Справа № 300/6962/25
Суддя: Микитин Н.М.
Дата ухвалення: 2026-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

"16" лютого 2026 р. справа № 300/6962/25

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

судді Микитин Н.М.,

при секретарі судового засідання Маковійчук С.М.,

за участю: представник заявника (в режимі відеоконференції)- Вахатової І.О.,

представника позивача: Тиніва І.Д.,

розглянувши у судовому засіданні в приміщенні суду заяву Державної міграційної служби України від 05.02.2026 про відстрочення виконання рішення суду від 20.01.2026, ухваленого в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Державної міграційної служби України, управління Державної міграційної служби України в Івано-Франківській області про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення та поновлення на роботі, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (надалі по тексту також позивач, ОСОБА_1 ), в інтересах якого діє адвокат Тинів Ігор Дмитрович (надалі по тексту також представник позивача, адвокат), 29.09.2025 звернувся в суд з адміністративним позовом до Державної міграційної служби України (надалі по тексту також відповідач-1, ДМС України) про визнання протиправним (незаконним) та скасування наказу від 01.09.2025 № 240-к Про звільнення ОСОБА_1 , зобов`язання поновити на роботі з дня звільнення на рівнозначній посаді та стягнути середній заробіток за увесь час вимушеного прогулу.

Ухвалою суду від 25.11.2025 клопотання представника позивача про залучення до участі у справі співвідповідача - задоволено. Залучено до участі у справі №300/6962/25 як співвідповідача Управління Державної міграційної служби України в Івано-Франківській області (надалі по тексту також відповідач-2, УДМС України в Івано-Франківській області).

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20.01.2026 у справі №300/6962/25 позов задоволено повністю.

Визнано протиправним та скасовано наказ Голови Державної міграційної служби України Наталії Науменко "Про звільнення ОСОБА_1 " від 01.09.2025 за №240-КТ.

Ухвалено поновити ОСОБА_1 на посаді начальника Управління Державної міграційної служби в Івано-Франківській області з 03.09.2025.

Стягнуто з Управління Державної міграційної служби в Івано-Франківській області (ідентифікаційний код юридичної особи 37794486) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 300 704,58 гривень (триста тисяч сімсот чотири гривні п`ятдесят вісім копійок) з утриманням з цієї суми податку на доходи фізичних осіб, військового збору та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Звернуто до негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника Управління Державної міграційної служби в Івано-Франківській області.

Звернуто до негайного виконання рішення суду в частині стягнення заробітної плати (середнього заробітку за час вимушеного прогулу) за один місяць в сумі 69 860, 66 гривень (шістдесят дев`ять тисяч вісімсот шістдесят гривень шістдесят шість копійок) з утриманням з цієї суми податку на доходи фізичних осіб, військового збору та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Представник Державної міграційної служби України 05.02.2026 подав через підсистему "Електронний суд" Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи заяву, у якій відповідач-1 просить суд відстрочити виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20.01.2026 у справі № 300/6962/25 в частині поновлення ОСОБА_1 до розгляду апеляційної скарги та прийняття відповідної постанови у Восьмому апеляційному адміністративному суді. В обґрунтування поданої заяви представником зазначено, що поновлення ОСОБА_1 на посаді унеможливлює виконання ДМС постанови Кабінету Міністрів України № 1160 у повному обсязі, оскільки відсутність повного вивільнення працівників об`єктивно перешкоджає завершенню процедури ліквідації. За таких умов створюються передумови для порушення ДМС вимог статті 117 Конституції України, відповідно до якої постанови та розпорядження Кабінету Міністрів України, видані в межах його компетенції, є обов`язковими до виконання. Крім того, відсутність роз`яснення судового рішення, виготовлення повного судового рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20.01.2026, звернення його до негайного виконання-створюють умови за яких виконання судового рішення є неможливим.

Представником позивача 16.02.2026 подано до суду заперечення на заяву про відстрочення виконання судового рішення, згідно яких зазначено, що при оскарженні в апеляційному порядку рішення про поновлення на роботі не зупиняє його виконання, тому подання апеляційної скарги не спричинить зупинення виконання судового рішення. При цьому, Державна міграційна служба України не вчинила жодних організаційно-розпорядчих дій по негайному виконанню судового рішення, а зловживаючи процесуальними правами намагається уникнути такого виконання, безпідставно посилаючись на існування формальних перешкод. З урахуванням викладеного, - просить суд в задоволенні заяви про зупинення виконання рішення суду у частині негайного його виконання щодо поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника Управління Державної міграційної служба в Івано-Франківській області - відмовити.

