Справа № 280/10968/25
Суддя: Артоуз Олеся Олександрівна
Дата ухвалення: 2026-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

19 лютого 2026 року Справа № 280/10968/25 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Артоуз О.О., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) представник ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Центральної військово-лікарської комісії Державної прикордонної служби України (01601, м. Київ, вул. Володимирська, буд. 26, кабінет 140, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

11 грудня 2025 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до Центральної військово-лікарської комісії Державної прикордонної служби України (далі відповідач) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, відповідно до якої позивач просить суд:

визнати протиправною бездіяльність Центральної військово-лікарської комісії Державної прикордонної служби України (місцезнаходження: 01601, м. Київ, вул. Володимирська, буд. 26, ) щодо не розгляду скарги ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ) про скасування постанови у формі довідки № 1541 госпітальної військово-лікарської комісії від 06.08.2025;

зобов`язати Центральну військову-лікарську комісію Державної прикордонної служби України (місцезнаходження: 01601, м. Київ, вул. Володимирська, буд. 26, ) розглянути скаргу ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ) від 05.09.2025 про скасування постанови у формі довідки № 1541 госпітальної військово-лікарської комісії від 06.08.2025 з урахуванням висновків суду у цій справі;

судові витрати покласти на Центральну військову-лікарську комісію Державної прикордонної служби України (місцезнаходження: 01601, м. Київ, вул. Володимирська, буд. 26, ).

Позовну заяву мотивовано тим, що позивач 06.08.2025 пройшов медичний огляд госпітальною ВЛК при Головному військово-медичному клінічному центрі ДПСУ. За результатами огляду було ухвалено постанову у формі довідки № 1541, згідно з якою позивача визнано придатним до служби в підрозділах забезпечення, охорони та навчальних закладах. Позивач не погоджується із зазначеним висновком щодо ступеня його придатності, оскільки комісією не було враховано наявні захворювання та не надано належної оцінки фактичному стану його здоров`я. У зв`язку з цим позивач звернувся до відповідача зі скаргою, у якій просив скасувати постанову № 1541 та призначити повторний або контрольний медичний огляд. Однак, листом від 12.09.2025 відповідач відмовив у задоволенні скарги та ініціюванні повторного огляду. Позивач вважає таку бездіяльність відповідача протиправною, а відповідь - формальною та такою, що порушує його право на належне визначення ступеня придатності до служби. З огляду на це, позивач просить задовольнити позов у повному обсязі.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 16.12.2025 відкрито провадження у справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (у порядку письмового провадження).

02 січня 2026 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву. Відповідач вважає позовні вимоги безпідставними та вказує, що скаргу позивача на постанову ВЛК було розглянуто у встановленому порядку з наданням вичерпної відповіді. За результатами перевірки встановлено, що медичний огляд госпітальною ВЛК проведено із повним дотриманням вимог Положення № 441. Лабораторні та інструментальні дані обстеження повністю відповідають клінічній картині захворювань, а діагноз та ступінь придатності за статтями 10-б, 62-б, 29-б, 61-в, 52-в, 79-г визначено вірно. Додатково відповідач зазначає, що надані позивачем документи не містять підстав для скасування постанови № 1541 від 06.08.2025, оскільки наявна медична документація не підтверджує захворювань, які б давали право на визнання особи «непридатним до військової служби». Оскільки ЦВЛК ДПСУ не встановила порушень у діях членів комісії, правові підстави для призначення повторного або контрольного огляду відсутні. З огляду на те, що звернення позивача розглянуто належним чином, а законодавство не зобов`язує приймати окрему постанову за результатами розгляду таких заяв, відповідач вважає, що протиправна бездіяльність з його боку відсутня. Відповідач просить відмовити у задоволенні позову.

09 січня 2026 року представником позивача подано додаткові пояснення, у яких зазначено, що у поданому відзиві відповідач жодним чином не спростував наведені у документах висновки та не надав доказів їх скасування у встановленому законом порядку. Крім того, відповідач не надав належної оцінки факту повторення діагнозу в консультаційному висновку ортопеда-травматолога від 03.07.2025 та протоколі дослідження від 21.07.2025, якими було повторно підтверджено стан здоров`я позивача, встановлений раніше. Позивач наполягає на задоволенні позову.

