Справа № 440/1726/26
Суддя: В.І. Бевза
Дата ухвалення: 2026-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у забезпеченні позову

19 лютого 2026 рокум. ПолтаваСправа № 440/1726/26

Суддя Полтавського окружного адміністративного суду Бевза В.І., розглянувши заяву Приватного акціонерного товариства "Козельщинський райагропостач" про забезпечення позову у справі за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства "Козельщинський райагропостач" до Головного управління Державної податкової служби в Полтавській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач Приватне акціонерне товариство "Козельщинський райагропостач" звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Державної податкової служби в Полтавській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, а саме просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Полтавській області від 12.02.2026 №653 «Про припинення дії ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності» щодо ліцензії на право оптової торгівлі пальним за наявності місць оптової торгівлі пальним, реєстраційний номер 00065.

Одночасно із позовною заявою подало заяву про забезпечення позову, шляхом:

- зупинення дії рішення Головного управління ДПС у Полтавській області №653 від 12.02.2026 про припинення дії ліцензії на право оптової торгівлі пальним, за наявності місць оптової торгівлі пальним №00065 терміном дії з 14.06.2025 р., виданої ПрАТ «Козельщинський Райагропостач» - до набрання законної сили рішенням суду у цій справі;

- зобов`язання Головного управління ДПС у Полтавській області як публічного реєстратора Єдиного реєстру ліцензіатів та місць обігу пального внести до Реєстру відомості про зупинення дії рішення №653 від 12.02.2026 на підставі ухвали суду (відповідно до Порядку №374).

В обґрунтування заяви про забезпечення позову позивачем зазначені доводи та обставини, що рішенням Головного управління ДПС у Полтавській області від 12.02.2026 №653 «Про припинення дії ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності» припинено дію ліцензії на право оптової торгівлі пальним за наявності місць оптової торгівлі пальним, реєстраційний номер ліцензії, дія якої припинена 00065. Відомості про припинення дії ліцензії на право оптової торгівлі пальним вже внесені контролюючим органом до Єдиного реєстру ліцензіатів та місць обігу пального «Стан запису в Єдиному реєстрі ліцензіатів та місць обігу пального про ліцензію - ПРИПИНЕНО». Відповідач у рішенні зазначає, що позивачем порушений п. 14 ч. 2 ст. 46 закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального», необладнання та/або відсутність реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального в резервуарі рівнеміра-лічильника, відповідно до підпункту 230.1.2 пункту 230.1 статті 230 Податкового кодексу України. Фактична перевірка проводилась з 13.01.2026 по 22.01.2026. Свідоцтва про повірку рівнемірів-лічильників та витратомірів-лічильників отримані 21.01.2026, тобто до завершення перевірки. Резервуари фактично обладнані відповідними засобами вимірювальної техніки; зауваження контролюючого органу стосувалося виключно строку повірки, яке позивач усунув під час проведення перевірки. Отже, на дату закінчення перевірки підстави для кваліфікації акцизного складу як «необладнаного та/або без реєстрації» відсутні, що свідчить про наявність ознак очеивдної протиправності застосування до позивача найбільш суворого заходу, як припинення дії ліцензії. Приймаючи рішення про припинення ліцензії 12.02.2026, відповідач не врахував ці обставини. Позивач є суб`єктом господарювання, основним видом діяльності якого є реалізація пального, він також є системним постачальником пального для підприємств аграрного сектору Полтавської області. Припинення дії ліцензії на оптову торгівлю пальним призвело до фактичного блокування господарської діяльності позивача та унеможливлює виконання укладених договорів поставки пального, що, у свою чергу, спричинить: порушення строків проведення польових робіт сільськогосподарськими підприємствами; завдання істотної шкоди контрагентам позивача; ризик та/або безумовне розірвання договорів поставки; втрату ринку збуту та ділової репутації позивача; нарахування штрафних санкцій за невиконання договірних зобов`язань; неможливість виконання податкових зобов`язань; ризик звільнення працівників позивача, який породжує безробіття, зменшення податкових надходжень до державного та місцевих бюджетів. Навіть у разі задоволення позову через значний проміжок часу (6 - 12 місяців), відновлення ділових зв`язків, договірних відносин, обсягів реалізації та ринку збуту буде істотно ускладненим або неможливим.

Позивач вважає, що існують одночасно дві підстави для забезпечення позову - це неможливість захисту прав, свобод та інтересів позивача після набрання законної сили рішенням в адміністративній справі без вжиття заходів забезпечення позову та очевидна протиправність оспорюваного рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Відповідно до частини 1 статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Розглядаючи заяву ПрАТ «Козельщинський Райагропостач» про забезпечення позову, суд виходить з такого.

Частиною 1 статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Відповідно до частини 2 статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Отже, забезпечення позову - це надання позивачеві тимчасової правової охорони його прав та інтересів, за захистом яких він звернувся до суду, до вирішення спору судом та набрання рішенням суду законної сили.

