Справа № 520/1465/26
Суддя: Рубан В.В.
Дата ухвалення: 2026-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА

про закриття провадження у справі

20 лютого 2026 року № 520/1465/26

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Рубан В.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження заяву представника відповідача про закриття провадження у адміністративній справі за позовом Північно-східного офіса Держаудитслужби (майдан Свободи, буд.5, Держпром, 4 під., 10 пов., м. Харків, 61022, ) до Державного підприємства "Державний інститут по проектуванню підприємств коксохімічної промисловості" (вул. Сумська, буд.60, м. Харків,61002, код) про зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Північно-східний офіс Держаудитслужби, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державного підприємства "Державний інститут по проектуванню підприємств коксохімічної промисловості", в якому просить суд:

- зобов`язати Державне підприємство «Державний інститут по проектуванню підприємств коксохімічної промисловості» виконати вимогу про усунення виявлених порушень законодавства від 30.07.2025 № 202005-14/3646-2025, а саме:

- вжити заходів щодо відшкодування з компанії Paul Wurth Italia S.p.A. (Італія) на користь ДП «ГИПРОКОКС» матеріальної шкоди, заподіяної Підприємству внаслідок неотримання оплати за виконані проєктні роботи за контрактом від 15.05.2018 № 11025 на загальну суму 12 586 858,50 грн. шляхом проведення претензійно-позовної роботи чи обравши інший спосіб реалізації права на відшкодування матеріальної шкоди (збитків) з урахуванням норм статей 22, 610-625 Цивільного кодексу України, статті 193 Господарського кодексу України;

- вжити заходів щодо відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної ДП «ГИПРОКОКС» внаслідок недостатнього контролю за документальним підтвердженням витрат на відрядження працівниками ДП «ГИПРОКОКС», як на території України так і за її межами, на загальну суму 2 175 986,98 грн. шляхом повернення коштів працівниками Підприємства на рахунок Підприємства, провести коригування в бухгалтерському обліку та звітності. У випадку неможливості забезпечення відшкодування у вищезазначеному порядку розглянути питання щодо відшкодування шкоди з винної особи відповідно до норм статей 130-136 Кодексу законів про працю України;

- вжити заходів щодо відшкодування з STEEL AUTHORITY OF INDIA LIMITED (Індія) на користь ДП «ГИПРОКОКС» матеріальної шкоди, заподіяної Підприємству внаслідок неотримання оплати за виконані роботи за контрактом від 14.08.2012 №P/4/740/09401/12049073 на загальну суму 1 815 155,44 грн. шляхом проведення претензійно-позовної роботи чи обравши інший спосіб реалізації права на відшкодування матеріальної шкоди (збитків) з урахуванням норм статей 22, 610-625 Цивільного кодексу України, статті 193 Господарського кодексу України;

- вжити заходів щодо відшкодування з ТОВ «ВАРТА ВІП ОХОРОНА» на користь ДП «ГИПРОКОКС» матеріальної шкоди, заподіяної Підприємству внаслідок неналежне виконання умов договору №23-0805/ВВО від 22.05.2023 щодо зберігання майна підприємства на загальну суму 31 500,00 грн. шляхом проведення претензійно-позовної роботи чи обравши інший спосіб реалізації права на відшкодування матеріальної шкоди (збитків) з 4 урахуванням норм статей 22, 610-625 Цивільного кодексу України, статті 193 Господарського кодексу України.

Ухвалою суду від 28.01.2026 року прийнято позовну заяву до розгляду.

Від представника відповідача надійшла заява про закриття у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України.

В обґрунтування клопотання відповідачем зазначено, що Ухвалою Господарського суду Харківської області від 25.04.2025 у справі №922/1230/25 відкрито провадження у справі про банкрутство Державного підприємства «Державний інститут по проектуванню підприємств коксохімічної промисловості» (, вул. Сумська, 60, м. Харків, 61002).

Зазначеною ухвалою введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, введено процедуру розпорядження майном, призначено розпорядником майна боржника арбітражного керуючого Венську О.О.

Офіційне оголошення (відомості) про відкриття провадження у справі про банкрутство ДП «ГИПРОКОКС» опубліковано на сайті Верховного суду від 25.04.2025 №75910.