Представником відповідача 15.01.2026 надано заперечення (на відповідь на відзив) в яких відповідач зазначив, що згідно з пунктом 2 глави 11 розділу ІІІ Положення № 441, за рішенням ЦВЛК ДПСУ може бути проведений повторний або контрольний медичний огляд. У разі визнання ЦВЛК ДПСУ звернення щодо перегляду (скасування) постанови ВЛК обґрунтованим, ЦВЛК переглядає оскаржувану постанову або приймає рішення про направлення на повторний (контрольний) огляд. Оскільки ЦВЛК ДПСУ не встановила підстав для скасування постанови госпітальної ВЛК ГВМКЦ ДПСУ, оформленої довідкою № 1541 від 06.08.2025, правові підстави для ініціювання повторного або контрольного медичного огляду позивача відсутні.

Згідно з положеннями статті 258 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Частиною 1 статті 262 КАС України визначено, що розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи за правилами загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Відповідно до частини 2 статті 262 КАС України, визначено, що розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, судом встановлено наступне.

Позивач - ОСОБА_1 з 25.11.2022 у проходить військову службу у Військовій частині НОМЕР_3 ( НОМЕР_4 прикордонний загін) на посаді інспектора прикордонної служби 3 категорії (кулеметник 3 групи інспекторів прикордонної застави).

06 серпня 2025 року госпітальною ВЛК при ГВМКЦ ДПСУ було проведено медичний огляд позивача, за результатами якого ухвалено постанову у формі довідки № 1541. Згідно з результатами огляду, позивачу було встановлено наступні діагнози та визначено причинний зв`язок захворювань і поранення:

Захворювання, пов`язані з проходженням військової служби: двобічний коксартроз І ст., енхондрома шийки лівої стегнової кістки; стеатоз печінки.

Захворювання, НЕ пов`язані з проходженням військової служби: двобічна поздовжня плоскостопість (справа ІІ ст., зліва ІІІ ст.) з артрозом таранно-човноподібних суглобів; альтернувальна косоокість; короткозорість ст. 0,5D правого ока; складний короткозорий астигматизм ст. 0,5D та короткозорість ст. 0,5D лівого ока при гостроті зору з корекцією 1,0 на обох очах; часткова адентія щелеп; обмежений міжхребцевий остеохондроз, спондильоз поперекового відділу хребта, спондилолізний спондилолістез L4 І ст.; хронічна вертеброгенна люмбалгія у фазі неповної ремісії; хронічний гастродуоденіт у фазі нестійкої ремісії; викривлення носової перегородки з порушенням носового дихання.

Поранення, пов`язане з проходженням військової служби: наслідки ВТ (13.07.2023) - акубаротравма у вигляді суб`єктивного вушного шуму (довідка про обставини травми відсутня; згідно з Наказом МОЗ України № 370 від 04.07.2007 травма визначена як легка).

На підставі статей 10-б, 62-б, 29-б, 61-в, 52-в, 79-г графи ІІ Розкладу хвороб (Наказ МВС № 441), позивача визнано придатним до служби в органах (підрозділах) забезпечення, охорони, навчальних закладах та науково-дослідних установах.

Не погоджуючись із вказаним висновком, позивач звернувся до відповідача із скаргою про скасування постанови № 1541 та просив призначити повторний або контрольний медичний огляд. Вимога була обґрунтована тим, що комісією не було враховано інші наявні захворювання та не надано належної оцінки медичним висновкам щодо фактичного стану здоров`я позивача, отриманим раніше.

Листом від 12.09.2025 відповідач відмовив у задоволенні скарги, посилаючись на відсутність підстав для скасування постанови та ініціювання повторного огляду.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача, що полягає у формальному розгляді скарги та недослідженні обставин стану здоров`я, що перешкоджає визначенню належного ступеня придатності до служби, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Суд, оцінивши повідомлені позивачем обставини та наявні у справі докази у їх сукупності, встановив наявність достатніх підстав для прийняття законного та обґрунтованого рішення у справі.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.

