Справа № 200/6549/24
Суддя: Гайдар Андрій Володимирович
Дата ухвалення: 2026-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2026 року справа №200/6549/24

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді: Гайдара А.В., суддів: Блохіна А.А., Компанієць І.Д., розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 26 листопада 2024 року у справі №200/6549/24 (головуючий суддя І інстанції Давиденко Т.В.) за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , третя особа, яка не заявляє позовних вимог щодо предмета спору - Військова частина НОМЕР_2 , про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду першої інстанції з позовом до відповідача, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 , яка виразилась у невиданні наказів про включення ОСОБА_1 до списків особового складу на виконання наказу Голови Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту від 29.11.2023 № 160 та виключення його зі списків особового складу у зв`язку зі звільненням у відставку за станом здоров`я;

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 у ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 , одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 1 307 536,98 гривень 98 копійок;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 винести накази, якими включити ОСОБА_1 до списків особового складу на виконання наказу Голови Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту від 29.11.2023 №160 та виключити зі списків особового складу у зв`язку зі звільненням у відставку за станом здоров`я;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за період перебування на посаді юрисконсульта після поновлення на посаді та до звільнення у відставку за станом здоров`я, але не менше ніж за 1 (один) день;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільненні в розмірі 1 307 536,98 гривень 98 копійок;

- допустити до негайного виконання рішення суду в частині включення до списків особового складу та виключення з нього;

- зобов`язати подати звіт про виконання рішення.

Доводи позовної заяви обґрунтовував тим, що, відповідач після отримання наказу Голови Адміністрації Держспецтрансслужби від 29.11.2023 № 160 повинен був не пізніше ніж через місяць після його отримання включити позивача до списків особового складу і виключити з нього після здавання посади.

Зазначав, що позивачу, як військовослужбовцю, з яким укладено контракт про проходження військової служби, при звільненні з військової служби за станом здоров`я, повинна виплачуватись одноразова грошова допомога у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 26 листопада 2024 року позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо невидання наказів про включення ОСОБА_1 до списків особового складу на виконання наказу Голови Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту від 29.11.2023 № 160 та виключення його зі списків особового складу у зв`язку зі звільненням у відставку за станом здоров`я.

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 винести накази, якими включити ОСОБА_1 до списків особового складу на виконання наказу Голови Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту від 29.11.2023 №160 та виключити зі списків особового складу у зв`язку зі звільненням у відставку за станом здоров`я.

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за період перебування на посаді юрисконсульта після поновлення на посаді та до звільнення у відставку за станом здоров`я, але не менше ніж за 1 (один) день.

Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 1307536,98 грн.

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільненні в розмірі 1307536,98 грн.

Допущено до негайного виконання рішення суду в частині включення ОСОБА_1 до списків особового складу та виключення з нього.

В задоволенні іншої частини адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалити постанову, якою відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Обґрунтування апеляційної скарги відповідача.

Відповідач зазначив, що оскільки наказом ГА ДССТ (по особовому складу) від 25.10.2023 №144 позивач звільнений з військової служби, а наказом командира ВЧ НОМЕР_2 від 17.11.2023 №321 з 17.11.2023 виключений зі списків ВЧ, а грошове забезпечення перераховано з окладу за посадою юрисконсульта юридичної служби та виплачена різниця між грошовим забезпеченням за весь час виконання військового обов`язку на посаді командира взводу охорони, то правові підстави для видання наказів про включення позивача до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та виключення його зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 у зв`язку зі звільненням у відставку за станом здоров`я, зобов`язання нарахувати та виплатити грошове забезпечення за період перебування на посаді юрисконсульта після поновлення на посаді та до звільнення у відставку за станом здоров`я, але не менше ніж за 1 (один) день відсутні.

Вважає, що позивач проходив військову службу з 01.03.2022 по 17.11.2023, що склало 1 рік 8 місяців 16 днів, та місячне грошове забезпечення позивача як юрисконсульта юридичної служби складає 27423,00 грн.