З дня відкриття провадження у справі про банкрутство застосовуються особливі правила пред`явлення грошових вимог до боржника.

Суд надаючи оцінку зазначеному клопотанню відповідача та наявні в матеріалах справи докази, зазначає наступне.

Частиною 2 статті 124 Конституції України передбачено, що юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до статей 6, 13 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, кожен має право на справедливий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення, а також кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинено особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Аналіз зазначеної норми міжнародного права свідчить, що обов`язково суд повинен бути встановлений законом, тобто кожен має право на розгляд справи компетентним судом, компетентність якого встановлюється тільки законом.

Європейський суд з прав людини у справі Zand v. Austria від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…)". З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Так пунктами 1, 2 частини 1 статті 4 КАС України визначено, що адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: за зверненням суб`єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб`єкту законом.

Згідно з частиною 6 статті 12 Господарського процесуального кодексу України, господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

21.10.2019 введено в дію Кодекс України з процедур банкрутства, відповідно до п.2 Прикінцевих та перехідних положень якого Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" втратив чинність.

Згідно з п.4 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства, з дня введення в дію цього Кодексу подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього Кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство, крім справ про банкрутство, які на день введення в дію цього Кодексу перебувають на стадії санації, провадження в яких продовжується відповідно до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Згідно з статтею 7 Кодексу України з процедур банкрутства спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.

Склад учасників розгляду спору визначається відповідно до Господарського процесуального кодексу України.

Господарський суд розглядає спори, стороною в яких є боржник, за правилами, визначеними Господарським процесуальним кодексом України. За результатами розгляду спору суд ухвалює рішення.

Матеріали справи, в якій стороною є боржник, щодо майнових спорів з вимогами до боржника та його майна, провадження в якій відкрито до відкриття провадження у справі про банкрутство, надсилаються до господарського суду, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство, який розглядає спір по суті в межах цієї справи.

В силу пункту 8 частини 1 статті 20 Господарського процесуального кодексу України, господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України.

Як свідчать матеріали справи, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом, в якому відповідачем у справі №520/1465/26 є ДП "Державний інститут по проектуванню підприємств коксохімічної промисловості", який, в свою чергу, є боржником у справі №922/1230/25 про банкрутство (суб`єктивний склад правовідносин); предметом спору у справі №520/1465/26 є зобов`язання ДП "Державний інститут по проектуванню підприємств коксохімічної промисловості" вчинити дії щодо відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної ДП "Державний інститут по проектуванню підприємств коксохімічної промисловості" внаслідок неотримання оплати за укладеними господарськими договорами, притягнення до матеріальної відповідальності тощо, що за своєю суттю є поверненням майна боржника або відшкодуванням його вартості (предмет спору та характер спірних правовідносин); предмет спору у справі №520/1465/26 впливає на майнові активи боржника, адже за результатами розгляду позову може бути змінений розмін активів боржника, що вплине на обсяг ліквідаційної маси.

Таким чином, існування позовних проваджень стосовно боржника поза межами справи про банкрутство здатне унеможливлювати цілісний розгляд справи про банкрутство та врегулювання боргових відносин із сукупністю кредиторів. Адже будь-яке провадження щодо боржника може призводити до прийняття рішень, які суперечитимуть конкурсному процесу та утворюватимуть дисбаланс у відносинах боржника із кредиторами.

Отже, системний аналіз викладених правових норм дає підстави стверджувати, що з моменту порушення стосовно боржника справи про банкрутство він перебуває в особливому правовому режимі, який змінює весь комплекс його юридичних правовідносин, і спеціальні норми Кодексу України з процедур банкрутства мають пріоритетне значення у застосуванні при розгляді справ про банкрутство щодо інших законодавчих актів України.

Велика Палата Верховного Суду, визначаючи юрисдикційність спорів з майновими вимогами боржника та до боржника, щодо якого здійснюється процедура банкрутства, уже неодноразово зазначала про необхідність розгляду спорів між боржником та іншими суб`єктами (як органами, наділеними владними повноваженнями, так і суб`єктами приватно - правових відносин) щодо майна боржника в межах процедури банкрутства.

