Справа № 520/29466/25
Суддя: Шляхова О.М.
Дата ухвалення: 2026-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

19 лютого 2026 р. № 520/29466/25

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Шляхова О.М., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання протиправним та скасування наказу, -

У С Т А Н О В И В:

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Військової частини НОМЕР_2 , в якому просить суд:

Визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_2 (з основної діяльності) від 06.10.2025 № 575/од:

1. В частині п. 9 щодо встановлення вини капітана ОСОБА_2 .

2. В частині п. 10 щодо утримання з щомісячного грошового забезпечення капітана ОСОБА_2 в розмірі 20% до повного погашення завданої матеріальної шкоди у сумі 105,84 тис. грн.

3. В частині п. 13 щодо покладення на начальника фінансово економічної служби військової частини НОМЕР_2 покладення обов`язку забезпечити щомісячне утримання з грошового забезпечення капітана ОСОБА_1 в розмірі 20% до повного погашення матеріальної шкоди в сумі 105,84 тис. грн.

4. В частині п. 16 щодо направлення повідомлення про кримінальне правопорушення до ІНФОРМАЦІЯ_1 та Спеціалізованої прокуратури військової та оборонної сфери стосовно капітана ОСОБА_2 .

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що пункти 9, 10, 13, 16 наказу від 06.10.2025 №575/од щодо встановлення вини, утримання з щомісячного грошового забезпечення позивача у розмірі 20% до повного погашення завданої матеріальної шкоди, направлення повідомлення про кримінальне правопорушення є протиправними та такими, що підлягають скасуванню, оскільки, позивач не є командиром (начальником) військової частини чи посадовою особою органу військового управляння, яка здійснює списання матеріальних засобів.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 11.11.2025 відкрито спрощене провадження у вказаній адміністративній справі та запропоновано відповідачу надати відзив на позовну заяву, позивачу - відповідь на відзив.

У відзиві на позовну заяву відповідач заперечує проти задоволення позову, зазначивши, що службове розслідування проведено повно, всебічно та об`єктивно, з дотриманням порядку та умов, визначеними Законом України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» та Положенням про порядок обліку, зберігання, списання та використання військового майна у Збройних Силах України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.08.2000 №1225.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Статтею 258 КАС України визначено, що суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, оцінивши викладені сторонами обставини справи та надані на їх підтвердження докази, суд прийшов до наступного.

Позивач проходить військову службу у Військовій частині НОМЕР_2 на посаді старшого офіцера відділення психологічної підтримки персоналу військової частини НОМЕР_2 , військове звання капітан.

Військова частина НОМЕР_2 уклала договір на закупівлю мотиваційних відзнак на загальну суму 317 187,10 грн. від 14.10.2023 №418.

Виготовлена сувенірна (іміджева продукція) отримана представником військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_3 , що підтверджується видатковою накладною № 24 від 17.10.2023.

На підставі наказів командира військової частини НОМЕР_2 (з адміністративно господарської діяльності) мотиваційні відзнаки вручені особовому складу військової частини НОМЕР_2 .

Згідно з актом списання запасів військової частини НОМЕР_2 , мотиваційні відзнаки на суму 317 186,50 грн підлягають списанню та вилученню з бухгалтерського обліку. Зазначений акт складений комісією, затверджений командиром військової частини НОМЕР_2 та підписаний ОСОБА_3 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 10.09.2025 №1120/агд призначено службове розслідування за фактом неефективного управління ресурсами.