Таким чином вказує, що розмір одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби становить 13711,50 грн. (27423 грн. * 50% * 1 рік), що і нараховано та виплачено позивачу відповідно до наказу командира ВЧ НОМЕР_2 віл 26.03.2024 №86 про внесення змін до наказу від 17.11.2023 №321.

Відповідно до частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи режим роботи суддів та працівників апарату Першого апеляційного адміністративного суду з часу введення на території України правового режиму воєнного стану, з метою збереження життя та здоров`я, а також забезпечення безпеки суддів та працівників апарату суду, дана постанова прийнята колегією суддів за умови наявної можливості доступу колегії суддів до матеріалів адміністративної справи.

Відповідно до п.3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.

Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційні скарги в межах викладених доводів, встановив наступне.

Встановлені обставини справи.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_4 , з 01.03.2022 по 15.06.2022 проходив військову службу за мобілізацією у військовій частині НОМЕР_2 на посаді санітарного інструктора у званні солдат, а з 01.06.2022 у званні - молодший сержант.

Наказом Голови Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту від 09.06.2022 № 50 ОСОБА_1 призначений на посаду юрисконсульта юридичної служби військової частини НОМЕР_1 та присвоєно звання «молодший лейтенант юстиції» та укладено контракт про проходження військової служби до оголошення демобілізації, з 04.07.2023 присвоєно звання «лейтенант юстиції».

Наказом Голови Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту від 12.07.2023 № 97 ОСОБА_1 звільнений з посади юрисконсульта військової частини НОМЕР_1 та призначений на посаду командиру взводу охорони роти охорони батальйону охорони військової частини НОМЕР_2 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 05.08.2023 ОСОБА_1 виключений зі списків особового складу на підставі наказу Голови Адміністрації Держспецтрансслужби від 12.07.2023 № 97.

З 08.08.2023 по 17.11.2023 ОСОБА_1 проходив службу на посаді командира 1 взводу охорони 2 роти охорони НОМЕР_5 батальйону охорони військової частини НОМЕР_2 .

Наказом Голови Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту від 25.10.2023 № 144 ОСОБА_1 звільнений з військової служби за станом здоров`я (у відставку) з виключенням з військового обліку.

Наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 17.11.2023 № 321 ОСОБА_1 виключений зі списків особового складу.

На виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду у справі № 160/20950/23 наказом Голови Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту від 29.11.2023 № 160 ОСОБА_1 поновлений на посаді юрисконсульта військової частини НОМЕР_1 та звільнений у відставку з військової служби.

29.11.2023 ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 виключений з військового обліку.

26.07.2024 ОСОБА_1 звернувся до військової частини НОМЕР_1 про надання витягів про включення до особового складу після поновлення на посаді та виключення з нього після звільнення у відставку і надання мені інформації про виплату нарахованого та належного грошового забезпечення і одноразової грошової допомоги при звільненні.

Листом військової частини НОМЕР_1 від 05.08.2024 № 3997 ОСОБА_1 повідомлений про відсутність наказів про включення до особового складу після поновлення на посаді та виключення з нього після звільнення у відставку і невиплату належної мені одноразової грошової допомоги.

Позивач вважає протиправною бездіяльність відповідача щодо не видання наказів, якими включити ОСОБА_1 до списків особового складу на виконання наказу Голови Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту від 29.11.2023 №160 та виключити зі списків особового складу у зв`язку зі звільненням у відставку за станом здоров`я; не нарахування та виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення за період перебування на посаді юрисконсульта після поновлення на посаді та до звільнення у відставку за станом здоров`я, але не менше ніж за 1 (один) день; не нарахування та невиплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 1 307 536,98 гривень 98 копійок; а тому звернувся до суду з цим позовом.

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позов, виходив з того, що відповідач після отримання наказу Голови Адміністрації Держспецтрансслужби від 29.11.2023 № 160 повинен був не пізніше ніж через місяць після його отримання включити позивача до списків особового складу і виключити з нього після здавання посади.