За приписами статті 70 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» від 19.11.1992 № 2801-XII військово-лікарська експертиза визначає придатність до військової служби призовників, військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, встановлює причинний зв`язок захворювань, поранень і травм з військовою службою та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям. Військово-лікарська експертиза здійснюється військово-лікарськими комісіями, які створюються при територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, а також при закладах охорони здоров`я Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, за потреби - інших органів або військових формувань сектору безпеки і оборони, визначених частиною другою статті 12 Закону України «Про національну безпеку України». Військово-лікарські комісії також можуть створюватися при державних та комунальних закладах охорони здоров`я. Порядок організації та проведення військово-лікарської експертизи встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Порядок проведення військово-лікарськими комісіями (далі - ВЛК) Державної прикордонної служби України (далі - Держприкордонслужба) медичного огляду громадян призовного віку; військовозобов`язаних, які приймаються на військову службу за контрактом; кандидатів на навчання у вищих військових навчальних закладах (далі - ВВНЗ); військовослужбовців Держприкордонслужби та членів їхніх сімей; осіб, звільнених з військової служби Держприкордонслужби та військових частин прикордонних військ СРСР та їх органів управління, дислокованих на території України; військовослужбовців Держприкордонслужби та працівників Держприкордонслужби, які працюють у шкідливих та небезпечних умовах праці та залучаються до роботи з джерелами іонізуючого випромінювання (далі - ДІВ), джерелами електромагнітних полів (далі - ЕМП), лазерного випромінювання (далі - ЛВ), мікроорганізмами I, II груп патогенності; військовослужбовців Держприкордонслужби, які проходять військову службу на кораблях, катерах та суднах забезпечення Морської охорони Держприкордонслужби; льотного складу та авіаційного персоналу Держприкордонслужби, з метою визначення їх придатності за станом здоров`я до військової служби (роботи за фахом), встановлення причинного зв`язку захворювання, травми (поранення, контузії, каліцтва) з проходженням військової служби та встановлення причинного зв`язку, захворювання, травми (поранення, контузії, каліцтва), які призвели до смерті військовослужбовців Держприкордонслужби, визначено Положенням про проходження медичного огляду у Державній прикордонній службі України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 25.06.2024 №441 (далі Положення №441).

За визначенням, наведеним у пункті 2 розділу І Положення №441, медичний огляд - огляд, який проводять ВЛК, ЛЛК Держприкордонслужби, включає вивчення та оцінку стану здоров`я та фізичного розвитку особи на момент огляду з метою визначення ступеня придатності до військової служби, навчання за відповідним рівнем освіти та військово-обліковими спеціальностями, вирішення інших питань, передбачених цим Положенням, з прийняттям письмової постанови; придатність до військової служби - стан здоров`я та фізичного розвитку громадян, який дозволяє їм виконувати передбачені статутами, посадовими інструкціями службові обов`язки з конкретної військової спеціальності в Держприкордонслужбі в мирний час та особливий період.

Відповідно до пункту 1 глави І розділу ІІ Положення №441, основними завданнями ВЛК є:

організація та проведення медичного огляду осіб, зазначених у пункті 1 розділу І цього Положення; медичний відбір громадян для проходження військової служби за контрактом у Держприкордонслужбі; оцінка результатів медичного огляду осіб, зазначених у пункті 1 розділу І цього Положення; визначення ступеня придатності військовослужбовців Держприкордонслужби до військової служби; визначення причинного зв`язку захворювання, травми (поранення, контузії, каліцтва) військовослужбовців Держприкордонслужби, осіб, звільнених з військової служби Держприкордонслужби, з проходженням військової служби;

визначення причинного зв`язку захворювання, травми (поранення, контузії, каліцтва), що спричинили смерть військовослужбовців Держприкордонслужби, з проходженням військової служби; визначення, за станом здоров`я, можливості проживання за кордоном військовослужбовців Держприкордонслужби та членів сімей військовослужбовців Держприкордонслужби, які направляються за кордон у довгострокові закордонні відрядження, на навчання або при переміщенні їх по службі з переїздом в інші регіони України; визначення придатності осіб за станом здоров`я до вступу до ВВНЗ; опрацювання пропозицій, методичних рекомендацій щодо проведення медичного огляду, вимог до фізичного розвитку, стану здоров`я, індивідуальних психофізіологічних особливостей військовослужбовців Держприкордонслужби, кандидатів на військову службу в Держприкордонслужбі та їх інтегрування в практичну площину проведення ВЛК; формування висновку про необхідність забезпечення особи з обмеженнями повсякденного функціонування допоміжними засобами реабілітації (технічними та іншими засобами реабілітації) за формою, наведеною в додатку до Порядку забезпечення допоміжними засобами реабілітації (технічними та іншими засобами реабілітації) осіб з інвалідністю, дітей з інвалідністю та інших окремих категорій населення і виплати грошової компенсації вартості за самостійно придбані такі засоби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05.04.2012 №321.

Пунктом 2 глави 1 розділу ІІ Положення №441 визначено, що для виконання завдань, визначених у пункті 1 цього розділу, у Держприкордонслужбі створюються: Центральна військово-лікарська комісія (далі - ЦВЛК), постійно та тимчасово діючі позаштатні гарнізонні та госпітальні ВЛК закладів охорони здоров`я (органів) Держприкордонслужби, а також постійно діючі ЛЛК.