Згідно з Рекомендаціями № R (89) 8 про тимчасовий захист в адміністративних справах, прийнятими Комітетом Міністрів Ради Європи від 13 вересня 1989 року, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акту може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами. І якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акту.

Тобто, інститут забезпечення позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення, прийнятого в адміністративній справі.

Частиною 1 статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що позов може бути забезпечено:

1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб (ч. 2 ст. 151 Кодексу адміністративного судочинства України, далі - КАС України).

Заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

При цьому, слід зауважити на тому, що під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті та не можуть вирішуватись ним під час розгляду заяви про забезпечення позову.

Як вбачається із змісту заяви про забезпечення позову, ПрАТ «Козельщинський Райагропостач» ставить питання необхідності забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення Головного управління ДПС у Полтавській області №653 від 12.02.2026 про припинення дії ліцензії на право оптової торгівлі пальним, за наявності місць оптової торгівлі пальним №00065 терміном дії з 14.06.2025 р., виданої ПрАТ «Козельщинський Райагропостач» - до набрання законної сили рішенням суду у цій справі; зобов`язання Головного управління ДПС у Полтавській області як публічного реєстратора Єдиного реєстру ліцензіатів та місць обігу пального внести до Реєстру відомості про зупинення дії рішення №653 від 12.02.2026 на підставі ухвали суду (відповідно до Порядку №374).

При цьому обраний заявником захід забезпечення позову (зупинення дії рішення Головного управління ДПС у Полтавській області №653 від 12.02.2026 про припинення дії ліцензії на право оптової торгівлі пальним, за наявності місць оптової торгівлі пальним №00065 терміном дії з 14.06.2025 р.) та підстава забезпечення позову, як очевидна протиправність даного рішення, фактично є вирішенням справи по суті спору до її розгляду судом, оскільки його вжиття надасть в такий спосіб суб`єкту господарювання можливість продовжувати здійснення господарської діяльності з використанням ліцензії, дія якої припинена.

Водночас позов не може бути забезпечено таким способом, що фактично підміняє собою судове рішення в справі та вирішує позовні вимоги до розгляду справи по суті.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 800/521/17.

Оцінюючи доводи позивача щодо наявності підстав для забезпечення позову, суд враховує таке.

Стосовно посилання позивача на очевидну протиправність рішення Головного управління ДПС у Полтавській області №653 від 12.02.2026 про припинення дії ліцензії на право оптової торгівлі пальним, за наявності місць оптової торгівлі пальним №00065 терміном дії з 14.06.2025 р., суд зауважує, що очевидна протиправність рішень суб`єкта владних повноважень це прийняття таких рішень, що не передбачені законодавством України, або прийняття рішень суб`єктами, які не наділені компетенцією у відповідній сфері, проте таких доводів у заяві про забезпечення позову не окреслено.

Незгода позивача із рішеннями/діями уповноваженого суб`єкта владних повноважень та звернення до суду із позовом про визнання протиправними рішень не є достатньою підставою для застосування судом заходів забезпечення позову.

Суд відхиляє твердження позивача про очевидну протиправність рішення про припинення дії ліцензії з огляду на те, що свідоцтва про повірку рівнемірів-лічильників та витратомірів-лічильників отримані 21.01.2026, тобто до завершення перевірки відповідача, резервуари фактично обладнані відповідними засобами вимірювальної техніки; зауваження контролюючого органу стосувалося виключно строку повірки, які позивач усунув під час проведення перевірки - отже, на дату закінчення перевірки підстави для кваліфікації акцизного складу як «необладнаного та/або без реєстрації» відсутні.

Суд наголошує, що наведені факти потребують з`ясування та доведення судом шляхом повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх зібраних доказів у справі за позовом про визнання протиправним та скасування рішення та жодним чином не дають підстави для висновку про очевидну протиправність рішення на стадії забезпечення позову, як передчасні.

Повертаючись до підстави очевидної протиправності рішення контролюючого органу про припинення ліцензії, то суд констатує, що надати оцінку заявленій підставі забезпечення позову «про очевидну протиправність рішення» неможливо, оскільки такі дії суду можуть містити загрозу порушення процесу та фактичного вирішення спору по суті. Суд здійснить надання правових висновків позовним вимогам виключно після відкриття провадження у справі та під час стадії ухвалення рішення по суті спору, а не під час розгляду процесуального питання про забезпечення позову.

Не можна залишити поза увагою і те, що на підтвердження своїх вимог до заяви про забезпечення позову товариство долучило копії витягу з Єдиного реєстру ліцензіатів та місць обігу пального, акта про результати фактичної перевірки, оспорюваного рішення, скріншот з кабінету платника податків. Зміст вказаних доказів свідчить про те, що вони долучені з метою підтвердження доводів заяви про очевидну протиправність осорюваного рішення. Разом з тим, жодних доказів, які б свідчили про дійсний вплив означеного рішення на здійснення Товариством господарської діяльності, до заяви про забезпечення позову не долучені.

