Справа № 320/39069/24
Суддя: Кушнова А.О.
Дата ухвалення: 2026-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про забезпечення позову

20 лютого 2026 року справа № 320/39069/24

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кушнової А.О., розглянувши у порядку письмового провадження заяву представника позивача про забезпечення позову в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправними дій, скасування постанови,

в с т а н о в и в:

У січні 2024 року до Київського окружного адміністративного суду через підсистему «Електронний суд» звернулась ОСОБА_1 з позовом до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), в якому позивач просить суд:

- визнати неправомірними дії головного державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції (м. Київ) Савчука Костянтина Петровича щодо винесення постанови про стягнення виконавчого збору у розмірі 6 669,04 дол. США. від 14.12.2023 в межах виконавчого провадження № 56756434;

- визнати протиправною та скасувати постанову Головного територіального управління юстиції (м. Київ) Савчука Костянтина Петровича про стягнення виконавчого збору у розмірі 6 669,04 дол. США від 14.12.2023, винесену в межах виконавчого провадження №56756434.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 16.09.2024 (суддя Донець В.О.) позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу 5-денний строк з дня отримання копії ухвали суду, протягом якого позивачу необхідно було усунути недоліки позовної заяви, а саме: надати документ про сплату судового збору в розмірі 10658,40 грн.

08.10.2024 на адресу суду через підсистему «Електронний суд» від представника позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви, до якої долучено квитанцію про сплату судового збору (сформовано в системі «Електронний суд» 17.09.2024).

26.11.2024 на адресу суду через підсистему «Електронний суд» від представника позивача надійшло клопотання про долучення доказів, отриманих після подання позовної заяви (сформовано в системі «Електронний суд» 08.11.2024).

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 29.11.2024 (суддя Донець В.А.) відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд справи, з урахуванням введення в Україні воєнного стану, за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та без проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

11.12.2024 на адресу суду через підсистему "Електронний Суд" від відповідача надійшло клопотання про долучення доказів.

12.12.2024 на адресу суду через підсистему "Електронний Суд" від відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

16.12.2024 на адресу суду через підсистему "Електронний Суд" від представника позивача надійшла відповідь на відзив.

20.12.2024 на адресу суду через підсистему "Електронний Суд" від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив.

04.03.2025 відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями у зв`язку із звільненням судді ОСОБА_2 з посади справу передано на розгляд судді Київського окружного адміністративного суду Кушновій А.О.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 17.09.2025 прийнято адміністративну справу №320/39069/24 до провадження судді Київського окружного адміністративного суду Кушнової А.О. Позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу п`ятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху, протягом якого позивачу необхідно було надати позовну заяву у паперовій формі із належним чином засвідченими доказами у паперовій формі; надати уточнену позовну заяву, в якій уточнити прохальну частину позову; надати належні докази направлення учасникам справи копії уточненої позовної заяви та копій доданих до неї документів; надати обґрунтовану заяву про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду та докази поважності причин його пропуску.

Ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 17.09.2025 отримано позивачем засобами електронного зв`язку в електронний кабінет 19.09.2025.

08.10.2025 канцелярією суду зареєстровано докази усунення недоліків позову, направлені позивачем на адресу суду засобами поштового зв`язку 24.09.2025, а саме: позовна заява від 23.09.2025 із належним чином засвідченими доказами у паперовій формі та доказами направлення учасникам справи її копії та копій доданих до неї документів.

Так, у позовній заяві від 23.09.2025 ОСОБА_1 звертається до суду із позовом до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), третя особа ПАТ АБ "Укргазбанк" та просить суд:

- поновити строк звернення до суду у зв`язку із поважними причинами його пропуску;

- визнати неправомірними дії головного державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції (м. Київ) Савчука Костянтина Петровича щодо винесення постанови про стягнення виконавчого збору у розмірі 6 669,04 дол. США. від 14.12.2023 в межах виконавчого провадження № 56756434;

- визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Головного територіального управління юстиції (м. Київ) Савчука Костянтина Петровича щодо винесення постанови про стягнення виконавчого збору у розмірі 6 669,04 дол. США від 14.12.2023, в межах виконавчого провадження №56756434;

- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції (м. Київ) на користь ОСОБА_1 понесні судові витрати у розмірі 13 080,80 грн.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 14.01.2026 поновлено ОСОБА_1 строк звернення до суду із позовом до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправними дій, скасування постанови. Продовжено розгляд адміністративної справи №320/39069/24 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 14.01.2026 зобов`язано Шевченківський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) у 5-ти денний строк з дня отримання ухвали суду надати докази, подані через підсистему "Електронний суд" 11.12.2025, а саме матеріали виконавчого провадження ВП 56756434 та ВП 73600793, у паперовому вигляді.