Такі висновки викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 15.12.2020 у справі №904/1693/19, від 15.01.2020 у справі №607/6254/15-ц, від 18.02.2020 у справі №918/335/17, від 15.05.2019 у справі №289/2217/17, від 12.06.2019 у справі №289/233/18, від 19.06.2019 у справі №289/718/18, від 19.06.2019 у справі №289/718/18, від 19.06.2019 у справі №289/2210/17, а також у постанові Верховного Суду від 12.01.2021 у справі №334/5073/19, від 30 січня 2023 року у справі № 815/6486/17

Особливістю провадження у справі про банкрутство є те, що врегулювання правовідносин неплатоспроможності боржника вимагає поєднання в одній процедурі як цивільних, так і адміністративних правовідносин щодо його майна (майнових прав) з метою якнайповнішого задоволення у ній вимог кредиторів - приватних осіб та контролюючих органів з грошовими вимогами до боржника у черговості, визначеній КУзПБ.

Зокрема, з моменту відкриття провадження у справі про банкрутство наступає строк виконання всіх зобов`язань боржника, що має наслідком обов`язок усіх конкурсних (забезпечених) кредиторів пред`явити вимоги до боржника, а їх задоволення може здійснюватися лише у порядку, передбаченому КУзПБ, та в межах провадження у справі; пред`явлення поточними кредиторами вимог до боржника та їх задоволення можуть здійснюватися лише у порядку, передбаченому цим Кодексом; провадження у справі про банкрутство юридичної особи не підлягає зупиненню (частини чотирнадцята, сімнадцята статті 39 КУзПБ); активи боржника, що перебувають у податковій заставі, можуть бути звільнені господарським судом з податкової застави, про що виноситься ухвала у судовому засіданні за участю контролюючого органу, уповноваженого відповідно до ПК України здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у межах своїх повноважень (частина десята статті 41 КУзПБ).

Отже, при врегулюванні відносин неплатоспроможності законодавець відійшов від принципу їх розподілу за ознаками наявності у сторони (кредитора боржника) владних повноважень чи свободи волевиявлення, що характерно для цивільних правовідносин, об`єднавши їх в єдине провадження у справі про банкрутство з огляду на необхідність формування єдиного реєстру грошових вимог кредиторів та задоволення їх згідно з визначеною законом черговістю та пропорційністю. Зазначене дозволяє ефективно захистити право особи (кредитора, боржника) в межах одного судового провадження, уникаючи розподілу його на способи захисту, характерні для окремих юрисдикцій (адміністративної чи цивільної).

Застосувавши принцип концентрації у справі про банкрутство ряду майнових та немайнових спорів, КУзПБ розширив підсудність господарському суду спорів, які виникають у відносинах неплатоспроможності боржника та які раніше розглядалися судами інших юрисдикцій.

Отже, статтею 7 КУзПБ як процесуальним законом змінено юрисдикцію розгляду ряду спорів фізичних осіб - боржників щодо їх майна, які раніше розглядалися у цивільних судах, а також віднесено до господарської юрисдикції ряд інших спорів юридичних осіб, які стосуються майна боржника (юридичної чи фізичної особи).

Таким чином, враховуючи суть спірних правовідносин, суд вважає, що оскільки на момент звернення контролюючого органу з даним позовом, господарським судом стосовно відповідача порушено справу про банкрутство, то в силу приписів зазначених вище норм цей позов, має бути розглянутий цим же господарським судом.

З огляду на зазначене, суд доходить до висновку, що заявлені у даній справі позовні вимоги підсудні Господарському суду Харківської області та не підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до положень п.1 ч. 1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Також суд враховує висновок Верховного Суду у постанові від 28.04.2022 №300/2043/19 щодо застосування п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України у справі у подібних правовідносинах.

За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі.

Згідно ч. 2 ст. 238 КАС України, про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу. Ухвала суду про закриття провадження у справі може бути оскаржена.

Керуючись положеннями ст. ст. 238, 241-243, 248, 256, 294, 295, 297 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Клопотання представника відповідача - задовольнити.

Закрити провадження у справі за позовом Північно-східного офіса Держаудитслужби (майдан Свободи, буд.5, Держпром, 4 під., 10 пов., м. Харків, 61022, ) до Державного підприємства "Державний інститут по проектуванню підприємств коксохімічної промисловості" (вул. Сумська, буд.60, м. Харків,61002, код) про зобов`язання вчинити певні дії.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Суддя Рубан В.В.