Щодо доводів заявника про те, що захист прав, свобод та інтересів позивача після набрання законної сили рішенням в адміністративній справі буде неможливим та неефективним без вжиття заходів забезпечення позову, оскільки відновлення ділових зв`язків, договірних відносин, обсягів реалізації та ринку збуту буде істотно ускладненим або неможливим, суд зазначає таке.

Безумовно рішення чи дії суб`єктів владних повноважень справляють певний вплив на суб`єктів господарювання. Такі рішення можуть завдавати шкоди і мати наслідки, які заявник оцінює негативно. Однак сам собою факт прийняття відповідачем рішень, які стосуються прав та інтересів позивача та обмежують його діяльність, не може автоматично свідчити про те, що такі рішення є очевидно протиправними і невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити виконання рішення суду, а факт порушення прав та інтересів позивача підлягає доведенню у встановленому законом порядку.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду від 01.06.2022 у справі №380/4273/21.

Суд звертає увагу на те, що позивачем жодним чином не доведені та документально не підтверджені обставини, які вказують на те, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він має намір звернутися до суду.

Товариством наведені лише загальні твердження про можливість настання негативних наслідків для його господарської діяльності, проте, жодної конкретної аргументації не вказано та відповідних належних, допустимих доказів на її підтвердження суду не надані.

При цьому варто зауважити, що підприємницька діяльність передбачає ведення господарської діяльності на власний ризик, який включає в себе і можливі втрати інвестицій, виникнення додаткових витрат та інше.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 14 січня 2025 року у справі №580/9027/24.

Щодо посилання позивача на те, що наслідком анулювання ліцензії на право оптової торгівлі може бути застосування по відношенню до позивача штрафних санкцій у значних розмірах з огляду на неможливість внаслідок позбавлення його права на здійснення передбаченої ліцензією діяльності, то суд зазначає, що такі доводи стосуються обставин, які лише можуть виникнути у майбутньому та не можуть слугувати підставою для вжиття заходів забезпечення позову.

Окрім того, суд зазначає, що припинення дії ліцензії стосовно одного виду діяльності суб`єкта господарювання (в тому числі й основного) за наявності інших відкритих КВЕД відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, не може слугувати єдиним та безперечним доказом на користь висновку про наявність підстав для забезпечення позову.

До подібних висновків прийшов у своїх постановах Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду щодо відсутності підстав забезпечення позову в частині зупинення рішення про анулювання ліцензії на торгівлю пальним: від 15 жовтня 2025 року, від 05 листопада 2025 року, від 15 грудня 2025 року у справах №440/6277/25, №440/5297/25, №440/5298/25.

Таким чином, суд вважає, що зазначені позивачем у заяві про забезпечення позову доводи та надані до заяви докази не дають суду підстав для вжиття заходів забезпечення позову, що передбачені статтею 151 КАС України, оскільки заявником у цій справі жодним чином не доведені та документально не підтверджені обставини (матеріали справи не містять належних та допустимих доказів), які б вказували на очевидну небезпеку заподіяння шкоди його правам та інтересам, які б унеможливили їх захист без вжиття відповідних заходів до ухвалення рішення чи які б свідчили про реальну загрозу невиконання чи ускладнення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, як і не надано доказів можливості настання негативних невідворотних наслідків для господарської діяльності позивача.

Тобто, позивач у межах цієї справи наводить лише загальні твердження про можливість настання негативних наслідків для його господарської діяльності, проте, жодної конкретної аргументації не вказав та доказів на її підтвердження не надано.

Очевидна протиправність рішення відповідача судом відхиляється, оскільки доказів на підтвердження цієї підстави також позивачем не надані, а оцінка доводам протиправності оспорюваного рішення, буде надана судом під час розгляду справи по суті спору.

Таким чином, заява ПрАТ "Козельщинський райагропостач" про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

Інші доводи позивача у заяві не впливають на висновки суду. У контексті обставин цієї заяви про забезпечення позову у справі судом надана оцінка та відповідь на всі доводи позивача, які можуть вплинути на правильне вирішення питання про забезпечення позову судом.

Керуючись статтями 150-152, 154, 248, 256, 294 Кодексу адміністративного судочинства України,

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити Приватному акціонерному товариству "Козельщинський райагропостач" (39132, вул. Котляревського, 17, с. Лутовинівка, Кременчуцький р-н, полтавська обл., ) у задоволенні клопотання про забезпечення адміністративного позову Приватного акціонерного товариства "Козельщинський райагропостач" до Головного управління Державної податкової служби в Полтавській області (вул. Європейська, буд. 4, м. Полтава, 36014, код ЄДРПОУ ВП: 44057192) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

Копію ухвали направити особам, які беруть участь у справі.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення до Другого апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.І. Бевза