Відповідно до пункту 3 глави 1 розділу ІІ Положення №441 ЦВЛК, ВЛК, ЛЛК приймають постанови, які оформлюються свідоцтвом про хворобу (додаток 1), довідкою військово-лікарської комісії (лікарсько-льотної комісії) (додаток 2), протоколом засідання ВЛК (ЛЛК) з визначення причинного зв`язку захворювання, травми (поранення, контузії, каліцтва) (додаток 3). Строк оформлення ЦВЛК, ВЛК, ЛЛК свідоцтва про хворобу становить не більше 5 робочих днів із дня завершення медичного огляду.

У прийнятті постанов ЦВЛК, ВЛК та ЛЛК є незалежними. У своїй роботі вони керуються Законами України «Основи законодавства України про охорону здоров`я», «Про військовий обов`язок і військову службу», «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», цим Положенням, а також іншими нормативно-правовими актами з питань діяльності ЦВЛК, ВЛК та ЛЛК (пункт 4 глави 1 розділу ІІ вказаного Положення).

Згідно з пунктом 1 глави 4 розділу ІІ Положення №441 до постійно діючих ВЛК відносяться госпітальні (гарнізонні) ВЛК, які утворюються:

госпітальна ВЛК - у закладах охорони здоров`я Держприкордонслужби. За клінічними профілями в закладах охорони здоров`я Держприкордонслужби може бути створено декілька госпітальних ВЛК;

гарнізонна ВЛК - при клініках амбулаторно-поліклінічної допомоги, поліклініках закладів охорони здоров`я (органів) Держприкордонслужби.

На госпітальну (гарнізонну) ВЛК покладаються:

проведення медичного огляду, контрольного та повторного медичних оглядів осіб, зазначених у пункті 1 розділу І цього Положення;

проведення медичного огляду водолазів;

ведення книги протоколів засідань ВЛК, ЛЛК (додаток 4) та здавання її в архів;

контроль за повнотою та якістю проведення медичного огляду осіб, зазначених у пункті 1 розділу І цього Положення, строком проведення медичного огляду;

проведення разом із медичними спеціалістами військово-медичних клінічних центрів (клінічних госпіталів) та начальниками служб охорони здоров`я органів Держприкордонслужби, що перебувають у зоні відповідальності закладу охорони здоров`я Держприкордонслужби, аналізу визнання військовослужбовців Держприкордонслужби непридатними до військової служби, розробка пропозицій щодо поліпшення стану здоров`я військовослужбовців Держприкордонслужби, їх узагальнення та надання до ЦВЛК.

Госпітальна (гарнізонна) ВЛК має право:

приймати постанови відповідно до цього Положення;

за погодженням з керівниками органів Держприкордонслужби залучати до роботи на правах членів ВЛК медичних фахівців інших закладів охорони здоров`я (за згодою).

Розділ ІІІ Положення №441 регламентує питання проведення медичного огляду ВЛК та ЛЛК.

Відповідно до пункту 1 глави І розділу ІІІ Положення №441, медичний огляд включає в себе вивчення та оцінку стану здоров`я і фізичного розвитку осіб на момент огляду в цілях визначення ступеня придатності до військової служби, навчання за військово-обліковими спеціальностями, вирішення інших питань, передбачених цим Положенням, з винесенням постанови. Під придатністю до військової служби в цьому Положенні розуміється такий стан здоров`я і фізичного розвитку громадян, який дозволяє їм виконувати службові обов`язки з конкретної військової спеціальності, у мирний час та під час дії особливого періоду. При встановленні діагнозу враховуються актуальні результати фізикального обстеження та спеціальних досліджень. Якщо дані попередньої медичної документації не співпадають з результатами медичного огляду, проводиться спільний огляд (консиліум) за участі провідних (головних) медичних фахівців, під час якого може прийматися рішення про неврахування контраверсійних результатів попередніх досліджень (документів, виписок, заключень тощо) та госпіталізацій при винесенні експертного рішення.

Лікарі під час проведення медичного огляду ознайомлюються з медичними записами в електронній системі охорони здоров`я, що характеризують стан здоров`я військовослужбовця Держприкордонслужби, та з іншими медичними документами, які надає військовослужбовець Держприкордонслужби, а також вносять відповідні медичні записи до електронної системи охорони здоров`я, у порядку, визначеному законодавством.

