Справа № 420/32387/25
Суддя: Вовченко О.А.
Дата ухвалення: 2026-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Вовченко О.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

23.09.2025 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , військової частини НОМЕР_1 у складі військової частини НОМЕР_2 НОМЕР_3 бригади НОМЕР_4 батальйону « ІНФОРМАЦІЯ_2 », в якому просить суд:

1. Визнати протиправним та скасувати наказ тимчасово виконуючого обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 № 220 від 12.08.2025 року «Про призов військовозобов`язаних та резервістів на військову службу під час мобілізації, на особливий період», в частині призову та направлення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , для проходження військової служби за мобілізацією до військової частини НОМЕР_1 .

2. Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 виключити солдата ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 .

Ухвалою судді від 29.09.2025 року позов залишено без руху.

02.10.2025 року від представника позивача до суду надійшла заява про усунення недоліків позову разом із додатками.

У якості відповідачів позивачем зазначено ІНФОРМАЦІЯ_5 і військову частину НОМЕР_1 .

Разом із заявою позивачем представником позивача надано до суду адміністративний позов (в новій редакції) ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , військової частини НОМЕР_1 , в якому позивач просить суд:

1. Визнати протиправним та скасувати наказ тимчасово виконуючого обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 № 220 від 12.08.2025 року «Про призов військовозобов`язаних та резервістів на військову службу під час мобілізації, на особливий період», в частині призову та направлення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , для проходження військової служби за мобілізацією до військової частини НОМЕР_1 .

2. Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 виключити солдата ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 .

Ухвалою суду від 13 листопада 2025 року прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 . Відкрито провадження по справі та визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

В обґрунтування позовних вимог в адміністративному позові зазначено, що 07.08.2025 року, співробітниками ІНФОРМАЦІЯ_3 було затримано ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та мобілізовано до лав ЗСУ. Наказом тимчасово виконуючого обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 № 220 від 12.08.2025 року «Про призов військовозобов`язаних та резервістів на військову службу під час мобілізації, на особливий період», відповідно до поіменного списку № 268 від 12.08.2025, призвано на військову службу під час мобілізації, на особливий період та відправлено до військової частини НОМЕР_1 : солдата ОСОБА_1 , 1987 р.н., НОМЕР_5 . 03.09.2024 року. Вироком Приморського районного суду м. Одеси, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , було визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.114-1 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі, строком на 5 років. На підставі ст.75 КК України, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , звільнено від відбування основного покарання у виді позбавлення волі із випробуванням, встановивши іспитовий строк на 3 (три) роки. Відповідно до Кримінального Кодексу України, кримінальне правопорушення передбачене ст.114-1 КК України відноситься до злочинів проти основ національної безпеки України. Проходження позивачем військової служби у військовій частині НОМЕР_1 прямо суперечить положенням ч.2 ст.4, ч.4 ст.39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та п. 4 ч. 4 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 року № 560. ОСОБА_1 , був незаконно, протиправно, без наявності для цього будь-яких передбачених законодавством підстав, призваний та направлений для проходження військової служби за мобілізацією до військової частини НОМЕР_1

15 грудня 2025 року від військової частини НОМЕР_1 надійшов відзив на адміністративний позов (Вхід.№131779/25), де зазначено, що на переконання військової частини НОМЕР_1 позовні вимоги ОСОБА_1 , є безпідставними та необґрунтованими, а також такими, що не відповідають вимогам чинного законодавства України. Організація обліку та призову громадян на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період покладена на територіальні центри комплектування та соціальної підтримки. Згідно поіменного списку військовозобов`язаних, які призвані ІНФОРМАЦІЯ_6 і відправлені у складі команди « НОМЕР_1 » від 12.08.2025 за вих. №268, солдат ОСОБА_1 , вибув з ІНФОРМАЦІЯ_3 до військової частини НОМЕР_1 . Зарахування до списків особового складу військової частини здійснюється наказом по стройовій частині на підставі іменних списків команд, які надходять від територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки. Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 12.08.2025 за №234 солдата ОСОБА_1 зараховано до списків військової частини НОМЕР_1 на посаду стрільця-санітара 2 штурмового спеціалізованого відділення 1 штурмового спеціалізованого взводу штурмової спеціалізованої роти військової частини НОМЕР_1 . З дня зарахування до списків особового складу військової частини військовозобов`язаний набуває статусу військовослужбовця.