Таким чином, оскільки вищезазначеним наказом позивача поновлено на посаді юрисконсульта військової частини НОМЕР_1 , то на виконання наказу вищого командування командир військової частини НОМЕР_1 повинен був видати відповідні накази про включення до особового складу та виключення з нього із зазначенням виплати усіх видів грошового забезпечення (включно з виплатами при звільненні з військової служби) за період перебування на цій посаді після поновлення на ній та звільнення з неї, але не менше ніж за 1 (один) день.

Також суд першої інстанції вважав, що при звільненні у відставку з посади юрисконсульта військової частини НОМЕР_1 відповідач повинен виплатити одноразову грошову допомогу як контрактнику в розмірі: 1328890,32 (сума одноразової грошової допомоги, яка підлягала виплаті) 21353,34 грн. (сума одноразової грошової допомоги, що виплачена) = 1307536,98 грн.

Оцінка суду.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Частиною 4 статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено, що порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Законом України «Про Державну спеціальну службу транспорту» передбачено, що правовими засадами діяльності Державної спеціальної служби транспорту є Конституція України, цей та інші закони України, міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, акти Президента України та Кабінету Міністрів України, накази та директиви Міністра оборони України, спільні накази Міністерства оборони України та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту, дорожнього господарства, туризму та інфраструктури, а також накази та директиви начальника Генерального штабу - Головнокомандувача Збройних Сил України, що регулюють відносини щодо планування застосування сил оборони та організації підготовки військ.

Проходження військової служби регулюється спеціальним законодавством, зокрема, Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008.

Пунктом 12 Положення № 1153 визначено, що встановлення, зміна або припинення правових відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом та за призовом осіб офіцерського складу (зокрема, присвоєння та позбавлення військового звання, пониження та поновлення у військовому званні, призначення на посади та звільнення з посад, переміщення по службі, звільнення з військової служби, залишення на військовій службі понад граничний вік перебування на військовій службі, направлення за кордон, укладення та припинення (розірвання) контракту, продовження його строку, призупинення контракту та військової служби тощо) оформлюється письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких встановлюються Міністерством оборони України. Право видавати накази по особовому складу надається командирам, командувачам, начальникам, керівникам (далі - командири (начальники) органів військового управління, з`єднань, військових частин, установ, організацій, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, які утримуються на окремих штатах (далі - військові частини), за посадами яких штатом передбачено військове звання полковника (капітана 1 рангу) і вище, а також керівникам служб персоналу Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України.

Пунктом 82 Положення № 1153/2008 передбачено, що призначення на рівнозначну посаду відбувається у разі відсутності можливості поновлення на попередній посаді у зв`язку з незаконним звільненням або переміщенням по службі - за рішенням відповідного командира (начальника), прийнятим у порядку, визначеному Міністерством оборони України.

Як встановлено судом, наказом Голови Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту від 29.11.2023 № 160 внесені зміни до наказів Голови Адміністрації Держспецтрансслужби від 12.07.2023 № 97 та від 25.10.2023 № 144, а саме позивача поновлено на посаді юрисконсульта військової частини НОМЕР_1 та звільнено з неї у відставку.

Пунктом 109 Положення № 1153/2008 передбачено, що виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини має відбутися після здавання посади, але не пізніше ніж через місяць від дня одержання військовою частиною зазначеного витягу з наказу або іншого письмового повідомлення про переміщення по службі військовослужбовця.

