Справа № 140/30730/23
Суддя: Кашпур О.В.
Дата ухвалення: 2026-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2026 року

м. Київ

справа № 140/30730/23

адміністративне провадження № К/990/30564/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Кашпур О.В.,

суддів - Соколова В.М., Уханенка С.А.,

розглянув у порядку письмового провадження як суд касаційної інстанції адміністративну справу №140/30730/23

за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

за касаційною скаргою адвоката Карпука Андрія Сергійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 01 січня 2024 року, прийняте у складі головуючого судді Димарчук Т.М., та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18 квітня 2024 року, прийняту в складі колегії суддів: головуючого судді Носа С. П., суддів Кухтея Р. В., Коваля Р. Й.,

УСТАНОВИВ:

І. Короткий зміст позовних вимог

1. У вересні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом, в якому просила:

- визнати протиправною бездіяльність щодо ненарахування та невиплати в повному обсязі додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» №168 від 28 лютого 2022 року за безпосередню участь у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсіч і стримування збройної агресії за період з 01 червня 2022 року по 25 червня 2022 року включно в розрахунку до 100 000,00 грн на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах;

- зобов`язати здійснити нарахування та виплату додаткової винагороди, передбаченої пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» №168 від 28 лютого 2022 року за безпосередню участь у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсіч і стримування збройної агресії за період з 01 червня 2022 року по 25 червня 2022 року включно в розрахунку до 100 000,00 грн на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах (з урахуванням фактично виплачених сум грошового забезпечення за вказаний період).

2. На обґрунтування позовних вимог позивачка зазначає, що з 13.09.2021 перебуває на військовій службі за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 , у період з 05.04.2022 по 25.06.2022 включно брала безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в районах населених пунктів: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою №2175 від 24.03.2023, виданою відповідачем. Уважає , що має право на збільшену додаткову винагороду у розмірі до 100 000,00 грн за період з 01.06.2022 по 25.06.2022 пропорційно дням участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, передбачену пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», однак відповідач за вказаний період протиправно не нарахував та не виплатив їй додаткову грошову винагороду в розмірі 100 000,00 грн.

ІІ. Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій і мотиви їхнього ухвалення

3. Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 01 січня 2024 року у задоволенні позову відмовлено повністю.

4. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що зі змісту постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» №168 від 28 лютого 2022 року, (у редакції після змін внесених постановою Кабінету Міністрів України від 20.01.2023 №43) у редакції вбачається, що у разі безпосередньої участі військовослужбовців Збройних Сил України у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави - агресора, вони набувають права на отримання збільшеної до 100 000,00 грн додаткової винагороди, пропорційно часу участі у таких діях та заходах. За інші періоди несення служби військовослужбовці Збройних Сил отримують додаткову винагороду в розмірі 30 000,00 гривень. Однак матеріали справи не містять документального підтвердження безпосередньої участі позивачки у бойових діях або забезпеченні здійсненні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій на тимчасово окупованій російською федерацією території України або на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора.

5. Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18 квітня 2024 року змінено рішення Волинського окружного адміністративного суду від 01 січня 2024 року в частині мотивів відмови в задоволенні позовних вимог. В решті оскаржуване рішення суду першої інстанції залишено без змін.

6. Вирішуючи спір, суд апеляційної інстанції виходив з того, що судом першої інстанції правильно відмовлено в задоволенні позовних вимог, однак помилково застосовано редакцію постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» №168 від 28.02.2022, яка набула чинності 20.01.2023, до правовідносин за червень 2022 року, тому суд апеляційної інстанції дійшов висновку про зміну рішення суду першої інстанції в частині мотивів відмови в задоволенні позовних вимог.

ІІІ. Короткий зміст вимог касаційної скарги

7. Не погоджуючись із рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 01 січня 2024 року та постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18 квітня 2024 року, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, адвокат Карпук Андрій Сергійович, який діє в інтересах ОСОБА_1 , подав касаційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувані судові рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

8. Обґрунтовуючи наявність підстав для касаційного оскарження, касатор посилається на пункт 1 частини 4 статті 328 КАС України, відповідно до якого підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.