Медичний огляд проводиться з метою визначення придатності: кандидатів до військової служби за контрактом; кандидатів до участі в міжнародних операціях з підтримання миру і безпеки у складі національного контингенту та національного персоналу; військовослужбовців Держприкордонслужби до військової служби; військовослужбовців Держприкордонслужби до військової служби за військовою спеціальністю; кандидатів на навчання у ВВНЗ; військовослужбовців, працівників Держприкордонслужби для роботи з ДІВ, джерелами ЕМП, ЛВ, мікроорганізмами I, II груп патогенності; військовослужбовців Держприкордонслужби до проходження служби на кораблях, катерах та суднах забезпечення Морської охорони Держприкордонслужби; а також з метою визначення: можливості проходження військової служби військовослужбовцями Держприкордонслужби та проживання членів їх сімей за кордоном; необхідності тривалого спеціалізованого лікування, медичного спостереження за членами сімей військовослужбовців Держприкордонслужби, транспортабельності їх за станом здоров`я; потреби у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою або відпустки для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва); потреби в тривалому лікуванні.

Згідно з пунктом 2 глави І розділу ІІІ Положення №441, постанови ВЛК, ЛЛК приймаються на підставі Розкладу хвороб, станів, фізичних вад та пояснення щодо застосування статей, що визначають ступінь придатності до військової служби (додаток 5) (далі - Розклад хвороб), таблиць додаткових вимог до стану здоров`я (додаток 6) (далі - ТДВ). Розклад хвороб розроблено відповідно до вимог Міжнародної статистичної класифікації хвороб та споріднених проблем охорони здоров`я десятого перегляду (далі - МКХ-10).

Медичний огляд військовослужбовців Держприкордонслужби проводиться відповідно до глави 4 розділу ІІІ Положення №441.

Зокрема, глава 4 розділу ІІІ Положення №441 передбачає:

- направлення на медичний огляд, який здійснюється начальниками органів Держприкордонслужби, де проходить службу військовослужбовець, головою ЦВЛК, начальниками закладів охорони (органів) здоров`я Держприкордонслужби за місцем лікування, у тому числі за рішенням органів прокуратури, судів (пункт 1);

- у разі виявлення під час обстеження або лікування в закладі охорони здоров`я Держприкордонслужби у військовослужбовця Держприкордонслужби захворювання, наслідків захворювання, травми (поранення, контузії, каліцтва), які зумовлюють непридатність до військової служби, такі особи направляються на медичний огляд для встановлення ступеня придатності до військової служби за рішенням начальника закладу охорони здоров`я Держприкордонслужби на підставі подання начальника лікувального відділення, в якому обстежується (лікується) військовослужбовець, про що робиться запис у медичній карті стаціонарного хворого, який засвідчується підписом начальника закладу охорони здоров`я та скріплюється гербовою печаткою (пункт 3);

- військовослужбовці Держприкордонслужби, наслідки захворювання, травми (поранення, контузії, каліцтва) яких згідно з Розкладом хвороб, ТДВ зумовлюють непридатність до військової служби, направляються на медичний огляд для встановлення ступеня придатності до військової служби за рішенням начальника органу Держприкордонслужби, у якому проходить службу такий військовослужбовець (пункт 4);

- на осіб, які проходять медичний огляд амбулаторно, заводиться картка обстеження та медичного огляду (додаток 15), при стаціонарному огляді - медична карта стаціонарного хворого (пункт 7);

- медичний огляд військовослужбовців Держприкордонслужби обов`язково проводиться хірургом, терапевтом, невропатологом, офтальмологом, отоларингологом, гінекологом (для жінок), а за медичних показань - лікарями інших спеціальностей (пункт 8);

- обов`язково здаються загальні аналізи крові та сечі, проводяться ЕКГ-дослідження, рентгенологічне обстеження органів грудної клітки; потребу в додатковому обстеженні визначають лікарі за медичними показаннями (пункт 9);

- постанова ВЛК, ЛЛК про потребу у звільненні від виконання службових обов`язків за станом здоров`я або про придатність до військової служби оформлюється довідкою ВЛК, ЛЛК, яка затвердженню ЦВЛК не підлягає. Копія зазначеної довідки направляється до ЦВЛК для обліку та контролю (пункт 13).

Глава 14 розділу ІІІ Положення №441 визначає особливості медичного огляду військовослужбовців Держприкордонслужби під час дії правового режиму воєнного стану.

Так, пунктами 1-2 глави 14 розділу ІІІ Положення №441 передбачено, що військовослужбовці Держприкордонслужби, які отримали захворювання, травму (поранення, контузію, каліцтво), можуть оглядатися з метою визначення потреби у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою або відпустки для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) ВЛК, ЛЛК закладів охорони здоров`я, у яких вони проходять лікування. Після закінчення відпустки для лікування у зв`язку з хворобою або відпустки для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) військовослужбовець Держприкордонслужби оглядається ВЛК, ЛЛК закладу охорони здоров`я Держприкордонслужби з метою визначення ступеня придатності до військової служби або потреби в продовженні відпустки, потреби в реабілітаційному лікуванні, протезуванні (ортезуванні); військовослужбовці, зазначені в пункті 1 цієї глави, можуть оглядатися ВЛК державних та комунальних закладів охорони здоров`я з метою визначення ступеня придатності до військової служби. Свідоцтва про хворобу, видані такими закладами, розглядаються, а постанови ВЛК затверджуються ЦВЛК Держприкордонслужби.

