Справа № 640/21042/20
Суддя: Панченко Н.Д.
Дата ухвалення: 2026-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2026 року м. Київ справа №640/21042/20

Київський окружний адміністративний суд у складі судді Панченко Н.Д., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження у м. Києві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 з позовом до Головного управління пенсійного фонду України в місті Києві, у якому просить судвизнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві провести обчислення пенсії за віком на пільгових умовах з урахуванням 0,5 % передбачених ч. 1 ст. 29 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» ОСОБА_1 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач має необхідний загальний та пільговий стаж за Списком № 2, що відповідно до пункту «б» частини першої статті 13 Закон України «Про пенсійне забезпечення» надає йому право на пенсію за віком на пільгових умовах. Звернувшись за призначенням пенсії після досягнення 60 років, позивач також має право на підвищення її розміру згідно з частиною першою статті 29 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Відмова відповідача у призначенні та належному обчисленні пенсії є протиправною та порушує право позивача на соціальний захист.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 09.09.2020 відкрито провадження у справі.

На виконання положень п. 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України №2825-ІХ, Окружним адміністративним судом міста Києва скеровано за належністю матеріали справи №640/21042/20 до Київського окружного адміністративного суду.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 14 червня 2023 року адміністративна справа № 640/21042/20 прийнята до провадження суддею Панченко Н.Д.

Відповідач проти позову заперечував та просив суд відмовити в задоволенні позову. Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві повідомляє, що пенсія гр. ОСОБА_2 призначена з 12.02.2020 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Відповідно до ст. 26 Закону право на пенсію за віком на загальних умовах виникає з 60 років. Стаття 29 Закону передбачає підвищення пенсії лише для осіб, які відстрочили її отримання після досягнення пенсійного віку, визначеного ст. 26. Пільговий пенсійний вік законом не передбачено, а для обчислення пенсії враховується заробітна плата лише за період страхового стажу з 1 липня 2000 року. Отже, підстав для призначення пенсії на пільгових умовах та застосування ст. 29 Закону немає.

Відповідно до частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Учасники справи з клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні до суду не звертались.

З урахуванням викладеного, розгляд справи судом здійснено у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

Громадянин ОСОБА_2 перебуває на обліку в Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві.

Позивач звернувся до суду з позовом до Пенсійного фонду України, оскаржуючи відмову в перерахунку пенсії, яку йому призначено за віком на пільгових умовах, та вимагаючи підвищення пенсії згідно з частиною першою статті 29 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон).

Позивач вважає, що, маючи необхідний загальний та пільговий стаж за Списком № 2, він має право на пенсію за віком на пільгових умовах після досягнення 60 років, а також має право на підвищення її розміру згідно з нормами статті 29 цього Закону, оскільки, на його думку, звернення за пенсією після досягнення 60 років дає йому право на підвищення пенсії за кожен місяць відстрочення її отримання.

У свою чергу, відповідач на підставі листа від 07.08.2020 відмовив у перерахунку пенсії, зазначивши, що підвищення пенсії, передбачене частиною першою статті 29 Закону, стосується лише осіб, які вирішили відстрочити отримання пенсії після досягнення пенсійного віку, визначеного статтею 26 цього Закону, тобто після 60 років. Водночас пільговий пенсійний вік, що застосовується для осіб, які працювали в умовах, передбачених Списком № 2, не є таким, що дає підстави для застосування норм статті 29, оскільки пільговий пенсійний вік не передбачає відстрочення пенсії.

Згідно з частиною першою статті 9 Закону № 1058-IV, пенсія за віком призначається на загальних умовах за досягнення особою 60 років при наявності необхідного страхового стажу. Водночас стаття 29 цього ж Закону передбачає підвищення пенсії за відстрочення її призначення після досягнення пенсійного віку 60 років, а не пільгового віку, визначеного для осіб, які працювали в особливо шкідливих умовах.

Оскільки позивач звернувся за пенсією після досягнення 60 років і не відкладав її призначення після цього віку, підстави для застосування положень статті 29 Закону до його ситуації відсутні.

Суд також враховує, що відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», пільгові умови для призначення пенсії за віком стосуються лише осіб, які працювали на робочих місцях, передбачених Списком № 1 та Списком № 2, і які набувають права на пенсію за віком на пільгових умовах.

Проте пільговий пенсійний вік не передбачає автоматичне право на підвищення пенсії відповідно до статті 29 Закону, оскільки остання стосується лише тих осіб, які вирішили відстрочити отримання пенсії після досягнення пенсійного віку 60 років.

З огляду на наведену правову позицію, суд доходить висновку, що позивач не має правових підстав для вимоги підвищення пенсії згідно з частиною першою статті 29 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки, відповідно до вимог зазначеної норми, підвищення пенсії застосовується лише у випадку відстрочення її призначення після досягнення пенсійного віку, визначеного статтею 26 цього Закону.

Позивач же, звернувшись за призначенням пенсії за віком після досягнення 60 років, не здійснив відстрочення її отримання, що є обов`язковою умовою для застосування положень статті 29 цього Закону.

Відтак, за умовами чинного законодавства, підстав для перерахунку пенсії з підвищенням її розміру не існує, оскільки дії позивача не відповідають критеріям, установленим для застосування цієї норми.

Таким чином, враховуючи всі обставини справи та відповідні норми чинного законодавства, суд приходить до висновку, що рішення відповідача про відмову у перерахунку пенсії є правомірним та обґрунтованим.

Згідно з частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, метою адміністративного судочинства є ефективний захист прав і законних інтересів фізичних осіб, а також забезпечення справедливого, неупередженого та своєчасного вирішення спорів у сфері публічно-правових відносин.

Відповідно до положень частин першої та другої статті 77 КАС України, кожна зі сторін повинна довести фактичні обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. У даному випадку обов`язок доведення правомірності своїх дій покладається на відповідача, який обґрунтував свою відмову у перерахунку пенсії на підставі вимог Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Згідно з частиною першою статті 29 цього Закону, підвищення пенсії за віком може мати місце лише для осіб, які після досягнення пенсійного віку, визначеного статтею 26 Закону, вирішили відстрочити отримання пенсії і продовжувати працювати.

Таким чином, це положення застосовується до осіб, які досягли 60 років, але з об`єктивних причин або на власний розсуд вирішили не виходити на пенсію відразу, а працювати на протязі певного часу після досягнення цього віку.

При цьому суд, оцінюючи надані в справі докази, вбачає, що позивач не скористався правом відстрочки призначення пенсії за віком. Позивач звернувся за призначенням пенсії в межах вікового періоду, передбаченого статтею 26 Закону, тобто після досягнення пенсійного віку, що у даному випадку є 60 років. Однак він не відстрочив отримання пенсії.

Оцінюючи викладене, суд враховує, що за умовами статті 29 Закону можливість підвищення пенсії виникає лише у випадку, коли особа відстрочила її призначення після досягнення пенсійного віку, і з урахуванням наявного страхового стажу на день звернення за пенсією. Оскільки зазначена умова не була виконана позивачем, то підстави для перерахунку пенсії за цим правомірним механізмом відсутні.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 242-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії, відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 19.02.2026.

Суддя Панченко Н.Д.