Наказом командира військової частини НОМЕР_2 (з основної діяльності) від 06.10.2025 №575/од «Про результати службового розслідування за фактом неефективного управління ресурсами службове розслідування вважається завершеним (п.1 наказу), вину капітана ОСОБА_2 , старшого офіцера відділення психологічної підтримки персоналу військової частини НОМЕР_2 вважати доведеною (п.9 наказу), щодо незаконного списання мотиваційних відзнак у кількості 163 шт. на суму 105,84 тис. грн до їх фактичного надходження, що порушує порядок обліку та видачі матеріальних засобів, на підставі Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі» та пункту 7 Положення про порядок обліку, зберігання, списання та використання військового майна у Збройних Силах України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.08.2000 №1225 щодо притягнення ОСОБА_2 до матеріальної відповідальності та забезпечити відшкодування завданої матеріальної шкоди державі в розмірі 105,84 тис. грн в установленому законодавством порядку, шляхом щомісячного стягнення 20% від його грошового забезпечення до повного погашення суми (п. 10 наказу), начальнику фінансово економічної служби військової частини НОМЕР_2 , відповідно до частини 1 ст. 13 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, заподіяну державі», забезпечити щомісячне утримання з грошового забезпечення капітана ОСОБА_2 в розмірі 20% до повного погашення завданої матеріальної шкоди у сумі 105,84 тис. грн. (п. 13 наказу), направити повідомлення про кримінальне правопорушення до ІНФОРМАЦІЯ_1 та Спеціалізованої прокуратури військової та оборонної сфери стосовно капітана ОСОБА_2 (п. 16 наказу).

Не погоджуючись із зазначеним наказом, позивач звернувся до суду з цим адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд керується наступними приписами норм чинного законодавства.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові та організаційні засади, підстави та порядок притягнення військовослужбовців та деяких інших осіб до матеріальної відповідальності за шкоду, завдану державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, а також грошовим коштам, під час виконання ними службових обов`язків встановлені Законом України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» від 03 жовтня 2019 року № 160-IX (далі - Закон № 160-IX, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до п. 4 ст. 1 Закону № 160-IX матеріальна відповідальність - вид юридичної відповідальності, що полягає в обов`язку військовослужбовців та деяких інших осіб покрити повністю або частково пряму дійсну шкоду, що було завдано з їх вини шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків, а також додаткове стягнення в дохід держави як санкція за протиправні дії у разі застосування підвищеної матеріальної відповідальності.

Згідно з ч. 2 ст. 3 Закону № 160-IX умовами притягнення до матеріальної відповідальності є: наявність шкоди; протиправна поведінка особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків; причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою; вина особи в завданні шкоди.

Особа несе матеріальну відповідальність у повному розмірі завданої з її вини шкоди в разі виявлення нестачі, розкрадання, умисного знищення, пошкодження чи іншого незаконного використання військового та іншого майна, у тому числі переданого під звіт для зберігання, перевезення, використання або для іншої мети, здійснення надлишкових виплат грошових коштів чи вчинення інших умисних протиправних дій; виявлення факту приписки в нарядах чи інших документах фактично не виконаних робіт, викривлення звітних даних або обману держави в інший спосіб; (п. 1, 1 ч. 1 ст. 6 Закону № 160-IX).

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону № 160-IX розмір завданої шкоди встановлюється за фактичними втратами на підставі даних бухгалтерського обліку з урахуванням цін, що діють на період розгляду питання про притягнення особи до матеріальної відповідальності. У разі відсутності таких даних розмір шкоди визначається суб`єктами оціночної діяльності відповідно до законодавства або за рішенням суду.

Згідно з п. 2 наказу Міністерства оборони України № 440 від 17 вересня 2017 року, «Про затвердження Інструкції з обліку військового майна у Збройних Силах України» матеріально відповідальна особа посадова (службова) особа, на яку за характером її посади (роботи) покладено матеріальну відповідальність за збереження військового майна на підставі наказу командира військової частини (договору про матеріальну відповідальність працівника, укладеного відповідно до вимог трудового законодавства) і якій передано під звіт або в інший документально оформлений спосіб на зберігання, у тимчасове користування військове майно.

Відповідно до абзаців 2, 3, 5, 6 ст. 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 548-XIV (далі Статут, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно.