В судовому засіданні представник заявника подану заяву підтримала, просила її задоволити.

Представник позивача в судовому засіданні заперечив щодо задоволення заяви про відстрочення виконання рішення суду.

Представник відповідача 2 в судове засідання не прибув, про причини неявки суд не повідомив, хоча був належно повідомлений про час та місце судового засідання.

Розглядаючи по суті заяву ДМС України про відстрочення виконання рішення суду від 20.01.2026 у справі № 300/6962/25 в частині поновлення ОСОБА_1 , суд зазначає наступне.

Статтею 1291 Конституції України визначено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до приписів частини 2 статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі по тексту також КАС України, Кодекс) судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом (частина 3 статті 14 КАС України).

Згідно зі частиною 1 статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Відповідно до частини 1 статті 378 КАС України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Згідно із частинами 3-5 статті 378 КАС України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи тяжке захворювання самої особи або членів її сім`ї, її матеріальне становище; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення рішення, ухвали, постанови.

З аналізу викладених норм убачається, що нормами КАС України не встановлено вичерпного переліку обставин, за наявності яких суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може за заявою сторони відстрочити або розстрочити виконання судового рішення.

Водночас обов`язковою умовою для відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є доведення заявником факту існування обставин, які істотно ускладнюють виконання рішення та/або роблять його неможливим.

Аналогічна позиція наведена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.06.2021 у справі №9901/598/19.

Суд також враховує висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 12.06.2019 у справі №800/203/17, згідно яких підставою для застосування правил статті 378 КАС України є обставини, що перешкоджають належному виконанню судового рішення в адміністративній справі: ускладнюють його виконання або роблять неможливим. Для відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення такою обставиною може бути недостатність коштів на рахунку, стихійне лихо тощо.

Так, відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 06.12.2019 у справі №2а/0570/6531/2011, підставою для відстрочення можуть бути конкретні існуючі, об`єктивні, виключні обставини, що ускладнюють виконання судового рішення у встановлений строк або фактично унеможливлюють таке.

При розгляді заяв щодо розстрочення виконання судового рішення необхідно виходити з міркувань доцільності та об`єктивної необхідності. Наявність підстав для відтермінування має бути доведена боржником. Строки відтермінування знаходяться у прямій залежності від обставин, що викликають необхідність надання додаткового строку для повного виконання рішення суду. Надання такого не може створювати занадто або безпідставно привілейовані умови для боржника, натомість повинне базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувачів і боржників.

Оцінюючи доводи заяв про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, суди повинні враховувати, що ці заходи не повинні створювати боржнику можливість ухилятися від виконання судового рішення. До уваги повинні братися не лише реальний майновий стан боржника, але й його наміри, що свідчать про бажання виконати рішення.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 30.01.2020 у справі №819/150/17.

Враховуючи викладені приписи законодавства та висновки Верховного Суду, суд доходить висновку, що відстрочення виконання судового рішення є процесуальним засобом, який суд застосовує у виключних випадках, у тому числі, якщо сторона доведе наявність обставин, що суттєво ускладнюють або унеможливлюють виконання судового рішення; цей процесуальний засіб застосовується з метою зменшення надмірного тягаря на боржника, якщо такий тягар може призвести до виникнення ситуації, за якої виконання судового рішення в подальшому стане взагалі неможливим; з огляду на відсутність передбачених критеріїв для визначення поважності таких підстав, прийняття відповідних рішень є дискреційним повноваженням суду, яке він реалізує за власними переконанням, з урахуванням конкретних обставин справи.

У спірному випадку, зі змісту заяви про відстрочення виконання рішення суду слідує, що заявник Державна міграційна служба України фактично продовжує спір, що виник між позивачем та відповідачами, посилаючись на те нормативно-правове регулювання та обставини, на яких ґрунтувались заперечення проти позовних вимог під час розгляду справи (в тому числі доводів щодо фактичної ліквідації, а не реорганізації; про факт внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 10.12.2024 відомостей про припинення юридичної особи УДМС в Івано-Франківській області в результаті її ліквідації) яким судом вже надана мотивована оцінка у судовому рішенні.