Відповідно до пункту 1 глави 11 розділу ІІІ Положення №441, постанови ВЛК, ЛЛК приймаються колегіально, більшістю голосів.

ВЛК при винесенні постанови оцінює висновки лікарів за результатами медичного огляду в закладі охорони здоров`я Держприкордонслужби, документи особи, які характеризують стан її здоров`я, з інших закладів охорони здоров`я (результати обстежень, висновки лікарів і спеціалістів тощо) (за наявності), які є додатковими матеріалами для встановлення діагнозу, а також ознайомлюються з медичними записами в електронній системі охорони здоров`я, що характеризують стан здоров`я особи, та вносять відповідні медичні записи до електронної системі охорони здоров`я в порядку, установленому законодавством.

У прийнятті постанови голова та члени ВЛК незалежні, у разі незгоди голови або членів ВЛК з думкою інших членів, їх окрема думка заноситься до протоколу засідання ВЛК, ЛЛК.

Відповідно до пункту 3 глави 11 розділу ІІІ Положення №441, при медичному огляді осіб, визначених у пункті 1 розділу І цього Положення, ВЛК приймаються постанови такого змісту, зокрема: 1) придатний: до військової служби; до військової служби за контрактом; 2) непридатний: до військової служби; до військової служби за контрактом.

Згідно з пунктом 2 глави 2 розділу ІІ Положення №441 ЦВЛК є керівним органом із військово-лікарської експертизи в Держприкордонслужбі і здійснює методичне керівництво діяльністю ВЛК, ЛЛК органів Держприкордонслужби з питань проведення медичного огляду осіб, зазначених у пункті 1 розділу I цього Положення.

Відповідно до пункту 7 глави 2 Розділу ІІ Положення №441 на ЦВЛК покладаються, зокрема: контроль за правильністю надання ВЛК, ЛЛК до ЦВЛК медичної документації з питань проведення медичного огляду; розгляд заяв, пропозицій, скарг та прийом відвідувачів з питань, що стосуються покладених на ЦВЛК завдань; контроль, розгляд, затвердження, переогляд, скасування постанов постійно діючих ВЛК, ЛЛК, тимчасово діючих ВЛК.

У відповідності до пункту 8 глави 2 розділу ІІ Положення №441 Центральна ВЛК, окрім іншого, має право: приймати постанови згідно з цим Положенням, розглядати, переглядати скасовувати, затверджувати, контролювати постанови ВЛК, ЛЛК, переглядати власні постанови. У разі неповного проведення медичного огляду особи чи недотримання ВЛК, ЛЛК при проведенні медичного огляду вимог цього Положення скасовувати постанову та направляти свідоцтво про хворобу на доопрацювання з викладенням причин, через які постанову ВЛК, ЛЛК скасовано.

Згідно з пунктом 11 глави 2 розділу ІІ Положення №441 ЦВЛК перевіряє відповідність прийнятих ВЛК, ЛЛК постанов вимогам цього Положення на підставі звернень, до яких додаються оригінали медичних документів або належним чином завірені їх копії.

Пунктом 12 глави 2 розділу ІІ Положення №441 визначено, що рішення, постанови ЦВЛК можуть бути оскаржені в судовому порядку.

Отже, вказаними нормами визначені повноваження ЦВЛК, на яку покладається зокрема: розгляд заяв, пропозицій, скарг та прийом відвідувачів з питань, що стосуються покладених на ЦВЛК завдань; контроль, розгляд, затвердження, переогляд, скасування постанов постійно діючих ВЛК, ЛЛК, тимчасово діючих ВЛК; у разі неповного проведення медичного огляду особи чи недотримання ВЛК, ЛЛК при проведенні медичного огляду вимог цього Положення скасовувати постанову та направляти свідоцтво про хворобу на доопрацювання з викладенням причин, через які постанову ВЛК, ЛЛК скасовано.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд зазначає про таке.

За висновками Верховного Суду при вирішенні спірних питань щодо оскарження рішень ВЛК, суд вправі перевірити їх законність в межах дотримання процедури їх прийняття.