Згідно зі ст. 16 Статуту кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Відповідно до ст. 26 Статуту військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Згідно з абзацами 4, 5, 9 ст. 59 Статуту командир (начальник) зобов`язаний: негайно доповідати старшому командиру (начальнику) про кримінальне чи адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, вчинене підлеглим військовослужбовцем, а командир (начальник) військової частини (установи) - негайно доповідати старшому командиру (начальнику) про кримінальне чи адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, вчинене підлеглим військовослужбовцем, а командир (начальник) військової частини (установи) - негайно повідомляти про це відповідному прокурору, а в разі вчинення кримінального чи адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією військовослужбовцем Збройних Сил України - начальнику відповідного органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України; знати стан справ у дорученій йому військовій частині, на кораблі (у підрозділі), ділові, морально-психологічні якості безпосередньо підпорядкованих військовослужбовців, бойову та іншу техніку, озброєння, що є в частині, на кораблі (у підрозділі), вміло керувати військовою частиною, кораблем (підрозділом) як у повсякденному житті, так і під час виконання бойових завдань; встановлювати у військовій частині, на кораблі (у підрозділі) такий внутрішній порядок, який гарантував би неухильне виконання законів України і положень статутів Збройних Сил України.

Проаналізувавши вищенаведені норми, суд зазначає, що повна матеріальна відповідальність до військовослужбовця може бути застосована в разі, якщо виявлено нестачу, розкрадання, умисне знищення, пошкодження чи інше незаконне використання військового та іншого майна, у тому числі переданого під звіт для зберігання, перевезення, використання або для іншої мети, здійснення надлишкових виплат грошових коштів чи вчинення інших умисних протиправних дій.

Крім того, має бути встановлена протиправна поведінка особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків, причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою та вина особи в завданні шкоди.

Згідно з положеннями пунктів 6-9 Положення про порядок обліку, зберігання, списання та використання військового майна у Збройних Силах України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.08.2000 № 1225 (зі змінами): облік військового майна ведеться з метою отримання даних про його наявність, втрату, нестачу, рух, вартість та якісний (технічний) стан, необхідних для організації матеріально-технічного забезпечення військових частин, встановлення належного контролю за умовами зберігання, доцільністю та ефективністю його використання (витрачання), а також з метою підготовки даних для складення облікових документів та державної статистичної звітності.

Обліку підлягає все військове майно незалежно від його призначення та джерел надходження. Облік військового майна повинен бути своєчасним, достовірним і точним (пункт 7 вказаного Положення).

Облік військового майна ведеться як у мирний час, так і в особливий період на об`єктах військового (корабельного) господарства, у службах забезпечення органів військового управління, службах військових частин і з`єднань, на складах, базах, в арсеналах згідно з цим Положенням та відповідними нормативно-правовими актами Міноборони.

Облік військового майна ведеться шляхом запису (відображення) в книгах (картках) обліку, інших матеріальних носіях інформації даних про кількість, якісний (технічний) стан, облікові та заводські номери, вартість (ціну) військового майна, а також про його рух, втрату та нестачу.

Суд зазначає, що позивач обіймав посаду старшого офіцера відділення психологічної підтримки персоналу військової частини НОМЕР_2 .

Отже, позивач не є командиром підрозділу або начальником речової служби бригади, тобто не організує та веде і не відповідає за облік матеріальних засобів речової служби.

Згідно з п. 19 Положення № 1225 списання військового майна здійснюється командирами (начальниками) військових частин і посадовими особами органів військового управління відповідно до їх компетенції в порядку, встановленому Міноборони.

Для визначення непридатності військового майна, встановлення неможливості або економічної недоцільності проведення його відновного ремонту, а також для оформлення необхідної документації на списання майна наказом командира (начальника) військової частини або командира (начальника) вищого рівня щороку утворюється комісія із списання військового майна (далі - комісія) (п. 23 Положення №1225).

Позивач не є командиром (начальником) військової частини чи посадовою особою органу військового управляння, яка здійснює списання матеріальних засобів.

Щодо проведеного службового розслідування, слід зазначити наступне.

На виконання наказу командира військової частини НОМЕР_2 (з адміністративно-господарської діяльності) від 10.09.2025 №1120/агд "Про призначення службового розслідування за фактом неефективного управління ресурсами" проведено службове розслідування за фактом неефективного управління ресурсами.