Також у відзиві з посиланням на постанову Верховного Суду від 05.02.2025 року у справі №160/2592/23 зазначено, що процедура призову військовозобов`язаного на військову службу під час мобілізації є незворотною, тобто такою, що вже відбулася, а визнання процедури призову протиправною не спричинює відновлення попереднього становища особи, призваної на військову службу. Підстави звільнення з військової служби за призовом під час мобілізації під час дії воєнного стану визначені п.2 ч. 4 ст. 26 Закону №2232-ХІІ. Порядок звільнення з військової служби визначений в Положенні №1153/2008. ОСОБА_1 стрільць-санітар 2 штурмового спеціалізованого відділення 1 штурмового спеціалізованого взводу штурмової спеціалізованої роти військової частини НОМЕР_1 , не звертався до командування військової частини НОМЕР_1 із рапортом про звільнення з військової служби. Згідно відомостей військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_1 з 09.10.2025 перебуває у самовільному залишенні військової частини НОМЕР_1 . Підстави для задоволення позовної вимоги про зобов`язання військової НОМЕР_6 виключити солдата ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 відсутні.

ІНФОРМАЦІЯ_3 22 вересня 2025 року отримав позовну заяву з додатками, що підтверджено квитанцією №4553062, та 01.10.2025 отримав позовну заяву (в новій редакції) з додатками, що підтверджено квитанцією № 4646988 про доставку документів до зареєстрованого електронного кабінету користувача ЄСІТС (а.с. 32-34)

Ухвалу про відкриття провадження по справі 420/32387/25 від 13.11.2025 року надіслано до ІНФОРМАЦІЯ_3 в його електронний кабінет. Документ доставлено 14.11.2025 року, що підтверджено довідкою про доставку електронного листа (а.с. 58).

ІНФОРМАЦІЯ_3 у встановлений судом в ухвалі від 13 листопада 2025 року строк та на час прийняття рішення відзив на позовну заяву та/або заяву про продовження процесуальних строків не подав.

Вивчивши матеріали справи, ознайомившись з позовною заявою, відзивом на позовну заяву, дослідивши обставини, якими обґрунтовано позовні вимоги та заперечення, перевіривши їх наданими доказами, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з 14.02.2014 року зареєстроване місце проживання в АДРЕСА_1 що підтверджено паспортом громадянина України серії НОМЕР_7 від 25.04.2006 року (а.с.18-25). Також в паспорті позивача проставлено штамп про надання дозволу на тимчасове проживання з 14.12.2015 по 14.12.2018 року в росії (а.с.22).

Вироком Приморського районного суду м. Одеса від 03.09.2024 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування основного покарання у виді позбавлення волі із випробуванням, встановивши іспитовий строк на 3 роки (а.с.9-13).

Відповідно до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 від 14.08.2025 №220 «Про призов військовозобов`язаних та резервістів на військову службу під час мобілізації, на особливий період», відповідно до поіменного списку №268 від 12.08.2025, призвано на військову службу під час мобілізації, на особливий період та відправлено до військової частини НОМЕР_1 , солдата ОСОБА_1 , 1987 р.н. ВОС НОМЕР_8 (а.с.27).

З поіменного списку військовозобов`язаних, які призвані ІНФОРМАЦІЯ_6 і відправлені у складі команди « НОМЕР_1 » від 12.08.2025 року вбачається, що команда, зокрема і солдат ОСОБА_1 , 1987 р.н. направляється автобусним транспортом в розпорядження командира в.ч. НОМЕР_1 .

На підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 12.08.2025 №234 солдата ОСОБА_1 зараховано до списків особового складу частини з 13 серпня 2025 року.

Позивач, вважаючи протиправним наказ тимчасово виконуючого обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 № 220 від 12.08.2025 року «Про призов військовозобов`язаних та резервістів на військову службу під час мобілізації, на особливий період», в частині призову та направлення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , для проходження військової служби за мобілізацією до військової частини НОМЕР_1 , звернувся до суду із цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Згідно ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Приписами п.20 ч.1 ст.106 Конституції України визначено, що Президент України приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022, який неодноразово продовжувався та діє станом натеперішній час.

Відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 р. № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.

В Законі України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 р. № 3543-XII (далі - Закон № 3543-ХІІ), визначені правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.

Згідно зі ст. 1 Закону № 3543-XII, мобілізація це комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано; особливий період це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 р. № 2232-ХІІ (далі - Закон №2232-ХІІ), визначено правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.

Відповідно до ст. 1 Закону № 2232-XII, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України (ч.1). Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями (ч.2). Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку (ч.3).

В ст. 2 Закону №2232-ХІІ передбачено, що проходження військової служби здійснюється: громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом), за направленням або за призовом; ….

Відповідно до ст. 4 Закону №2232-ХІІ, Збройні Сили України та інші військові формування комплектуються військовослужбовцями шляхом: призову (направлення) громадян України на військову службу; прийняття громадян України на військову службу за контрактом (ч.1).

Приписами ч. 2 ст. 4 Закону №2232-ХІІ визначено, що Збройні Сили України та інші військові формування не можуть комплектуватися особами, які мають судимість за вчинення злочинів проти основ національної безпеки України, вчинення умисного вбивства двох або більше осіб, або вчиненого з особливою жорстокістю, або поєднаного із зґвалтуванням або сексуальним насильством, або особливо тяжких корупційних кримінальних правопорушень чи мають судимість за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених статтями 152-156-1, 258-258-6, частиною четвертою статті 286-1, статтею 348 Кримінального кодексу України, а також засудженими службовими особами, які згідно з підпунктом 1 пункту 3 примітки до статті 368 Кримінального кодексу України займали особливо відповідальне становище, якщо така судимість не погашена або не знята в установленому законом порядку.

Згідно з ч. 4 ст. 39 Закону №2232-ХІІ на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період можуть бути призвані засуджені особи, які звільнені від відбування покарання з випробуванням, крім тих, які засуджені за вчинення злочинів проти основ національної безпеки України, засуджені за вчинення умисного вбивства двох або більше осіб, або вчиненого з особливою жорстокістю, або поєднаного із зґвалтуванням або сексуальним насильством, або особливо тяжких корупційних кримінальних правопорушень чи засуджені за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених статтями 152-156-1, 258-258-6, частиною четвертою статті 286-1, статтею 348 Кримінального кодексу України, а також засуджені службові особи, які згідно з підпунктом 1 пункту 3 примітки до статті 368 Кримінального кодексу України займали особливо відповідальне становище. Такі особи проходять військову службу виключно у відповідних спеціалізованих підрозділах військових частин.

Постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 560 затверджено Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період (далі Порядок №560).

В п. 4 розділу «Загальні питання» Порядку №560 зазначено, що на військову службу під час мобілізації, на особливий період можуть бути призвані зокрема: засуджені особи, які звільнені від відбування покарання з випробуванням, крім тих, що засуджені за вчинення злочинів проти основ національної безпеки України, засуджені за вчинення умисного вбивства двох або більше осіб, або вчиненого з особливою жорстокістю, або поєднаного із зґвалтуванням або сексуальним насильством, або особливо тяжких корупційних кримінальних правопорушень чи засуджені за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених статтями 152-156-1, 258-258-6, частиною четвертою статті 286-1, статтею 348 Кримінального кодексу України, а також засуджені службові особи, які згідно з підпунктом 1 пункту 3 примітки до статті 368 Кримінального кодексу України займали особливо відповідальне становище. Зазначені особи проходять військову службу виключно у відповідних спеціалізованих підрозділах військових частин.

Отже, відповідно до приписів Закону №2232-ХІІ та Порядку №560 особи, засуджені за вчинення злочинів проти основ національної безпеки України, не можуть бути призвані на військову службу під час мобілізації.

З дослідженого вироку Приморського районного суду м. Одеса від 03.09.2024 року у справі №522/14190/24 вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування основного покарання у виді позбавлення волі із випробуванням, встановивши іспитовий строк на 3 роки (а.с.9-13).

Правопорушення, передбачені статтею 114-1 КК України «Перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань» є кримінальними правопорушеннями проти основ національної безпеки України (розділ I Особливої частини КК України)

Таким чином, позивач засуджений за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.114-1 КК України, який відноситься до правопорушень проти основ національної безпеки України, а тому на нього поширюються виключення, наведені у ч.2 ст.4, ч.4 ст.39 Закону №2232-ХІІ та п.4 Порядку №560.

