Справа № 160/34163/25
Суддя: Захарчук-Борисенко Наталія Віталіївна
Дата ухвалення: 2026-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Захарчук-Борисенко Н. В.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою Товариство з обмеженою відповідальністю «В ПЛЮС» до Державного реєстратора прав на нерухоме майно ОСОБА_1 Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, Департамента адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення,-
Товариство з обмеженою відповідальністю «В ПЛЮС» звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради Одринської Олени Вячеславівни, Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, у якому просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора №81123713 від 01 жовтня 2025 року про відмову у проведенні реєстраційних дій, яким державним реєстратором прав на нерухоме майно Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради Одринською Оленою Вячеславівною відмовлено в проведенні реєстраційних дій за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «В ПЛЮС» від 25.09.2025 року за реєстраційним номером 69086960.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що державним реєстратором прийнято рішення про відмову в державній реєстрації, посилаючись на відсутність у Державному реєстрі прав відомостей про земельну ділянку та нібито припинення прав на об`єкт на підставі судових рішень.
Позивач зазначає, що такі висновки є безпідставними та не підтверджені жодними доказами, оскільки судовим рішенням право власності ТОВ «В ПЛЮС» не припинялося, договір купівлі-продажу від 01.07.2010 року є чинним, нотаріально посвідченим і не оспорюється, первинний запис про право власності продавця ТОВ «ПРЕМ`ЄР» міститься у Реєстрі прав власності, а інших зареєстрованих прав чи обтяжень не існує, для правовідносин прав власності, що виникли до 2013 року, відсутність у Реєстрі відомостей про право на земельну ділянку не може бути підставою для відмови у державній реєстрації речових прав на об`єкт нерухомості, набутих до 01.01.2013, оскільки такі права визнаються дійсними незалежно від реєстрації прав на землю. Разом з тим, за правовою позицією Верховного Суду, державний реєстратор фактично вийшла за межі наданих законом повноважень, необґрунтовано відмовивши у державній реєстрації та створивши штучні перешкоди у реалізації засвідчення речового права позивача.
Державний реєстратор прав на нерухоме майно Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради Одринська Олена Вячеславівна та Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не надали.
Про розгляд справи відповідачі були повідомлені належним чином, шляхом доставлення ухвали суду до його електронного кабінету.
За правилами ч. 6 ст. 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
30.01.2026 року від позивача надійшли додаткові пояснення по справі.
Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи в їх сукупності, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд встановив наступні обставини.
Відповідно до нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 01.07.2010 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «ПРЕМ`ЄР» та Товариством з обмеженою відповідальністю «В ПЛЮС», позивач набув право власності на об`єкт нерухомого майна комплекс з обслуговування автомобілів (незавершене будівництво 16 % готовності), розташований за адресою: м. Дніпро, вул. Каштанова, будинок 7. Договір укладено у письмовій формі, посвідчено приватним нотаріусом та зареєстровано у встановленому на той час порядку. Умови договору сторонами не оспорювалися, доказів його недійсності або припинення суду не надано.
Товариство з обмеженою відповідальністю «В ПЛЮС» звернулося до державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради із заявою від 25.09.2025 року реєстраційний №69086960 про державну реєстрацію права власності за вказаним договором на об`єкт незавершеного будівництва комплекс з обслуговування автомобілів літ. Б (готовність 16 %), що розташований за адресою: м. Дніпро, вул. Каштанова, будинок 7.
01.10.2025 року державним реєстратором прийнято рішення №81123713 про відмову у проведенні державної реєстрації прав власності. Зазначено про відсутність у Державному реєстрі речових прав відомостей про зареєстроване право власності чи користування на земельну ділянку, на якій розташований об`єкт, встановлення, за результатами отримання деталізованої інформації, скасування або припинення прав на комплекс з обслуговування автомобілів літ. Б-3 на підставі судових рішень, неможливість підтвердження державним реєстратором правомірності набуття заявником права власності на об`єкт.
Розглянувши заяву від 25.09.2025 року за реєстраційним номером 81123713 відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою кабінету Міністрів України від 25.12.2015 №1127 та Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою кабінету Міністрів України від 26.10.2011 №1141, встановлено наявність обставин, які є підставою для відмови в проведенні реєстраційних дій: подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження.
Вказане рішення позивач вважає протиправним, що спонукало його звернутись з відповідним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.
Проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов`язки суб`єктів у сфері державної реєстрації прав здійснюється у порядку, визначеному Законом України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень №1952-ІV від 01.07.2004 (Закон №1952-ІV) і Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України №1127 від 25.12.2015 (Порядок №1127).
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону №1952-ІV державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 4 Закону №1952-IV державній реєстрації прав підлягають право власності та право довірчої власності як спосіб забезпечення виконання зобов`язання на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва.