Так, у постанові від 10.02.2022 у справі №160/7153/20 Верховний Суд наголосив, що перевірка правильності прийнятого військово-лікарською комісією рішення виключно за медичними показниками не входить до компетенції адміністративного суду.

Адміністративний суд, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, виконуючи завдання адміністративного судочинства щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення), передбаченим частиною другою статті 2 КАС України, критеріям, не втручається та не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 12.02.2021 у справі №820/5570/16, від 12.06.2020 у справі №810/5009/18 про те, що надання оцінки діагнозу позивача на предмет того, чи підпадає він під дію статей розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби виходить за межі судового розгляду суду касаційної інстанції.

Суд звертає увагу, що при розгляді даної справи судом не досліджується медичний критерій (стосовно діагнозу та його правомірності, а також придатності до військової служби), а лише перевіряється юридична процедура прийняття рішення за результатами розгляду скарги позивача на рішення ВЛК.

Відповідно до пункту 2 глави 11 розділу ІІІ Положення №441 рішення ВЛК, дії (бездіяльність) ВЛК органів Держприкордонслужби оскаржуються в Центральної ВЛК або судовому порядку.

За рішенням Центральної ВЛК може бути проведений повторний або контрольний медичний огляд.

У разі визнання ЦВЛК звернення щодо перегляду (скасування) постанови ВЛК обґрунтованою, ЦВЛК переглядає оскаржувану постанову ВЛК або приймає рішення про направлення на повторний або контрольний огляд ВЛК. ЦВЛК розглядає звернення на постанову ВЛК та приймає рішення в строки, визначені статтею 20 Закону України «Про звернення громадян». На повторний або контрольний медичний огляд особи, зазначені в пункті 1 розділу І цього Положення, направляються для проходження медичного огляду ВЛК в інший заклад охорони здоров`я Держприкордонслужби, ніж той, у якому проводився медичний огляд ВЛК, постанова якої скасована або оскаржується.

У разі визнання Центральною ВЛК звернення необґрунтованим, воно повертається заявнику з відповідними роз`ясненнями, у строк, визначений Законом України «Про звернення громадян».

Постанови ЦВЛК, ВЛК, ЛЛК оскаржуються в строки, визначені статтею 17 Закону України «Про звернення громадян».

Постанови ВЛК інших військових формувань, які винесені стосовно військовослужбовців Держприкордонслужби, підлягають обов`язковому розгляду ЦВЛК з прийняттям власної постанови.

У випадку скасування ЦВЛК постанови ВЛК, ЦВЛК приймає власну постанову. Постанова ЦВЛК оформляється в 4 примірниках. Перший примірник зберігається у ЦВЛК протягом 5 років з подальшим здаванням у Центральний архів Держприкордонслужби. Другий примірник направляється на адресу ВЛК, постанова якої скасована, із занесенням даних у книгу протоколів засідань ВЛК, ЛЛК та зберігається протягом 5 років з подальшим здаванням у Центральний архів Держприкордонслужби. Третій та четвертий примірники направляються на адресу органу Держприкордонслужби за місцем проходження служби військовослужбовця. Третій примірник долучається до особової справи військовослужбовця, четвертий примірник видається військовослужбовцю начальником органу Держприкордонслужби чи начальником кадрового підрозділу.

Системний аналіз вищенаведених приписів Положення №441 дає підстави для висновку, що за наслідками розгляду скарги на постанову ВЛК Центральна ВЛК може прийняти такі рішення:

- про перегляд постанови ВЛК;

- про направлення особи на повторний або контрольний огляд ВЛК;

- про повернення скарги в разі визнання її необґрунтованою.

І лише у випадку скасування постанови ВЛК Центральна ВЛК приймає власну постанову.

В спірному випадку, представник позивача подав скаргу до Центральної військово-лікарської комісії Державної прикордонної служби України про перегляд постанови у формі довідки госпітальної ВЛК від 06.08.2025 № 1541.

За результатами розгляду скарги Центральна військово-лікарська комісія Державної прикордонної служби України листом від 12.09.2025 13.1/1066-25-Вх/95 повідомила представника позивача, що постанова у формі довідки госпітальної ВЛК від 06.08.2025 № 1541 оформлена відповідно до Положення, причинний зв`язок захворювань встановлено вірно. ЦВЛК ДПСУ не вбачає підстав щодо скасування постанови у формі довідки госпітальної ВЛК від 06.08.2025 № 1541 та ініціювання повторно медичного огляду.

З огляду на зміст Положення № 441 ЦВЛК переглядає оскаржувану постанову ВЛК або приймає рішення про направлення на повторний або контрольний огляд ВЛК лише у разі визнання ЦВЛК звернення щодо перегляду (скасування) постанови ВЛК обґрунтованою.