03.02.2026 канцелярією суду зареєстровано докази від відповідача, подані на виконання вимог ухвали суду від 14.01.2026, а саме матеріали виконавчого провадження ВП 56756434 та ВП 73600793, у паперовому вигляді.

Під час дослідження матеріалів справи судом з`ясовано, що до позовної заяви, поданої через підсистему Електронний суд представником позивача було подано заяву про забезпечення позову від 17.01.2024, яка не була зареєстрована та розглянута судом.

Вказану заяву зареєстровано в КП "Діловодство спеціалізованого суду" 09.02.2026 та було передано судді Кушновій А.О. для розгляду 20.02.2026, після виходу судді з щорічної відпустки, що підтверджується відповідним актом відділу канцелярії суду.

Так, у заяві про забезпечення позову від 17.01.2024 заявник просить суд зупинити стягнення на підставі постанови Головного територіального управління юстиції (м. Київ) Савчука Костянтина Петровича про стягнення виконавчого збору у розмірі 6669,04 дол. США від 14.12.2023, винесеної в межах виконавчого провадження №56756434.

Обґрунтовуючи вказану заяву, представник позивача зазначив, що на примусовому виконанні в Шевченківському районному відділі державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції (м. Київ) перебувало виконавче провадження № 56756434 за виконавчим листом 2-7348/10, виданим 12.08.2010 Шевченківським районним судом міста Києва щодо стягнення з ОСОБА_1 боргу у сумі 424 425,64 грн. 18.01.2023 боржником, ОСОБА_1 було виконано рішення суду та сплачено на користь держави виконавчий збір у розмірі 42 742,56 грн (10% від суми боргу). 19.01.2023 постановою державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції (м. Київ) Гаврилюк Ілоною Олександрівною було закінчено виконавче провадження № 56756434 за виконавчим листом 2-7348/10, виданим 12.08.2010 у зв?язку із виконанням рішення суду.

26.01.2023 постановою державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції (м. Київ) Гаврилюк Ілоною Олександрівною було винесено постанову про зняття арешту з коштів у зв?язку із виконанням рішення суду в повному обсязі відповідно до виконавчого документа. 15.11.2023 постановою державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції (м. Київ) Гаврилюк Ілоною Олександрівною, виконавче провадження було відновлено у зв?язку із скасуванням постанови про закінчення виконавчого провадження від 19.01.2023.

05.01.2023 постановою державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції (м. Київ) Гаврилюк Ілоною Олександрівною було накладено арешт на грошові кошти Боржника.

04.12.2023 до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції (м. Київ) надійшла заява представника Стягувача про повернення виконавчого документу без виконання. На цій підставі 14.12.2023 головним державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу. При цьому, 14.12.2023 головним державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції (м. Київ) Савчуком Костянтином Петровичем було винесено постанову про стягнення виконавчого збору у розмірі 6 669,04 дол. США.

17.12.2023 всі рахунки ОСОБА_1 , на утриманні якої перебуває троє дітей, було заблоковано, в тому числі й ті, які є рахунками спеціального призначення (для виплати заробітної плати). На звернення ОСОБА_1 до головного державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції (м. Київ) Савчука Костянтина Петровича щодо його протиправних дій, останній не надав жодної вмотивованої відповіді.

Таким чином, на думку заявника, оскільки постанова головного державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві ЦМУ МЮУ Савчука Костянтина Петровича про стягнення виконавчого збору у розмірі 6 669,04 дол. США оскаржується заявником в судовому порядку, а подання позовної заяви не зупиняє її дію та не є перешкодою для її подальшого виконання, тому невжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі такого виконавчого документа може істотно ускладнити поновлення порушених прав позивача у випадку задоволення поданого ним позову (зокрема, необхідно буде докласти значних зусиль та витрат для поновлення порушеного права на розпорядження належним йому майном у разі стягнення коштів).

Відповідно до частини першої статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

З урахування вищенаведеного положення КАС України, розгляд заяви про забезпечення позову здійснюється без повідомлення сторін.