Відтак, відповідно до приписів чинного законодавства на момент призову ОСОБА_1 12.08.2025 року ІНФОРМАЦІЯ_6 , позивач не підлягав призову на військову службу під час мобілізації, оскільки був засуджений за вчинення кримінального правопорушення проти основ національної безпеки України і судимість останнього не погашена та не знята в установленому законом порядку.

Постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 року №154 затверджено Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки (далі Положення №154 в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до п. 1 Положення №154, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Приписами п. 9 Положення №154 визначено, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених на них завдань, зокрема: ведуть військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також облік громадян України, які уклали контракт добровольця територіальної оборони, ветеранів війни та військової служби, та інших осіб, які мають право на пенсійне забезпечення відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб; здійснюють заходи оповіщення та призову громадян (крім військовозобов`язаних та резервістів СБУ та розвідувальних органів): на військову службу за призовом осіб офіцерського складу; на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період (зарахованих до військового оперативного резерву); на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період (незалежно від місця їх перебування на військовому обліку).

В п.11 Положення №154 визначено, що районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, крім функцій, зазначених у пункті 9 цього Положення: забезпечують ведення Реєстру та актуалізацію його бази даних відповідно до законодавства та в порядку, визначеному Міноборони;

Таким чином, саме на ІНФОРМАЦІЯ_3 покладено функції щодо військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, здійснення мобілізаційних заходів, в тому числі, визначення осіб, які не підлягають мобілізації в силу приписів закону.

Проте, здійснюючи призов ОСОБА_1 на військову службу під час мобілізації, в особливий період, ІНФОРМАЦІЯ_6 не пересвідчився, чи підлягає призову позивач та чи є законодавчі обмеження щодо його призову.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Однак, як встановлено за результатами розгляду справи, оспорюваний наказ про мобілізацію позивача зазначеним критеріям правомірності рішення суб`єкта владних повноважень не відповідає.

З урахуванням встановлених обставин справи, суд дійшов висновку, що наказ №220 від 12.08.2025 року «Про призов військовозобов`язаних та резервістів на військову службу під час мобілізації, на особливий період» в частині призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період солдата ОСОБА_1 , 1987 р.н. прийнятий з порушенням вимог чинного законодавства, отже є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання військової частини НОМЕР_1 виключити солдата ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , суд зазначає наступне.

Приписами п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону №2232-ХІІ визначено, що початком проходження військової служби вважається: день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки…

З Поіменного списку військовозобов`язаних, які призвані ІНФОРМАЦІЯ_6 і відправлені у складі команди « НОМЕР_1 » від 12.08.2025 № 268 вбачається, що ОСОБА_1 , 1987 р.н. відправлений 12 серпня 20256 року у військову частину НОМЕР_1 .

Отже з 12 серпня 2025 року статус позивача з військовозобов`язаного змінився на статус військовослужбовця.

Організацію обліку військовослужбовців у військових частинах, визначено в Інструкції з організації обліку особового складу в системі Міністерства оборони України, затвердженій наказом Міністерства оборони України від 15 вересня 2022 року №280, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 14 листопада 2022 року за №1407/38743 (далі Інструкція № 280).

Відповідно до п. 2 розділу XII Інструкції № 280 військовослужбовці військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період зараховуються в день прибуття до списків особового складу військової частини в порядку, установленому пунктами 30-32 розділу II цієї Інструкції. Первинне призначення на посади військовослужбовців військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, а також призначення (переміщення) військовослужбовців, які перебувають на військовій службі, відповідно до їх мобілізаційного призначення за мобілізаційним планом, здійснюються наказом командира військової частини по стройовій частині незалежно від номенклатури посад для призначення. Накази по стройовій частині видаються всіма військовими частинами, що формуються та утримуються на окремому штаті.

В п. 32 Розділу ІІ Інструкції № 280 зазначено, що зарахування до списків особового складу військової частини здійснюється у день прибуття військовослужбовців (прийому на роботу працівників) до військової частини. Підставою для видання наказу про зарахування особового складу до списків військової частини (про прийом на роботу працівника) є, зокрема, для військовослужбовців - іменні списки команд, приписи і документи, що посвідчують особу військовослужбовця…. Зараховування до списків особового складу військової частини або виключення із них здійснюється із поіменним зазначенням кожного військовослужбовця в наказі по стройовій частині.