Разом із тим, заявником не наведено жодних конкретних обставин та не подано жодного доказу, які б свідчили про існування об`єктивних перешкод, що істотно ускладнюють виконання судового рішення або роблять його виконання неможливим. Натомість, невиконання відповідачем судового рішення не може бути підставою для відстрочення виконання такого рішення.

При цьому, твердження заявника, щодо подання апеляційної скарги на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20.01.2026 у справі № 300/6962/25, на переконання суду, не може вважатись обставиною, що істотно ускладнює виконання рішення або робить його неможливим, виходячи з наступного.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 255 КАС України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Разом із тим, вирішення питання щодо відстрочення виконання рішення суду від 20.01.2026 у справі № 300/6962/25 слід здійснювати з урахуванням приписів статті 371 КАС України.

Негайно, серед іншого, виконуються рішення суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби (пункт 3 частини 1 статті 371 КАС України) та присудження виплати заробітної плати у відносинах публічної служби у межах суми стягнення за один місяць (пункт 2 частини 1 статті 371 КАС України).

Так, судом розглянуто питання звернення судового рішення до негайного виконання, а саме рішенням суду від 20.01.2026 у справі № 300/6962/25 вирішено:

- звернути до негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника Управління Державної міграційної служби в Івано-Франківській області.

- звернути до негайного виконання рішення суду в частині стягнення заробітної плати (середнього заробітку за час вимушеного прогулу) за один місяць в сумі 69 860, 66 гривень (шістдесят дев`ять тисяч вісімсот шістдесят гривень шістесят шість копійок) з утриманням з цієї суми податку на доходи фізичних осіб, військового збору та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Відповідно до частини другої статті 372 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

У аспекті вищенаведеного необхідно зазначити, що у постанові від 09.11.2022 у справі №640/10445/21 Верховний Суд зауважив, негайне виконання судового рішення полягає в тому, що воно набуває властивості обов`язковості та підлягає виконанню не з моменту набрання ним законної сили, а негайно з дати його ухвалення, чим забезпечується швидкий і реальний захист прав працівника, гарантованих Конституцією України. В разі невиконання рішення суду в добровільному порядку воно підлягає примусовому виконанню державною виконавчою службою.

Крім того, за правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду від 14.03.2024 у справі №640/16392/20, передбачений частиною 4 статті 254 КАС України механізм зупинення перебігу строку виконання судового рішення внаслідок подання заяви про роз`яснення такого судового рішення не може бути застосовано до судових рішень, які підлягають негайному виконанню, оскільки такі взагалі не передбачають можливості будь-якого розстрочення чи відстрочення їх виконання.

Враховуючи наведене вище, суд дійшов висновку, що сам факт подання апеляційної скарги не є тією виключною та непереборною обставиною, з якою законодавець пов`язує можливість відстрочення виконання судового рішення, у тому числі його негайного виконання.

Обставини, на які посилається заявник, не свідчать про наявність перешкод, що ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення суду, а заявником не наведено жодних інших фактичних даних та не подано доказів, що підтверджували б існування обставин, передбачених статтею 378 КАС України, які могли б об`єктивно ускладнити виконання судового рішення.

За таких умов суд не знаходить підстав для відстрочення виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20.01.2026 у справі № 300/6962/25 до розгляду апеляційної скарги та прийняття відповідної постанови у Восьмому апеляційному адміністративному суді, а тому в задоволенні заяви Державної міграційної служби України про відстрочення виконання судового рішення від 20.01.2026 у справі № 300/6962/25 слід відмовити.

Керуючись статтями 167, 254, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні заяви Державної міграційної служби України від 05.02.2026 про відстрочення виконання судового рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20.01.2026, ухваленого у адміністративній справі №300/6962/25 за позовом ОСОБА_1 до Державної міграційної служби України, управління Державної міграційної служби України в Івано-Франківській області про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді, яке допущено до негайного виконання, до прийняття рішення по суті Восьмим апеляційним адміністративним судом за наслідками розгляду апеляційної скарги , - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Микитин Н.М.

Ухвала складена в повному обсязі 20.02.26.