Службовим розслідуванням встановлено, що під час аудиту у військовій частині НОМЕР_2 виявлено порушення у плануванні та використанні бюджетних коштів за напрямком речової служби. Закупівля мотиваційних відзнак на суму 317,19 тис. грн за договором від 14.10.2023 №24 з фізичною особою - підприємцем проводилася без належного обґрунтування потреби та відповідності вимогам нормативних документів. Зокрема, пам`ятні нагрудні знаки "За визволення Харківської області" (157,49 тис. грн) та "Хрест за мужність в бою" (38,16 тис. грн) не відповідали Порядку розробки, закупівлі та використання сувенірної продукції у ЗСУ №194, Положенню про відомчі заохочувальні відзнаки МОУ (наказ МОУ від 11.03.2013 №165) та Правилам носіння військової форми (наказ МОУ від 20.11.2017 №606), що унеможливлювало їх використання для заохочення особового складу. Закупівля знаків "113 ОБрТрО" (121,54 тис. грн) здійснювалася без погодження ескізів з Головним управлінням розвитку та супроводження матеріального забезпечення ЗСУ, що порушує п.2.2 Порядку №194.

Встановлено перевищення кількості виданих відзнак над закупленими на 97 шт., з них 20 - "113 ОБрТрО", 28 - "За визволення Харківської області", 46 - "Хрест за мужність в бою" та 3 - "За службу державі". Заступник командира військової частини НОМЕР_2 з психологічної підтримки персоналу - начальник відділення психологічної підтримки персоналу пояснив, що додаткові відзнаки придбано за власний кошт, однак документального підтвердження не надано, що створює передумови для припущення про фіктивне списання бюджетних коштів. Це призвело до неоприбуткування майна на суму 66,30 тис. грн, що порушує п.7 Положення про порядок обліку, зберігання, списання та використання військового майна у ЗСУ (Постанова Кабінету Міністрів України від 04.08.2000 №1225).

Списання мотиваційних відзнак за роздавальними відомостями не підтверджувало фактичну видачу, оскільки дати видачі (з 25.03.2023 по 30.09.2023) передували даті укладення договору (14.10.2023) та надходженню відзнак (17.10.2023). Зокрема, встановлено видачу 163 відзнак на суму 105,84 тис. грн до їх фактичного надходження, що містить ознаки шахрайських дій та можливого підроблення документів з метою приховування розбіжностей в обліку.

Заохочення військовослужбовців мотиваційними відзнаками, які не відповідали нормативним вимогам, з перевищенням повноважень командира бригади призвело до неефективного використання бюджетних коштів на суму 317,19 тис. грн та створило умови для можливого привласнення цих коштів.

У відповідності до акту службового розслідування, за встановленими фактами старшим офіцером відділення психологічної підтримки персоналу військової частини НОМЕР_2 капітаном ОСОБА_4 незаконно списано 163 мотиваційні відзнаки на загальну суму 105,84 тис. грн до їх фактичного надходження, що є порушенням пункту 7 Положення про порядок обліку, зберігання, списання та використання військового майна у Збройних Силах України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.08.2000 №1225. Наказом Головнокомандувача Збройних Сил України від 03.01.2025 №6 «Про затвердження Порядку використання іміджевої та сувенірної продукції у Збройних Силах України» наказ від 02.06.2017 №194 «Про затвердження Порядку розробки, закупівлі та використання сувенірної (іміджевої) продукції у Збройних Силах України» визнано таким, що втратив чинність. Згідно з пунктом 4.2 нового Порядку №6 надано право на вручення іміджевої продукції військовослужбовцям, які проходять військову службу, проте не в якості заохочення особового складу.

У ході службового розслідування встановлено, що згідно з видатковою накладною №24 від 17.10.2023 продукцію на загальну суму 317 186,50 (триста сімнадцять тисяч сто вісімдесят шість гривень 50 копійок) від постачальника - фізичної особи-підприємця - отримав офіцер відділення морально-психологічного забезпечення військової частини НОМЕР_2 капітан ОСОБА_1 , що підтверджується його підписом у видатковій накладній та відбитком печатки військової частини НОМЕР_2 . У видатковій накладній зазначено повний перелік отриманої продукції із зазначенням найменування, кількості, ціни за одиницю та загальної вартості кожної позиції. Після отримання мотиваційні відзнаки були оприбутковані в бухгалтерському обліку військової частини НОМЕР_2 за відділом психологічної підтримки персоналу, що підтверджується відповідними бухгалтерськими записами.