9. У касаційній скарзі представник позивача вказує на те, що суди попередніх інстанцій застосували приписи Телеграми Департаменту фінансів Міністерства оборони України №248/1298 від 25.03.2022, Директив Міністра оборони України від 07.03.2022 №248/1217, від 25.03.2022 №248/1298, від 18.04.2022 №248/1529, Окремого доручення від 23.06.2022 №912/з/29, пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та сім`ям під час дії воєнного стану" від 28.02.2022 № 168, статей 2, 22 КАС України, частини першої статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" без урахування висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 6 лютого 2024 року у справі 640/13029/22, від 21 березня 2024 у справі 560/3159/23, від 11 квітня 2024 року у справі 560/3153/23. Також суди першої та апеляційної інстанції застосовували норми матеріального права, прийняті поза періодом спірних правовідносин.

10. Касатор зазначає, що позивачем було надано усі документи, з якими закон пов`язує набуття права на нарахування спірного грошового нарахування. Подані позивачкою накази командира №81 від 05.04.2022, №96 від 20.04.2022, №103 від 27.04.2022, №118 від 12.05.2022, №158 від 25.06.2022, довідка №2175 від 24.03.2023, видані на підставі первинних документів під грифом "для службового користування" або "таємно" та підтверджують її безпосередню участь у бойових діях. Натомість суди попередніх інстанцій поставили під сумнів документи, які підтверджують участь ОСОБА_1 у бойових діях у спірний період. Поняття "Безпосередня участь військовослужбовця у бойових діях» викладене у пункті 1 Окремого доручення Міністра оборони України від 23 червня 2022 року № 912/з/29 та полягає не тільки у виконанні завдань у першому ешелоні під час перебування у складі органу військового управління, але також і у виконанні бойових завдань у складі військових частин, угруповань військ Сил оборони держави (абзац четвертий пункту 1). У контексті цієї справи це має означати, що для того, аби вирішити спір про (не)правомірність невиплати військовослужбовцеві додаткової винагороди у розмірі до 100000,00 грн потрібно з`ясувати, які завдання [військовослужбовець] виконувала на тій території, де перебувала протягом 1-25 червня 2022 року, проте судами попередніх інстанцій цього не було зроблено.

11. Також касатор посилається на те, що суди залишили поза увагою, що можлива відсутність певних документів щодо безпосередньої участі позивачки у забезпеченні бойових дій по забезпеченню заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, або неподання цих документів відповідачем, не може свідчити про відсутність права у позивачки на таку винагороду.

ІV. Позиція інших учасників справи

12. Відповідач надав до суду відзив на касаційну скаргу, в якому просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

V. Рух справи у суді касаційної інстанції

13. Ухвалою Верховного Суду в складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Кашпур О.В., суддів Соколова В.М., Уханенка С.А., від 13 серпня 2024 року відкрито касаційне провадження у цій справі.

14. Касаційне провадження відкрито для перевірки доводів скаржника на підставі пунктів 1, 4 частини четвертої статті 328 КАС України, а також підпункту «в» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

15. Ухвалою Верховного Суду від 18 лютого 2026 року справу призначено до розгляду у порядку письмового провадження з 19 лютого 2026 року.

VI. Стислий виклад обставин, установлених судами першої та апеляційної інстанцій

16. Як установлено судами першої та апеляційної інстанцій, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 13.09.2021 №190, молодшого лейтенанта ОСОБА_1 , яка прибула з ІНФОРМАЦІЯ_1 , призначену наказом командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (по особовому складу) від 03.09.2021 №311 на посаду офіцера психолога НОМЕР_2 механізованого батальйону, з 13.09.2021 зараховано до списків особового складу на всі види забезпечення.

17. Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 05.04.2022 №81 лейтенант ОСОБА_1 прибула в розташування бригади в район виконання бойових завдань на території України для виконання завдань за призначенням.

18. Згідно з довідкою від 24.03.2023 №2175 про безпосередню участь особи у заходах необхідних для забезпечення оборони України та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, ОСОБА_1 в період з 25.02.2022 по 28.03.2022, з 05.04.2022 по 25.06.2022 та з 20.08.2022 по 21.11.2022 брала участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, перебуваючи в районах населених пунктів

АДРЕСА_1 . Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 25.06.2022 №158 ОСОБА_1 , яка перебувала в районі виконання бойових завдань на території України, в оперативно тактичному угрупуванні « ІНФОРМАЦІЯ_3 », з 25.06.2022 вибула на лікування в КП «Міська клінічна лікарня № 3».