Частиною 3 ст. 10 Закону №1952-IV врегульовано, що державний реєстратор: 1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями. 2) перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення; 3) під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, а також під час проведення державної реєстрації прав, які набуваються з прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, обов`язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником, крім випадків, коли державна реєстрація прав здійснюється у зв`язку із вчиненням нотаріальної дії та такі документи були надані у зв`язку з вчиненням такої дії.
Відповідно до ч.1 ст.18 Закону №1952-IV державна реєстрація прав проводиться в такому порядку: 1) прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; 2) виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та їх розміщення у Державному реєстрі прав; 3) встановлення черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв; 4) перевірка документів та/або відомостей Державного реєстру прав, відомостей реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень; 5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав); 6) відкриття розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідних відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав; 7) формування витягу з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав для подальшого використання заявником; 8) видача/отримання документів за результатом розгляду заяви.
Перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень (ч. 2 ст. 18 Закону №1952-IV).
Пунктом 1 ст. 20 Закону №1952-IV визначено, що заява на проведення реєстраційних дій подається заявником у паперовій формі, а у випадках, передбачених законодавством, - в електронній формі разом з оригіналами документів, необхідних для проведення реєстраційних дій, чи їх копіями, засвідченими державними органами, органами місцевого самоврядування (якщо оригінали таких документів відповідно до законодавства залишаються у справах державних органів, органів місцевого самоврядування).
Порядок зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав врегульовано нормами ст.23 Закону №1952-IV.
Так, розгляд заяви про державну реєстрацію прав може бути зупинено державним реєстратором виключно у таких випадках (ч.1): 1) подання документів для державної реєстрації прав не в повному обсязі, передбаченому законодавством; 2) неподання заявником чи неотримання державним реєстратором у порядку, визначеному цим Законом, відомостей реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем в електронній формі чи документів із паперових носіїв інформації, що містять відомості про зареєстровані речові права до 1 січня 2013 року. Державний реєстратор у строк, встановлений для державної реєстрації прав, приймає рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та невідкладно повідомляє про це заявника (ч.2). Якщо заявник протягом 30 робочих днів з моменту отримання рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав виконав вимоги державного реєстратора, зазначені у відповідному рішенні, розгляд заяви відновлюється на підставі рішення державного реєстратора про відновлення розгляду заяви. Перебіг строку державної реєстрації прав продовжується з моменту усунення обставин, що стали підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду, з урахуванням часу, що минув до його зупинення (ч.3). Рішення повинно містити вичерпний перелік підстав для зупинення розгляду заяви. Державний реєстратор не має права вимагати від заявника надання інших документів, крім тих, відсутність яких стала підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви, якщо інше не випливає з документів, що надані додатково (ч. 4).
Умови, підстави та процедуру проведення відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, об`єкти незавершеного будівництва та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав), перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов`язки суб`єктів у сфері державної реєстрації прав, а також умови, підстави та процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна визначені Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 №1127 (далі - Порядок №1127).
Відповідно до п. 23 Порядку №1127 за наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав, що визначені Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державний реєстратор приймає відповідне рішення, яке повинно містити вичерпний перелік обставин, що стали підставою для його прийняття з відповідним обґрунтуванням їх застосування.
Отже, система державної реєстрації прав, яка проводиться відповідно до Закону, запроваджена в Україні з 01.01.2013. До цього часу державна реєстрація права власності та інших речових прав на об`єкти нерухомого майна, які розташовані на земельних ділянках, проводилася реєстраторами БТІ в Реєстрі права власності на нерухоме майно та на паперових носіях (реєстрових книгах та реєстраційних справах), які зберігаються в БТІ. При цьому Закон не розмежовує, чи була проведена реєстрація у Державному реєстрі прав, інших електронних реєстрах або на паперових носіях.
Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону №1952-ІV державна реєстрація прав проводиться в такому порядку: прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та їх розміщення у Державному реєстрі прав; встановлення черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв; перевірка документів та/або відомостей Державного реєстру прав, відомостей реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень; прийняття рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав); відкриття розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідних відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав; формування витягу з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав для подальшого використання заявником; видача/отримання документів за результатом розгляду заяви.
Частиною 2 ст. 18 Закону №1952-ІV передбачено, що перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Державні реєстратори зобов`язані надавати до відома заявників інформацію про перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав.
Частиною 1 ст. 24 Закону №1952-IV визначені підстави для відмови в державній реєстрації прав.
Згідно ч. 2 ст. 24 Закону №1952-IV за наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав. Рішення про відмову в державній реєстрації прав повинно містити вичерпний перелік обставин, що стали підставою для його прийняття. Згідно з частиною 5 статті 24 Закону №1952-IV відмова в державній реєстрації прав з підстав, не передбачених частиною першою цієї статті, заборонена.