Розглядаючи заяву представника позивача про вжиття заходів забезпечення позову у даній справі, суд зазначає таке.

Відповідно до частини першої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Згідно з частиною другою статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно з частиною першою статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути забезпечено:

1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

В ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого:

- розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

- наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги;

- імовірності утруднення виконання або невиконання рішення адміністративного суду в разі невжиття таких заходів;

- запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Згідно Рекомендації №R(89)8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятої Комітетом Ради Європи 13.09.1989, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акта; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акта.

Отже, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам та інтересам позивача, або захист цих прав та інтересів стане неможливим чи для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, суд може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову шляхом заборони вчиняти певні дії.

За своєю суттю інститут забезпечення позову в адміністративному судочинстві є інститутом попереднього судового захисту. Метою його запровадження є гарантування виконання рішення суду у випадку задоволення позову за існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі.

Доведення наявності зазначених підстав або принаймні однієї з них, з точки зору процесуального закону, є необхідною передумовою для вжиття судом заходів до забезпечення позову у разі їх вжиття за заявою позивача.

При цьому заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Так, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.02.2020 у справі №381/4019/18 (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР 87640690) зазначила, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 у справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20, реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР 92270719) зазначено, що умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання.

Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 21.11.2018 у справі №826/8556/17 (номер в Єдиному державному реєстрі судових рішень 78022699).

У заяві про забезпечення позову заявник просить суд забезпечити позов шляхом зупинення стягнення на підставі постанови Головного територіального управління юстиції (м. Київ) Савчука Костянтина Петровича про стягнення виконавчого збору у розмірі 6669,04 дол. США від 14.12.2023, винесеної в межах виконавчого провадження №56756434.

Судом встановлено, що 19.01.2023 постановою державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції (м. Київ) Гаврилюк Ілоною Олександрівною було закінчено виконавче провадження № 56756434 за виконавчим листом 2-7348/10, виданим 12.08.2010 Шевченківським районним судом міста Києва щодо стягнення з ОСОБА_1 боргу у сумі 424 425,64 грн, у зв`язку з виконанням рішення суду.

26.01.2023 постановою державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції (м. Київ) Гаврилюк Ілоною Олександрівною прийнято постанову про зняття арешту з коштів у зв`язку із виконанням рішення суду в повному обсязі відповідно до виконавчого документа.

15.11.2023 постановою державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції (м. Київ) Гаврилюк Ілоною Олександрівною виконавче провадження було відновлено у зв`язку із скасуванням постанови про закінчення виконавчого провадження від 19.01.2023.

05.01.2023 постановою державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції (м. Київ) Гаврилюк Ілоною Олександрівною накладено арешт на грошові кошти боржника.

04.12.2023 до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції (м. Київ) надійшла заява представника Стягувача про повернення виконавчого документу без виконання.

14.12.2023 головним державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції (м. Київ) Савчуком Костянтином Петровичем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу.

Також 14.12.2023 головним державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції (м. Київ) Савчуком Костянтином Петровичем винесено постанову про стягнення виконавчого збору з боржника, ОСОБА_1 , у розмірі 6 669,04 дол. США, в межах виконавчого провадження №56756434.

Оскарження цієї постанови є предметом розгляду у даній справі.

15.12.2023 головним державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції (м. Київ) Савчуком Костянтином Петровичем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №73600793 з примусового виконання постанови Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції (м. Київ) №56756434 від 14.12.2023 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 6 669,04 дол. США.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VIII (далі - Закон №1404) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною першою статті 3 Закону №1404 відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди.

Частиною першою статті 26 Закону №1404 виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до частини п`ятої статті 26 Закону №1404 виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Згідно з частиною сьомою статті 26 Закону №1404 у разі якщо в заяві стягувача зазначено рахунки боржника у банках, інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг, електронні гаманці в емітентах електронних грошей, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження накладає арешт на кошти/електронні гроші боржника.

У разі якщо в заяві стягувача зазначено конкретне майно боржника, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження перевіряє в електронних державних базах даних та реєстрах наявність права власності або іншого майнового права боржника на таке майно та накладає на нього арешт. На інше майно боржника виконавець накладає арешт в порядку, визначеному статтею 56 цього Закону.

Статтею 10 Закону №1404 встановлено, що заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Частиною третьою статті 68 Закону №1404 визначено, що про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.