20. Відповідно до витягу з картки особового рахунку військовослужбовця ОСОБА_1 за 2022 рік вбачається, що позивачу за період з 01.06.2022 по 25.06.2022 виплачувалася додаткова грошова винагорода, передбачена постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплати військовослужбовцям, особам рядовою і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час воєнного стану» від 28.02.2022 № 168», у розмірі 30000 грн.

VIІ. ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХНЬОГО ЗАСТОСУВАННЯ

21. Конституція України.

Частина друга статті 19. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

22. Кодекс адміністративного судочинства України (далі - КАС України)

Частина 2 статті 2 КАС України. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

23. Відповідно до частини першої статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року №2011-XII, дала - Закон №2011-XII, дія якого, в силу приписів пункту 1 частини першої статті 3 цього Закону, поширюється в тому числі на військовослужбовців правоохоронних органів спеціального призначення, держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

24. За приписами частини другої статті 9 Закону №2011-XII до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

25. Згідно з абзацами першим і другим частини четвертої статті 9 цього Закону грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

26. Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам затверджений наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 року № 260, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 року за № 745/32197 (далі - Порядок № 260).

27. Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України від 24.02.2022 року № 2102-IX, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України постановлено ввести в Україні воєнний стан.

28. Цього ж дня (24.02.2022 року) Указом Президента України від 24.02.2022 №69/2022 на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до ч. 2 ст. 102, п. п. 1, 17, 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.

29. Відповідно до п. 4 Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» Кабінет Міністрів України зобов`язаний невідкладно, зокрема, забезпечити фінансування та вжити в межах повноважень інших заходів, пов`язаних із запровадженням правового режиму воєнного стану на території України.

30. Згідно з п. 6 Указу Президента України від 24.02.2022 року №69/2022 «Про загальну мобілізацію» Кабінету Міністрів України доручено забезпечити фінансування та вжити в межах повноважень інших заходів, пов`язаних з оголошенням та проведенням загальної мобілізації.

31. На виконання цих указів Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - постанова Кабінету Міністрів України №168).

32. Відповідно до пункту 1 постанови №168 установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми "єПідтримка", виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

33. Відповідно до статті 8 Закону України від 06.12.1991 №1934-XII «Про Збройні Сили України» Міністр оборони України здійснює військово-політичне та адміністративне керівництво Збройними Силами України, а також інші повноваження, передбачені законодавством.

34. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України. в тому числі визначає порядок виплати грошового забезпечення (абз. 2 ч. 4 ст. 9 Закону №2011-XII).

35. Наказом Міністра оборони України від 01.04.2022 №98, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 05.04.2022 за №382/37718 (застосовується з 24.02.2022), внесено зміни до Порядку №260 шляхом доповнення розд. І п. 17, відповідно до якого на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.

36. Так з метою врегулювання виплати військовослужбовцям Збройних Сил України додаткової винагороди, передбаченої пунктом 1 постанови №168, Міністр оборони України видав директиви від 07.03.2022 №248/1217, від 25.03.2022 №248/1298, від 18.04.2022 №248/1529, доведені до кожної окремої військової частини (установи) телеграмами (діяли до 01.06.2022), Окреме доручення від 23.06.2022 №912/з/29, застосовується з 01.06.2022 (пункт 13 Окремого доручення).

37. В окремому дорученні від 23.06.2022 №912/з/29, яке діяло протягом спірного періоду, Міністр оборони України визначив, що необхідно розуміти під терміном «безпосередня участь військовослужбовця у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії в період здійснення зазначених заходів» (далі - бойові дії або заходи), до складу якого, серед іншого, змістовно включено: виконання військовослужбовцем бойових завдань у складі військової частини (підрозділу), яка (який) веде воєнні (бойові) дії у складі діючих угрупувань військ (сил) Сил оборони держави (визначених Головнокомандувачем Збройних Сил України або начальником Генерального штабу Збройних Сил України) в районі ведення воєнних (бойових) дій.

38. Пунктом 3 цього окремого доручення установлено райони ведення бойових дій визначати відповідними рішеннями (наказами, директивами, розпорядженнями) Головнокомандувача Збройних Сил України, а склад діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави - відповідними рішеннями (наказами, директивами, розпорядженнями) Головнокомандувача Збройних Сил України або начальника Генерального штабу Збройних Сил України.

39. Документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів здійснювати на підставі таких документів:

бойовий наказ (бойове розпорядження);

журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад);

рапорт (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.

40. Пунктом 5 установлено виплату додаткової винагороди у розмірі 100000 грн або 30000 грн здійснювати на підставі наказів:

командирів (начальників) військових частин (військових навчальних закладів, установ, організацій) - особовому складу військової частини;

керівника вищого органу військового управління - командирам (начальникам) військових частин.

41. В цих наказах про виплату додаткової винагороди виходячи з розміру 100000 грн за місяць обов`язково зазначати підстави для його видання з посиланням на бойовий наказ (бойове розпорядження) тощо.

42. Накази про виплату додаткової винагороди за минулий місяць видавати до 5 числа поточного місяця на підставі рапортів командирів підрозділів (пункт 6 Окремого доручення від 23.06.2022 року № 912/з/29).

VІІІ.ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

43. Відповідно до частини першої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

44. З огляду на викладені приписи статті 341 КАС України, Суд здійснює перегляд судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій в межах доводів касаційної скарги.

45. З аналізу наведених норм законодавства убачається, що встановлена постановою Кабінету Міністрів України №168 додаткова винагорода в розмірі 30 000,00 гривень на місяць є складовою грошового забезпечення військовослужбовців, що виплачується їм на період дії воєнного стану та підлягає збільшенню до 100 000,00 гривень, в розрахунку на місяць пропорційно часу їх безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії під час перебування безпосередньо в районах їх ведення (здійснення) у період здійснення зазначених заходів.

46. Спірні правовідносини у цій справи виникли у зв`язку з невиплатою позивачці як військовослужбовцю Збройних Сил України, додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168, у розмірі до 100 000,00 грн за червень 2022 року, у зв`язку з відсутністю підстав для нарахування та виплати такої додаткової винагороди.

47. Суди першої та апеляційної інстанції, рішення про відмову у задоволенні позову мотивували тим, що позивачкою документально не підтверджено її безпосередньої участі у спірному періоді у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, що давало б їй право на отримання додаткової винагороди до 100 000,00 грн відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України №168.

48. Верховний Суд уважає вказані висновки судів першої й апеляційної інстанцій таким, що ґрунтується на неповністю установлених обставинах справи, які у сукупності не дають достатніх підстав для належної оцінки правомірності оскаржуваної бездіяльності відповідача.

49. За приписами частини четвертої статті 9 КАС України суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

50. Суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів (частина п`ята статті 77 КАС України).

51. Так, згідно з пунктом 3 Окремого доручення Міністра оборони України від 23.06.2022 № 912/з/29 документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів здійснюється на підставі таких документів:

бойового наказу (бойового розпорядження);

журналу бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журналу ведення оперативної обстановки або бойового донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постової відомості (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад);

рапорту (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.

52. Суди дійшли висновку про відсутність документів для підтвердження фактів безпосередньої участі позивачки у бойових діях або забезпеченні здійснення відповідних заходів у спірний період без належного з`ясування обставин, щодо яких виник спір та не надали відповіді на ключове питання, яке стало підґрунтям спору та спонукало позивачку звернутися до суду: які саме завдання, за якою посадою та в якому місці виконувала військовослужбовець ОСОБА_1 , яка з 05 квітня 2022 року прибула в розташування бригади в район виконання бойових завдань на території України для виконання завдань за призначенням, і якими доказами це підтверджується.

53. Отже, якщо позивачка протягом періоду, щодо якого виник спір, проходила військову службу, але не виконувала бойових чи інших завдань, які в розумінні пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України №168 дають підстави для виплати додаткової винагороди у (збільшеному) розмірі до 100 000,00 грн, то які завдання вона у такому разі виконувала протягом цього часу та/або де проходила службу у цей час.

54. У позовній заяві позивачка вказувала на те, що у період з 05.04.2022 по 25.06.2022 брала безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України, що підтверджуються довідкою №2175 від 24.03.2023, виданою на підставі витягів з наказів командира військової частини НОМЕР_1 від 05.04.2022 №81, від 20.04.2022 №96, від 27.04.2022 №103, від 12.05.2022 №118, від 25.06.2022 №158, які конкретизують угрупування військ, район бойових завдань та бойові розпорядження, на підставі яких позивачка безперервно брала участь у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії.