Пункт 12 Порядку №1127 передбачає, що розгляд заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав здійснюється державним реєстратором, який встановлює черговість розгляду заяв, що зареєстровані в базі даних заяв на таке майно, відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами та їх обтяженнями, а також наявність підстав для проведення державної реєстрації прав, зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав. Згідно з пунктом 18 Порядку №1127 за результатом розгляду заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор приймає рішення щодо державної реєстрації прав або щодо відмови в такій реєстрації.
З матеріалів справи встановлено, що із заявою від 25.09.2025 року про державну реєстрацію права власності позивачем були подані документи, що підтверджують набуття речового права на спірний об`єкт нерухомого майна, а саме:
- нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу об`єкта незавершеного будівництва від 01.07.2010 року, укладений між ТОВ «ПРЕМ`ЄР» та ТОВ «В ПЛЮС», посвідчений приватним нотаріусом ДМНО Колодій Л.М., реєстровий №1019;
- технічний паспорт на об`єкт незавершеного будівництва (комплекс з обслуговування автомобілів літ. Б-3, 16 % готовності), складений КП «Дніпропетровське міжміське БТІ».
Відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №433335932 від 28.06.2025 року підтверджується наявність зареєстрованого первинного права власності ТОВ «ПРЕМ`ЄР» та відсутність будь-яких інших зареєстрованих прав та обтяжень щодо спірного об`єкта.
Проте при прийняті спірного рішення відповідач виходив з того, що подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно, і на цій підставі відмовив у проведенні реєстраційних дій щодо заяви ТОВ «В ПЛЮС».
Разом з тим, відповідно до статей 334, 655, 657 Цивільного кодексу України право власності за договором купівлі-продажу переходить до покупця з моменту передання майна, якщо інше не встановлено законом або договором.
Матеріали справи не містять доказів, що передання майна не відбулося чи було визнане недійсним чи припиненим за судовим рішенням.
Відповідно до частини третьої статті 3 Закону №1952-IV речові права на нерухоме майно, що виникли до 01.01.2013, визнаються дійсними незалежно від їх державної реєстрації, тому відсутність зареєстрованого права на земельну ділянку не є перешкодою для державної реєстрації права власності на об`єкт нерухомості.
Отже, матеріалами справи підтверджено правомірність набуття ТОВ «В ПЛЮС» права власності на зазначений об`єкт нерухомості на підставі договору купівлі-продажу від 01.07.2010 року. Протилежного відповідачем не наведено. Так, державна реєстрація цього права має виключно підтвердний, а не правовстановлюючий характер.
Згідно зі ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Держава не втручається у здійснення власником права власності.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 березня 2019 року у справі №911/3594/17 дійшла висновку, що за змістом наведеної норми ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації.
При дослідженні судом обставин існування в особи права власності, необхідним є перш за все встановлення підстави, на якій особа набула таке право, оскільки сама по собі державна реєстрація прав не є підставою виникнення права власності, такої підстави закон не передбачає.
У постанові Верховного Суду від 16.02.2021 у справі №914/2006/17 наведено висновок, що законодавець визначив, що до інших правових наслідків, окрім офіційного визнання і підтвердження державою відповідних юридичних фактів, встановлюючи презумпцію правильності зареєстрованих відомостей з реєстру для третіх осіб, застосування норм Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" не призводить. Державна реєстрація права власності на нерухоме майно є одним з юридичних фактів у юридичному складі, необхідному для виникнення права власності, а самостійного значення щодо підстав виникнення права власності не має. Таким чином державна реєстрація визначає лише момент, після якого виникає право власності, за наявності інших юридичних фактів, передбачених законом як необхідних для виникнення права власності.
Враховуючи вищенаведене, суд вважає належними та достатніми подані відповідачам документи для здійснення державної реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна, тому рішення про відмову в проведенні реєстраційних дій №81123713 від 01 жовтня 2025 року прийняте без врахування дотримання порядку встановленого положеннями чинного законодавства та наданих заявником документів, а тому підлягає скасуванню.
Відповідно до вимог ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Тобто, ці норми одночасно покладають обов`язок на сторін доводити суду обґрунтованість своїх тверджень або заперечень.
Належних і достатніх доказів, які б спростовували доводи позивача, відповідач під час розгляду справи не надав.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, а позов таким що підлягає задоволенню.
Відповідно до ч.1ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
При зверненні з позовною заявою до суду позивачем сплачено судовий збір у сумі 4 844,80 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №1.424713443.1 від 29.11.2025 року.
З урахуванням наведеного, оскільки позовну заяву задоволено, сплачений судовий збір підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача у сумі 4 844,80 грн.
Керуючись ст. 139, 241, 243, 244-246, 250, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати протиправним та скасувати рішення про відмову в проведенні реєстраційних дій за №81123713 від 01 жовтня 2025 року, яким державним реєстратором прав на нерухоме майно Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради Одринською Оленою Вячеславівною відмовлено в проведенні реєстраційних дій за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «В ПЛЮС» від 25.09.2025 року за реєстраційним номером 69086960.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Захарчук-Борисенко