Пунктом 2 частини першої статті 34 Закону №1404 визначено, що державний виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій виключно в разі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа.

Враховуючи вказане, суд дійшов висновку про те, що стягнення відповідачем в рамках виконавчого провадження №73600793 в примусовому порядку виконавчого збору на підставі постанови головного державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції (м. Київ) Савчука Костянтина Петровича від 14.12.2023 №56756434, може істотно ускладнити поновлення порушених прав позивача в разі задоволення адміністративного позову у цій справі.

Аналіз обставин справи свідчить про наявність дійсного спору поміж учасниками процесу та реальність загрози виникнення суттєвої фінансової шкоди позивача, яка полягає у значних витратах позивача, у разі подальшого вчинення органом державної виконавчої служби заходів щодо примусового виконання постанови, про протиправність якої стверджує позивач та оскаржує її у даній справі.

При цьому суд враховує, що заходи забезпечення позову повинні застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв`язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову. Застосовуючи конкретний вид забезпечення позову, суд повинен виходити із дійсного виключення цим забезпечувальним заходом утруднення або неможливість виконання рішення. Забезпечення позову у вищезазначений судом спосіб відповідає критеріям розумності, обґрунтованості і адекватності, забезпечення збалансованості інтересів учасників спірних правовідносин, запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних інтересів учасників процесу та відповідають інституту забезпечення позову в адміністративному процесі.

Співмірність вжиття заходів забезпечення позову відображено у практиці Європейського Суду з прав людини у своїй судовій практиці визнає можливість застосування попереднього заходу, такого як судова заборона (справа Verlagsgruppe News Gmbh проти Австрії та Libert проти Бельгії).

У справі Мікалефф проти Мальти Суд визнав можливість застосування статті 6 до попередніх заходів та зазначив, що має бути розглянутий характер попереднього заходу, його предмет, завдання та вплив на конкретне право.

Проміжне рішення може бути еквівалентне попередній або забезпечувальним заходам і процедурам. Такий принцип застосовується і у визначені застосування статті 6 (справа Меркіка та інші пороти Мальти).

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що у даному випадку існує небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі у вигляді можливого вжиття органом ДВС заходів в рамках виконавчого провадження №56756434. У свою чергу, невжиття таких заходів забезпечення позову у разі задоволення позову призведе до необхідності докласти значних зусиль та витрат для відновлення порушених прав позивача.

Суд вважає, що обраний позивачем вид заходу забезпечення позову повністю узгоджується з приписами частини другої статті 151 КАС України, є співрозмірним із позовними вимогами, і відповідає меті інституту забезпечення адміністративного позову. При цьому вжиття таких заходів не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, оскільки спрямовано виключно на збереження існуючого становища до винесення остаточного рішення у справі.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі Пантелеєнко проти України (Заява № 11901/02) зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі Дорани проти Ірландії (Doran v. Ireland) ЄСПЛ визначив, що поняття ефективний засіб передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

При вирішенні справи Каіч та інші проти Хорватії (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

На підставі викладеного, дослідивши зміст заяви представника позивача та матеріали справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог заяви, необхідність надання позивачеві тимчасового захисту з метою збереження існуючого становища на період розгляду справи.

Враховуючи вказане, суд вважає за необхідне зупинити стягнення на підставі постанови Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції (м. Київ) про стягнення виконавчого збору від 14.12.2023 №56756434.

Таким чином, заява позивача про забезпечення позову підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 151, 154, 156, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:

1. Заяву представника позивача від 17.01.2024 про забезпечення позову задовольнити.

2. Зупинити стягнення на підставі постанови Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції (м. Київ) про стягнення виконавчого збору від 14.12.2023 ВП №56756434.

3. Стягувач (за даною ухвалою, яка є виконавчим документом): ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ).

4. Боржник (за даною ухвалою, яка є виконавчим документом): Шевченківський районний відділ державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції (м. Київ) (ідентифікаційний код 34967593, місцезнаходження: 01032, м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 110).

5. Оригінал та копію даної ухвали видати (направити) позивачу, копію ухвали видати (направити) відповідачу.

Ухвала про забезпечення позову є виконавчим документом та підлягає негайному виконанню з дня її постановлення.

Строк пред`явлення виконавчого документа до виконання до 20 лютого 2029 року.

Ухвала у справі набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або у судовому засіданні у разі неявки учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Суддя Кушнова А.О.