12 серпня 2025 року наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №234 солдата ОСОБА_1 зараховано до списків особового складу військової частини з 13 серпня 2025 року

З зазначених приписів чинного законодавства та встановлених обставин справи, вбачається, що при прийнятті 12.08.2025 року наказу №234 про зарахування ОСОБА_1 до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , командир військової частина НОМЕР_1 не мав підстав піддавати сумніву, що направляючи позивача до військової частини ІНФОРМАЦІЯ_7 здійснив всі передбачені законом заходи, спрямовані на встановлення наявності/відсутності законних підстав для мобілізації позивача на військову службу.

В ст. 1 Закону України «Про Збройні Сили України» від 06.12.1911 №1934-XII, Збройні Сили України - це військове формування, на яке відповідно до Конституції України покладаються оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності. Збройні Сили України забезпечують стримування збройної агресії проти України та відсіч їй, охорону повітряного простору держави та підводного простору у межах територіального моря України у випадках, визначених законом, беруть участь у заходах, спрямованих на боротьбу з тероризмом.

Таким чином, саме на Збройні Сили України покладено функцію оборони території України в умовах діючого на даний час воєнного стану, а тому позивач, як особа, яка засуджена саме за перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період (стаття 114-1 КК України), не може проходити військову службу в складі Збройних Сил України.

При цьому приписами чинного законодавства визначено заборону формування Збройних Сил України особами, які мають судимість за вчинення злочинів проти основ національної безпеки України, якщо така судимість не погашена або не знята в установленому законом порядку.

Відповідно до вироку Приморського районного суду м. Одеса від 03.09.2024 року у справі №522/14190/24, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування основного покарання у виді позбавлення волі із випробуванням, встановивши іспитовий строк на 3 роки.

Доказів, що судимість погашена або знята в установленому законом порядку з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 до суду не надано.

Суд звертає увагу, що Законом України «Про військовий обов`язок та військову службу» не передбачено такої підстави для звільнення з військової служби як незаконна мобілізація, проте проходження військової служби в Збройних Силах України, ОСОБА_1 який визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України (кримінальне правопорушення проти основ національної безпеки України), суперечить приписам вимог ч. 2 ст. 4, ч. 4 ст. 39 Закону №2232-ХІІ та п.4 Порядку №560.

У справі "Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки" (Pincova and Pine v. the Czech Republic), n. 58, а також рішення у справі "Ґаші проти Хорватії" (Gashi v. Croatia), заява № 32457/05, п. 40, від 13 грудня 2007 року, та у справі "Трґо проти Хорватії" (Trgo v. Croatia), заява № 35298/04, п. 67, від 11 червня 2009 року) ЄСПЛ наголошено, що ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

Приписами ч. 2 ст. 9 КАС України визначено, що суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З урахуванням приписів чинного законодавства та встановлених обставин справи, суд дійшов висновку, що відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України ефективним захистом прав та інтересів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, обґрунтованим заходом буде скасування наказу військової частини НОМЕР_1 від 12.08.2025 №234 із зобов`язанням військової частини НОМЕР_1 виключити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 із списків особового складу військової частини.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості

Положеннями ст. 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу (ч.1). В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч.2 ст.77 КАС України).

У відповідності до ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Під час розгляду справи судом не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження зазначених обставин.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку, що адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 та військової частини НОМЕР_1 підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 243-246, 250, 255, 257-262, 295, 297 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати наказ ІНФОРМАЦІЯ_1 № 220 від 12.08.2025 року «Про призов військовозобов`язаних та резервістів на військову службу під час мобілізації, на особливий період» в частині призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період солдата ОСОБА_1 , 1987 року народження.

Скасувати наказ військової частини НОМЕР_1 від 12.08.2025 № 234 про зарахування до списків особового складу військової частини солдата ОСОБА_1 .

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 виключити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 зі списків особового складу військової частини.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_9 )

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_5 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_10 )

Відповідач: військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_4 , код ЄДРПОУ НОМЕР_11 )

Суддя O.A. Вовченко