Справа № 200/10416/25
Суддя: Крилова М.М.
Дата ухвалення: 2026-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

19 лютого 2026 року Справа №200/10416/25

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого - судді Крилової М.М., розглянувши клопотання представника позивача адвоката Таранченко Ю.В. про визнання доказу недопустимим/неналежним/недостовірним у справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

31 грудня 2025 року до Донецького окружного адміністративного суду, через підсистему «Електронний суд», надійшла позовна заява адвоката Таранченко Ю.В., яка діє в інтересах ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про:

- визнання протиправними дії Відповідача, ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо внесення відомостей про порушення правил військового обліку з боку ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів;

- зобов`язання Відповідача ІНФОРМАЦІЯ_3 виключити відомості про порушення правил військового обліку з боку ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів;

- зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_3 виплатити ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 судовий збір у розмірі 968,96 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 коп.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 05 січня 2026 року відкрито провадження в справі, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження, витребувано докази по справі.

14 січня 2026 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

20 січня 2026 року до суду надійшла відповідь на відзив.

18.02.2026 через систему «Електронний суду» від представника позивача адвоката Таранченко Ю.В. до суду надійшло клопотання про визнання доказу недопустимим/неналежним/недостовірним.

В обґрунтування клопотання зазначено, що «документ», який просить долучити до матеріалів справи відповідач не містить жодного підтвердження того, що він був сформований уповноваженими особами, що він був сформований саме по відношенню до ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 з РНОКПП НОМЕР_2 , а не по відношенню до іншої особи з таким же ПІБ. Зазначені відомості не містять інформації , щодо ідентифікації довідки, яка була оформлена саме позивачем і т.д., за якою адресою і т.д. . Зазначений «документ» не містить жодного підпису уповноваженої особи та номер вихідного документа відповідача.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 19 лютого 2026 року у задоволенні клопотання представника позивача адвоката Таранченко Ю.В. про розгляд справи у судовому засіданні з повідомлення (викликом) сторін відмовлено.

Суд, розглянувши зазначене клопотання, проаналізувавши норми Кодексу адміністративного судочинства України, прийшов до таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як зазначено у ч. 1, 2 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно статті 74 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 75 КАС України).

В силу вимог ч. 3 ст. 77 КАС України докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом. Про витребування доказів за власною ініціативою суд постановляє ухвалу (ч. 3 ст. 80 КАС України).

Як вже зазначалося судом вище, ухвалою від 05.01.2026 судом витребувано у відповідача та зобов`язано його надати протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали письмові та вмотивовані пояснення щодо внесення відомостей до КП «Оберіг» та застосунку «Резерв+» щодо порушення позивачем правил військового обліку та розшук позивача.

14 січня 2026 року відповідачем було надано до суду відзив на позовну заяву, у якому, серед іншого, відповідач посилається на відомості наявні в ІКС «Оберіг» щодо порушень позивачем вимог п. 4 ч.1 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Для підтвердження вказаних вище доводів, відповідачем через підсистему «Електронний суд» надано клопотання про приєднання до матеріалів справи відомостей з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів ІКС «ОБЕРІГ» щодо ОСОБА_1 , які завірені електронним цифровим підписом особи, яка їх подала.

Надані докази стосуються предмету доказування, а тому їх наявність є необхідною для розгляду справи.

Представник позивача, посилаючись на недопустимість зазначеного доказу, зазначає, що наданий документ не містить підтвердження його формування уповноваженими особами, не містить підпису уповноваженої особи та номера вихідного документа.

Відповідно до частини третьої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи мають право подавати письмові докази в електронних копіях, на які накладено кваліфікований електронний підпис відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги».

Судом встановлено, що документ «Відомості з ЄДРПВР щодо ОСОБА_1 ..pdf» підписано кваліфікованим електронним підписом представника відповідача Жука Д.П. (дата підпису 17.02.2026 о 13:36:21), який відповідно до довіреності у порядку передоручення від 12.12.2023 року уповноважений представляти інтереси ІНФОРМАЦІЯ_4 відповідача у справі.

Отже, вказаний доказ подано з дотриманням вимог процесуального закону та належним чином засвідчено, а тому підстави вважати його недопустимим відсутні.

Щодо доводів представника позивача про те, що наданий відповідачем документ не містить підтвердження того, що він сформований саме стосовно ОСОБА_1 , суд зазначає таке.

Згідно з частиною другою статті 6 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів», внесена до Реєстру інформація про призовника, військовозобов`язаного або резервіста є конфіденційною. Нерозголошення такої інформації гарантується державою. Збирання, зберігання, використання та захист інформації, що міститься у Реєстрі, здійснюються відповідно до закону, а особам, які працюють з базами даних Реєстру, заборонено вимагати, обробляти та використовувати будь-яку інформацію, не передбачену законодавством.

З урахуванням наведеного, відповідач обмежений у можливості розголошення відомостей щодо інших осіб, які містяться в Реєстрі, та не вправі надавати інформацію, що виходить за межі предмета доказування у справі або стосується третіх осіб.

Таким чином, доводи представника позивача щодо недостовірності або неналежності поданого доказу є необґрунтованими та спростовуються матеріалами справи і вимогами чинного законодавства.

З урахуванням наведеного вище, суд дійшов висновку, що клопотання представника позивача адвоката Таранченко Ю.В. про визнання доказу недопустимим/неналежним/недостовірним не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 72-75, 241-243,256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання представника позивача адвоката Таранченко Ю.В. про визнання доказу недопустимим/неналежним/недостовірним в адміністративній справі № 200/10416/25 - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя М.М. Крилова