Пунктом 13 Розділу ІІ Інструкції з організації обліку особового складу в системі Міністерства оборони України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 15.09.2022 № 280 (далі Інструкція № 280), визначено, що зарахування особового складу до списків військової частини і виключення із списків (у тому числі продовження дії контрактів із військовослужбовцями, які звільняються, у випадках, визначених законодавством, продовження військової служби та дії контракту військовослужбовцям понад встановлені строки, затвердження військовослужбовців на посади за мобілізаційним планом, присвоєння та позбавлення військового звання у визначених Положенням №1153/2008, випадках, пониження та поновлення у військовому званні, призначення на посади та звільнення з посад, призупинення військової служби або звільнення з військової служби осіб, які проходять строкову військову службу, продовження військової служби та дії контракту, зарахування до вислуги років для виплати надбавки за вислугу років і призначення пенсії, періодів проходження військової служби, у тому числі які зараховуються на пільгових умовах, а також до строку вислуги років для присвоєння чергового військового звання військовослужбовцям, військову службу яким було призупинено та стосовно яких судом винесено виправдувальний вирок, що набрав законної сили, або стосовно яких закрито кримінальне провадження), а також внесення в облікові документи змін, які відбулися в персональних даних особового складу, за виключенням освіти, змін у сімейному стані (шлюб, народження дітей), здійснюються тільки на підставі наказів по стройовій частині.

З аналізу наведених норм вбачається, що відповідач після отримання наказу Голови Адміністрації Держспецтрансслужби від 29.11.2023 № 160 повинен був не пізніше ніж через місяць після його отримання включити позивача до списків особового складу і виключити з нього після здавання посади.

Таким чином, суд вказує, що оскільки вищезазначеним наказом позивача поновлено на посаді юрисконсульта військової частини НОМЕР_1 , то на виконання наказу вищого командування командир військової частини НОМЕР_1 повинен був видати відповідні накази про включення до особового складу та виключення з нього із зазначенням виплати усіх видів грошового забезпечення (включно з виплатами при звільненні з військової служби) за період перебування на цій посаді після поновлення на ній та звільнення з неї, але не менше ніж за 1 (один) день.

Враховуючи наведене, суд погоджує висновок суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог в частині визнання протиправною бездіяльності щодо невидання наказів про включення позивача до списків особового складу на виконання наказу Голови Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту від 29.11.2023 № 160 та виключення його зі списків особового складу у зв`язку зі звільненням у відставку за станом здоров`я.

Доводи апеляційної скарги в цій частині позовних вимог є неприйнятними та повністю спростовуються висновками суду першої інстанції.

Щодо позовних вимог про ненарахування та невиплату одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби, суд враховує наступне.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців» соціальний захист військовослужбовців - це діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Згідно частини першої статті 1-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців» військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Частиною першою статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців» передбачено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.

Відповідно до частини другої статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців» до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Відповідно до частини третьої статі 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців» грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Частиною четвертою статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців» передбачено, що грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування ЗСУ, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України. Порядок і розміри грошового забезпечення військовослужбовців, відряджених до державних органів, підприємств, установ, організацій, а також державних та комунальних навчальних закладів для виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки із залишенням на військовій службі, визначаються Кабінетом Міністрів України.

Абзацом 2 п. 1 ч. 2 ст. 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців», де зазначено, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, при звільненні виплачується одноразова грошова допомога в таких розмірах: 1) 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби - які звільняються з військової служби: за станом здоров`я.

Таким чином, суд вважає, що позивачу, як військовослужбовцю, з яким укладений контракт про проходження військової служби, при звільненні з військової служби за станом здоров`я, повинна виплачуватись одноразова грошова допомога у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Однак, суд зазначає, що відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Під заробітною платою, яка належить працівникові, або, за визначенням, використаним у частині другої статті 233 КЗпП України, належною працівнику заробітною платою необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем, незалежно від того, чи було здійснене нарахування таких виплат.

До «усіх виплат» (заробітна плата, компенсація за невикористані відпустки, інші виплати) також належить і виплата вихідної допомоги (що є предметом позовних вимог).

Чинним національним законодавством закріплено правові гарантії щодо дотримання трудових прав працівника при його звільненні. Під гарантіями трудових прав працівників розуміють систему установлених законодавством заходів щодо врегулювання питань, що пов`язані з порушенням трудового законодавства й вирішення трудових спорів робітників і службовців, направлених на захист їхніх трудових прав. Однією з таких гарантій є виплата працівнику, який звільняється, вихідної допомоги.