Проекти наказів про заохочення готувалися офіцерами відділення психологічної підтримки персоналу військової частини НОМЕР_2 , тому числі, позивачем на підставі рапортів командирів (начальників) структурних підрозділів та командирів батальйонів, у яких останні просили заохотити конкретних військовослужбовців за сумлінне виконання службових обов`язків, виявлені особисті мужність та героїзм під час виконання бойових завдань. Після підготовки проекти наказів передавалися на погодження до начальника штабу військової частини НОМЕР_2 , начальника юридичної служби та начальника стройової частини, які перевіряли відповідність проектів наказів вимогам законодавства, правильність оформлення та наявність всіх необхідних реквізитів. Після погодження зазначеними посадовими особами проекти наказів передавалися командиру військової частини НОМЕР_2 для прийняття остаточного рішення щодо заохочення та підпису.

Під час інтерв`ювання старшого офіцера відділення психологічної підтримки персоналу капітана ОСОБА_1 останній підтвердив, що підпис на видатковій накладній від 17.10.2023 №24 про отримання мотиваційних відзнак відповідає його власноручному підпису.

Однак капітан ОСОБА_1 зазначив, що не пам`ятає точну кількість отриманих відзнак та обставини їх отримання. Також він повідомив, що після отримання відзнак вони зберігалися у відділі психологічної підтримки персоналу і на речовий склад військової частини не передавалися.

Щодо причин невідповідності дат видачі відзнак у роздавальних відомостях з фактичною датою їх придбання капітан ОСОБА_1 пояснити не зміг, лише зазначив, що всі відзнаки були видані за роздавальними відомостями і на залишку відзнаки відсутні. Заступник командира бригади з психологічної підтримки персоналу - начальник відділення психологічної підтримки персоналу у поясненні зазначив, що накази про заохочення видавалися раніше, а фактичне нагородження здійснювалося пізніше, після надходження відзнак. Роздавальні відомості оформлювалися на видачу тих відзнак, які були закуплені та перебували на обліку військової частини НОМЕР_2 .

З пояснень, старшого офіцера відділення психологічної підтримки персоналу військової частини НОМЕР_2 , ОСОБА_1 встановлено, що в його функціональні обов`язки не входить розробка та погодження ескізів мотиваційних відзнак. Видача даних відзнак відбувалася на підставі наказів командира військової частини НОМЕР_2 , які формувалися на підставі рапортів командирів (начальників) структурних підрозділів та командирів батальйонів.

Суд вважає за необхідне зазначити, що притягнення військовослужбовців до матеріальної відповідальності є можливим за умови заподіяння ними прямої дійсної шкоди. При цьому поведінка військовослужбовця має бути протиправною та перебувати у причинному зв`язку з настанням шкоди. Також необхідно встановити вину особи у заподіянні шкоди, яка за формою може бути умисною або вчинення діяння з необережності.

Зазначені обставини мають бути встановлені під час службового розслідування та відображені у акті, складеному за його результатами.

Саме такий правовий висновок викладений Верховним Судом у постанові від 25.03.2020 у справі № 825/1000/18.

Разом з тим, за результатами службового розслідування не встановлено, в результаті яких саме дій позивача завдано шкоду військовому майну (розкрадання, пошкодження, втратою чи незаконним використанням цього майна, погіршенням або зниженням його цінності тощо).

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що відповідач, видаючи наказ від 06.10.2025 №575/од «Про результати службового розслідування за фактом неефективного управління ресурсами в частині застосування відповідальності до позивача, діяв необґрунтовано та з порушенням вимог закону.

Таким чином, враховуючи встановлені обставини, суд вважає за необхідне визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_2 (з основної діяльності) від 06.10.2025 № 575/од:

- в частині п. 9 щодо встановлення вини капітана ОСОБА_2 ;

- в частині п. 10 щодо утримання з щомісячного грошового забезпечення капітана ОСОБА_2 в розмірі 20% до повного погашення завданої матеріальної шкоди у сумі 105,84 тис. грн.;

- в частині п. 13 щодо покладення на начальника фінансово економічної служби військової частини НОМЕР_2 покладення обов`язку забезпечити щомісячне утримання з грошового забезпечення капітана ОСОБА_1 у розмірі 20% до повного погашення матеріальної шкоди в сумі 105,84 тис. грн.;

- в частині п. 16 щодо направлення повідомлення про кримінальне правопорушення до ІНФОРМАЦІЯ_1 та Спеціалізованої прокуратури військової та оборонної сфери стосовно капітана ОСОБА_2 .

