема, у пункті 43 рішення у справі «Шмалько проти України» (заява № 60750/00, від 20 липня 2004 року) вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

Відповідно до статті 14 КАС України:

судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України (частина перша);

судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їхніми посадовими та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України (частина друга);

невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, установлену законом (частина третя).

Згідно із частиною першою статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Отже, обов`язковість виконання судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених статтею 129-1 Конституції України, а також статтями 14 та 370 КАС України.

Зазначені висновки узгоджуються із правовою позицією Верховного Суду, висловленою у постановах від 23 квітня 2020 року у справі №560/523/19, від 01 лютого 2022 року у справі №420/177/20 та від 18 травня 2022 року у справі №140/279/21.

Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини другої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також у спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Аналіз викладеного вище, дає підстави для висновку, що завданням адміністративного судочинства, є зокрема своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

При цьому, виконання судового рішення є завершальною стадією судового процесу, в якій остаточно реалізується завдання адміністративного судочинства - ефективний захист та поновлення порушених прав.

Згідно із частиною третьою статті 33 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є, зокрема, державний орган.

Статтею 7 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» визначено, що виконання рішень суду про зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за якими є державний орган, державне підприємство, юридична особа, здійснюється в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження», з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом. У разі якщо рішення суду, зазначені в частині першій цієї статті, не виконано протягом двох місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, крім випадків, коли стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій, державний виконавець зобов`язаний звернутися до суду із заявою про зміну способу і порядку виконання рішення.

Абзацом першим частини третьої статті 378 КАС України визначено, що підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Невиконання суб`єктом владних повноважень судового рішення, яке набрало законної сили, щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг протягом двох місяців з дня набрання законної сили судовим рішенням є самостійною підставою для зміни способу і порядку виконання такого судового рішення шляхом стягнення з такого суб`єкта владних повноважень відповідних виплат (абзац другий частини третьої статті 378 КАС України).

Отже, з наведених положень статті 378 КАС України слідує, що невиконання рішення суду про зобов`язання відповідача поновити позивачу з 01 листопада 2016 року нарахування та виплату страхових виплат та виплатити заборгованість, що утворилась протягом двох місяців з дня набрання законної сили цим судовим рішенням є самостійною підставою для зміни способу і порядку виконання такого судового рішення шляхом стягнення з суб`єкта владних повноважень відповідних виплат.

З дати набрання рішенням суду законної сили пройшло більше дев`яти місяців.

Відповідачем самостійно розраховано суму заборгованості з страхових виплат на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 13 лютого 2025 року по справі №200/6409/24 за період з 01 листопада 2016 року по 30 квітня 2025 року в загальній сумі 862 127,48 грн.

Заборгованість у розмірі 862 127,48 грн. на дату розгляду звіту стягувачу не сплачена.

Таким чином, судом встановлено, що наявні підстави для зміни способу і порядку виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 13 лютого 2025 року по справі № 200/6409/24 шляхом стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 заборгованості по щомісячним страховим виплатам за період з 01.11.2016 року по 30.04.2025 року у розмірі 862 127,48 гривень.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про задоволення заяви представника позивача про зміну способу та порядку виконання судового рішення №200/6409/24.

Застосування такого способу виконання є найбільш ефективним за наявності відомостей про суму боргу.

При цьому, судом враховується, що зміна способу і порядку виконання не змінює та не зачіпає суті самого судового рішення, сутністю якого є, зокрема, поновлення прав позивача на виплату заборгованості із страхових виплат.

Разом з тим, оскільки суд змінює спосіб виконання рішення суду, суд вважає, що встановлення Головному управлінню Пенсійного фонду України в Донецькій області нового строку для подання звіту про виконання судового рішення недоцільне.

На підставі викладеного, керуючись положеннями Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити Головному управлінню Пенсійного фонду України в Донецькій області у прийнятті звіту про виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 13 лютого 2025 року по справі № 200/6409/24.

Звільнити керівника Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від сплати штрафу.

Заяву представника позивача про зміну способу та порядку виконання судового рішення у справі № 200/6409/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити.

Змінити спосіб виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 13 лютого 2025 року по справі № 200/6409/24 із «Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (юридична адреса: 84122 Донецька область, м. Слов`янськ, площа Соборна, буд. 3 ) поновити ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) з 01 листопада 2016 року нарахування та виплату страхових виплат та виплатити заборгованість, що утворилась.» на:

«Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (юридична адреса: 84122 Донецька область, м. Слов`янськ, площа Соборна, буд. 3 ) на користь ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) заборгованості по щомісячним страховим виплатам за період з 01.11.2016 року по 30.04.2025 року у розмірі 862 127,48 гривень.»

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається до Першого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Текст ухвали розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя А.Б. Христофоров