55. При цьому відповідно до відповіді військової частини НОМЕР_1 від 18.09.2023 на адвокатський запит представника позивачки від 05.09.2023, відповідач повідомив, що ОСОБА_1 нараховано та виплачено додаткову винагороду в розмірі 90 666,67 за квітень 2022 року, 90 967,74 грн за травень 2022 року та 30 000,00 грн за червень 2022 року.

56. У вимірі обставин справи, з яких виник спір, суди попередніх інстанцій якраз і мали б з`ясувати: 1) які завдання/заходи і 2) де виконувала/здійснювала позивачка упродовж спірного періоду, стосовно якого відповідач висловив заперечення щодо наявності підстав для виплати додаткової винагороди у розмірі до 100 000,00 грн. Завданням суду в цій адміністративній справі є з`ясування того, а чи могло статися так, що відповідач з певних причин не зафіксував участі позивачки у бойових діях та заходах у документах, які є підставою для виплати додаткової винагороди у підвищеному розмірі.

57. За наведеного Суд констатує, що суди попередніх інстанцій не вжили усіх, визначених законом, заходів та не встановили усі фактичні обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, у зв`язку з чим дійшли передчасних висновків по суті справи.

58. У цьому контексті Суд нагадує, що за правилами частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

59. Верховний Суд у постанові від 16.03.2023 у справі №600/747/22-а указав, що обов`язок суду встановити дійсні обставини справи при розгляді адміністративного позову безвідносно до позиції сторін випливає з офіційного з`ясування всіх обставин справи як принципу адміністративного судочинства, закріпленого нормами статті 2 та частини четвертої статті 9 КАС України, відповідно до змісту якого суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

60. За наведеного Суд констатує, що суди попередніх інстанцій не вжили усіх визначених законом заходів та не встановили усіх фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, у зв`язку з чим дійшли передчасних висновків по суті справи.

61. Виходячи із змісту принципу офіційного з`ясування всіх обставин у справі в адміністративному судочинстві, саме на суд покладається обов`язок визначити характер спірних правовідносин та зміст правової вимоги, матеріальний закон, який їх регулює, а також факти, що підлягають встановленню і лежать в основі позовних вимог та заперечень; з`ясувати, які є докази на підтвердження зазначених фактів, і вжити заходів для виявлення та витребування необхідних доказів.

62. Оскільки вказані обставини та фактичні дані залишилися поза межами дослідження судів попередніх інстанцій, тому з урахуванням повноважень касаційного суду (які не дають суду касаційної інстанції права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні) відсутня можливість перевірити правильність їхніх висновків в цілому по суті спору.

63. Водночас критерій обґрунтованості за статтею 242 КАС України означає, що судове рішення має містити пояснення (мотиви), чому суд вважає ту чи іншу обставину доведеною або не доведеною, чому суд врахував одні докази, але не взяв до уваги інших доказів, чому обрав ту чи іншу норму права (закону), а також чому застосував чи не застосував встановлений нею той чи інший правовий наслідок. Кожен доречний і важливий аргумент особи, яка бере участь у справі, повинен бути проаналізований і одержати відповідь суду.

64. Частиною першою статті 341 КАС України передбачено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

65. Згідно з частиною другою статті 341 КАС України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

66. Відповідно до підпункту 1 частини другої статті 353 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 328 цього Кодексу.

67. Справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення допущені тільки цим судом. В усіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції (частина четверта статті 353 КАС України).

68. З урахуванням викладеного, Суд дійшов висновку, що оскаржувані судові рішення судів попередніх інстанцій ухвалені з порушенням вимог процесуального права, що є підставою для їх скасування з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 353, 355, 356, 359 КАС України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу адвоката Карпука Андрія Сергійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити.

2. Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 01 січня 2024 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18 квітня 2024 року скасувати, а справу №140/30730/23 направити на новий розгляд до Волинського окружного адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення, є остаточною і не може бути оскаржена.

Головуючий: О. В. Кашпур

Судді: В.М. Соколов

С.А. Уханенко