Інші доводи та заперечення сторін на висновки суду не впливають. Відповідно до Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до приписів ст. 139 КАС України.

Щодо стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 11250,00 грн., суд зазначає наступне.

Згідно з частиною 2 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Частиною 3 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Таким чином, Кодексом адміністративного судочинства України передбачені витрати на правничу допомогу адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу.

Згідно з частиною 7 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

На підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу позивач надав копію договору про надання правової допомоги від 22.10.2025; платіжної інструкції від 31.01.2026 №2.512531241.1; акту виконаних робіт від 31.01.2026.

З наданого позивачем акту виконаних робіт від 27.08.2025 вбачається, що вартість наданих адвокатом послуг у сфері правової допомоги складає 11250 грн. та складається з наступних видів правової допомоги: аналіз проблеми Клієнта та консультація Клієнта щодо стратегії захисту його порушених прав як військовослужбовця 0,5 год 750 грн., збір та аналіз доказів для підготовки позову, підготовка та направлення адвокатського запиту до в/ч НОМЕР_2 , контроль отримання відповіді на запит 0,5 год 750 грн., підготовка та подання до Харківського окружного адміністративного суду позову про скасування наказу про притягнення до матеріальної відповідальності Клієнта 2 год 3000 грн., підготовка та подання до суду клопотання про забезпечення позову та підготовка та подання до суду клопотання про витребування доказів 0,5 год 750 грн., аналіз ували суду про витребування доказів та контроль виконання ухвали з боку в/ч, підготовка та подача до суду клопотання про накладення штрафу за невиконання ухвали суду про витребування доказів 1 год 1500 грн., аналіз ували суду про забезпечення доказів, підготовка та подача апеляційної скарги на ухвалу суду про відмову в забезпечення доказів 1 год 1500 грн., участь в судовому засіданні Другого апеляційного адміністративного суду щодо розгляду апеляційної скарги на ухвалу про відмову в забезпечення позову з урахування часу на дорогу 1,5 год 2250 грн., підготовка та подача до суду заяви про витрати на правничу допомогу 0,5 год 750 грн.

Частиною 5 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Враховуючи характер спірних правовідносин, складність справи, обсяг доказів у справі, з урахуванням співмірності, проаналізувавши зроблені представником позивача розрахунки, виходячи із загальних засад законодавства щодо справедливості, добросовісності та розумності, принципу співмірності, враховуючи критерій обґрунтованості та доцільності понесених позивачами витрат, суд доходить висновку про наявність підстав для відшкодування судових витрат на правничу допомогу адвоката у розмірі 5000,00 грн., понесених у зв`язку зі складанням документів та саме такий розмір витрат на професійну правничу допомогу є пропорційним до предмета спору та наданих адвокатом послуг.

З огляду на вищевикладене, заява представника позивача є такою, що підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. 14, 22, 194, 243, 246, 249, 250, 255, 262, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання протиправним та скасування наказу задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_2 (з основної діяльності) від 06.10.2025 № 575/од:

- в частині п. 9 щодо встановлення вини капітана ОСОБА_2 ;

- в частині п. 10 щодо утримання з щомісячного грошового забезпечення капітана ОСОБА_2 в розмірі 20% до повного погашення завданої матеріальної шкоди у сумі 105,84 тис. грн.;

- в частині п. 13 щодо покладення на начальника фінансово економічної служби військової частини НОМЕР_2 покладення обов`язку забезпечити щомісячне утримання з грошового забезпечення капітана ОСОБА_1 у розмірі 20% до повного погашення матеріальної шкоди в сумі 105,84 тис. грн.;

- в частині п. 16 щодо направлення повідомлення про кримінальне правопорушення до ІНФОРМАЦІЯ_1 та Спеціалізованої прокуратури військової та оборонної сфери стосовно капітана ОСОБА_2 .

Стягнути з Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати на правову допомогу у розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М. Шляхова