Водночас вихідна допомога - це державна гарантія, яка полягає в грошовій виплаті працівнику у випадках, передбачених законом, роботодавцем в колективному договорі або сторонами. Під вихідною допомогою, зазвичай, розуміють грошові суми, які виплачуються працівникові у передбачених законодавством випадках у разі припинення трудового договору з незалежних від працівника обставин.

Вихідна допомога не ототожнюється із заробітною платою, що виплачуються працівникові при звільненні, оскільки її розмір не пов`язаний з кількістю і якістю праці, а лише з фактом звільнення працівника з визначених законом підстав.

Основним завданням вихідної допомоги є матеріальне забезпечення звільненого працівника в період пошуку ним нової роботи.

Отже, Судова палата зазначає, що ключовою метою вихідної допомоги (як окремої грошової виплати, що не відноситься до заробітної плати) є компенсування звільненому працівнику відсутності доходу. При цьому, підставою для такої виплати є те, що працівник втратив роботу не з власної волі.

Додатково суд зауважує, що завданням адміністративного судочинства, у силу приписів частини першої статті 2 КАС України, є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

При цьому, суть ефективного захисту - це відновлення порушеного права законним способом, який має бути адекватним, справедливим та не порушувати прав третіх осіб чи загальних засад права.

Як уже було зазначено, на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду у справі № 160/20950/23 наказом Голови Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту від 29.11.2023 № 160 ОСОБА_1 поновлений на посаді юрисконсульта військової частини НОМЕР_1 та звільнений у відставку з військової служби.

Однак, суд звертає увагу, що Наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 17.11.2023 № 321 ОСОБА_1 виключений зі списків особового складу та йому вже виплачена одноразова грошова допомога у разі звільнення з військової служби відповідно до Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.09.2014 року №460, в сумі 21 353, 34 грн.

Таким чином, суд констатує, що у позивача відсутнє право на отримання вихідної допомоги у зв`язку з його поновленням на роботі на підставі відповідного судового рішення, оскільки така виплата є разовим платежем. В іншому випадку, відповідач буде зобов`язаний фактично виплатити подвійну суму вихідної допомоги, що не відповідає принципу справедливості. Суд наголошує, що вихідна допомога є разовим платежем та виплачується працівникові при остаточному звільненні, що підтверджується Наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 17.11.2023 № 321.

Таким чином, позовні вимоги

З огляду на вищевикладене, суд частково погоджується з доводами апеляційної скарги, що судом першої інстанції в своєму рішенні помилково задовольнив позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 1307536,98 грн та зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу при звільненні в розмірі 1307536,98 грн.

Тому, з урахуванням вищевикладеного, суд зазначає, що в цій частині рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, з відмовою в задоволенні позовних вимог в цій частині.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Відповідно до частини першої статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового судового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального або порушення норм процесуального права.

Відтак, рішення суду першої інстанції підлягає частковому скасуванню, з прийняттям постанови про відмову в задоволенні позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 1307536,98 грн та зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу при звільненні в розмірі 1307536,98 грн.

Керуючись статтями 250, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 26 листопада 2024 року у справі №200/6549/24 - задовольнити частково.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 26 листопада 2024 року у справі №200/6549/24 - скасувати в частині визнання протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 1307536,98 грн.; зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільненні в розмірі 1307536,98 грн.;

та в цій частині прийняти нову постанову:

В задоволенні позовних вимог про визнання протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 1307536,98 грн.; зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільненні в розмірі 1307536,98 грн. відмовити.

В іншій частині рішення Донецького окружного адміністративного суду від 26 листопада 2024 року у справі №200/6549/24 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 19 лютого 2026 року.

Судді А.В. Гайдар

А.А. Блохін

І.Д. Компанієць