В листі від 12.09.2025 13.1/1066-25-Вх/95 Центральна військово-лікарська комісія Державної прикордонної служби України надала оцінку обставинам, викладеним представником позивача у скарзі, дійшла висновку про необґрунтованість такої скарги та надала відповідне роз`яснення.

Разом з тим, суд не надає оцінку листа Центральної військово-лікарської комісії Державної прикордонної служби України від 12.09.2025 13.1/1066-25-Вх/95, оскільки таке рішення не є предметом розгляду.

Завданням адміністративного судочинства є перевірка правомірності рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень на відповідність критеріям, які закріплені в частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України. Суд не перебирає на себе повноваження суб`єкта владних повноважень щодо встановлення діагнозів та прийняття висновків щодо придатності/непридатності до проходження військової служби, встановлення причинно-наслідкового зв`язку між захворюванням та службою.

Водночас суд звертає увагу на те, що госпітальною ВЛК ГВМКЦ ДПСУ медичний огляд проведено із повним дотриманням вимог п.п. 7-9 глави 4 розділу III Положення № 441. Усі виписки з медичних карт стаціонарного хворого ОСОБА_1 , консультативні висновки та результати досліджень лікарів-спеціалістів були належним чином враховані, зокрема: виписка із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого Клінічного санаторію «Аркадія» № 161 від 21.02.2025; довідка ХВМКЦ ДПСУ № 1335 від 14.03.2025; консультативні висновки спеціалістів ДУ «Інститут патології хребта та суглобів ім. проф. М.І. Ситенка НАМН України» № 884179 від 17.04.2025 та від 30.04.2025; виписка із медичної карти стаціонарного хворого ХВМКЦ ДПСУ № 316 від 20.05.2025; довідка ХВМКЦ ДПСУ № 133 від 20.05.2025; консультативний висновок ортопеда-травматолога ГВМКЦ ДПСУ від 03.07.2025; протокол дослідження ГВМКЦ ДПСУ від 21.07.2025.

Суд повторює, що з огляду на зміст Положення №441 ЦВЛК переглядає оскаржувану постанову ВЛК або приймає рішення про направлення на повторний або контрольний огляд ВЛК лише у разі визнання ЦВЛК звернення щодо перегляду (скасування) постанови ВЛК обґрунтованою.

Таким чином, відповідач, не вбачаючи підстав для скасування постанови у формі довідки госпітальної ВЛК від 06.08.2025 № 1541, та ініціювання повторного медичного огляду позивача, листом роз`яснив, що скарга є необґрунтованою.

З огляду на вказане, суд дійшов висновку, що відповідач належним чином розглянув скаргу позивача, з дотриманням вимог, визначених Положенням №441.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини по справі Серявін та інші проти України(п.58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Залишаючи без оцінки окремі аргументи учасників справи, суд виходить з того, що такі обставини лише опосередковано стосуються суті і природи спору, а їх оцінка не має вирішального значення для його правильного вирішення.

Згідно із статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

За приписами статті 249 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Статтею 242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Реальність (справжність та правдивість) конкретної обставини фактичної дійсності не може бути сприйнята доведеною виключно через неспростування одним із учасників справи (навіть суб`єктом владних повноважень) декларативно проголошеного, але не доказаного твердження іншого учасника справи, позаяк протилежне явно та очевидно прямо суперечить меті правосуддя - з`ясування об`єктивної істини у справі.

Правильність саме такого тлумачення змісту частини 1 статті 77 та частини 2 статті 77 КАС України підтверджується правовим висновком постанови Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2020 по справі № 520/2261/19, що визначений статтею 77 КАС України обов`язок відповідача - суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного частиною першою цієї ж статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Отже, з урахуванням вимог статті 77 КАС України, позивач знехтував своїм процесуальним обов`язком доведення обставин, на яких ґрунтуються його вимоги.

У відповідності до частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтувалося на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

З приводу розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі (частина 1 статті 143 КАС України).

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд зазначає, що у відповідності до приписів частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до приписів статті 139 КАС України, з огляду на ухвалення судом рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, за відсутності доказів понесення судових витрат відповідачем, підстав для їх розподілу немає.

Керуючись ст.ст. 72, 77, 90, 139, 242, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) представник ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Центральної військово-лікарської комісії Державної прикордонної служби України (01601, м. Київ, вул. Володимирська, буд. 26, кабінет 140, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, відмовити.

Розподіл судових витрат не проводиться.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення у повному обсязі складено та підписано 19 лютого 2026 року.

Суддя О.О. Артоуз