Справа № 280/9483/24
Суддя: Суховаров А.В.
Дата ухвалення: 2026-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

15 січня 2026 року справа 280/9483/24

Третій апеляційний адміністративний суду складі колегії:

головуючий суддя Суховаров А.В.

судді Головко О.В., Ясенова Т.І.,

розглянувши в письмовому провадженні в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 07.04.2025 (суддя Сацький Р.В.) в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про виплату матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 11.10.2024 звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність, яка полягає у невиданні відповідного наказу та нездійсненні нарахування та виплати матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2024 рік в розмірі місячного грошового забезпечення, з урахуванням посадового окладу, окладу за військове звання та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України № 260 від 07.06.2018;

- зобов`язати нарахувати та виплатити матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2024 рік в розмірі місячного грошового забезпечення, з урахуванням посадового окладу, окладу за військове звання та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України № 260 від 07.06.2018.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 07.04.2025, прийнятому в спрощеному провадженні, відмовлено у задоволенні позову. Прийняте рішення суд мотивував тим, що умова для виплати позивачу матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань - наявність у військовослужбовця інвалідності отриманої внаслідок поранення (контузії травми каліцтва) пов`язаного із захистом Батьківщини відсутня, тому не має права на виплату матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2024 рік.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та задовольнити позовні вимоги. Посилається на те, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №704 від 30.08.2017, має право на отримання матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2024 рік, оскільки після безпосередньої участі у заходах необхідних для захисту суверенітету та національної безпеки України, має значні ускладнення здоров`я.

Переглядаючи справу, колегія суддів виходить з наступного.

Наказом голови Новомиколаївського районного суду Запорізької області №19-к від 16.07.2013 ОСОБА_2 , призначеного Указом Президента України №352/2013 від 27.06.2013 на посаду судді Новомиколаївського районного суду Запорізької області, зараховано до складу Новомиколаївського районного суду Запорізької області, приступив до виконання своїх обов`язків з 17.07.2013.

На день звернення до суду з цим позовом позивач продовжує обіймати посаду судді Новомиколаївського районного суду Запорізької області.

Позивач вважає, що в період з 01.01.2025 по 30.04.2025 йому не в повному обсязі нараховувалась та виплачувалась суддівська винагорода, у зв`язку з безпідставним застосуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, в розмірі 2102,00 грн.

Врахувавши висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові у справі №240/9028/24, суд першої інстанції дійшов висновку, що здійснюючи позивачу нарахування та виплату суддівської винагороди із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді 2102 грн відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік», Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області діяло правомірно.

Спірним в цій справі є питання правомірності обчислення та виплати позивачу суддівської винагороди, виходячи з установленого у законах України про державний бюджет України на 2025 року прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, розмір якого становить 2102 гривні.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.

ОСОБА_1 з 11.05.2023 проходив службу в ІНФОРМАЦІЯ_2 на посаді заступника начальника відділу призиву сектору комплектування, має статус учасника бойових дій, що підтверджується копією наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №131 від 11.05.2023, копією військового квитка НОМЕР_2 від 14.11.2004, копією посвідчення серія НОМЕР_3 від 02.11.2023.

Відповідно до довідки військово-лікарської комісії № 11998 від 27.10.2023, встановлено, що захворювання позивача, ТАК, пов`язані із проходженням військової служби.

Наказом командира Військової частини НОМЕР_4 (по особовому складу) №411 від 06.08.2024 позивача звільнено з військової служби у запас за підпунктом б за станом здоров`я - за наявності інвалідності (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу), відповідно до пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України Про військовий обов`язок та військову службу

Відповідно до наказу №238 від 13.08.2024 начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 , майора ОСОБА_1 , заступника начальника відділу призову сектору комплектування ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільненого наказом командира Військової частини НОМЕР_4 (по особовому складу) №411 від 06.08.2024 з військової служби у запас за підпунктом б за станом здоров`я - за наявності інвалідності (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу), відповідно до пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України Про військовий обов`язок та військову службу , вважати таким що справи та посаду здав і направити для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_3 . Матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2024 рік відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України №260 від 07.06.2018, не отримав.

Відповідно до частини 2 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Відповідно до абзаців 1, 2 частини 4 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі - постанова № 794) затверджено, зокрема, тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу згідно з додатком 1.

Підпунктом 3 пункту 5 постанови №704 керівникам державних органів у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання, надано право, крім іншого, надавати один раз на рік військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення, та допомогу для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення.

Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам затверджено наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року № 260, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26 червня 2018 року за №745/32197 (далі - Порядок № 260).

Відповідно до абзацу 1 пункту 1 розділу XXIV Порядку №260 військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, один раз на рік надається матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення.

Пункт 7 розділу XXIV Порядку №260 визначає, що розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, порядок її виплати встановлюються за рішенням Міністра оборони України виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Міністерства оборони України.

Відповідно до пункту 9 розділу XXIV Порядку №260 виплата матеріальної допомоги здійснюється за рапортом військовослужбовця на підставі наказу командира (начальника), а командиру (начальнику) - наказу вищого командира (начальника) за підпорядкованістю із зазначенням у ньому розміру допомоги.

За рішенням Міністра оборони України від 16 січня 2024 року № 183/уд матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань виплачується військовослужбовцям в розмірі місячного грошового забезпечення, виключно за наявності таких підстав:

смерть військовослужбовця та/або його дружини (чоловіка), дітей, батьків;

поранення військовослужбовця, отриманого при виконанні завдань під час воєнного стану;

у разі наявності у військовослужбовця інвалідності, отриманої внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язаного із захистом Батьківщини;

порушення стану здоров`я військовослужбовця, перебування його на лікуванні, реабілітації, що підтверджено відповідними медичними документами (виписний епікриз, довідка про захворювання, постанова військово-лікарської комісії), а саме:

онкологічне захворювання (хірургічне лікування, променева та (або) хіміотерапія);

захворювання на туберкульоз, ВІЛ/СНІД, вірусний гепатит В, С;

безперервне перебування на лікуванні, реабілітації або у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою, які пов`язані із захистом Батьківщини (більше 30 днів поспіль), внаслідок травм, захворювань нервової, серцево-судинної систем, опорно-рухового апарату та інших захворювань органів і систем з тяжким перебігом або наслідками, що потребують проведення багатоетапного хірургічного лікування, протезування втраченої кінцівки (кінцівок), ендопротезування, трансплантації органів, індивідуального догляду, протирецидивного лікування з довготривалим застосуванням дорогих лікарських засобів;

сім`ям військовослужбовців, які захоплені в полон (крім військовослужбовців, які здалися в полон добровільно) чи заручниками, а також інтернованим в нейтральних державах або визнані безвісно відсутніми.

Матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань виплачується один раз у 2024 році за однією з вищезазначених підстав внаслідок події, яка настала у 2024 році або у 2023 році, та за умови, що право на отримання зазначеної допомоги не було реалізовано у рік настання події (крім підстав зазначених в абзацах четвертому та дев`ятому цього пункту). Інші підстави для виплати матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та її розміри будуть доведені окремим рішенням Міністра оборони України.

Отже, виплата матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань є правом, а не обов`язком керівника, рішення про її надання приймається на підставі поданої військовослужбовцем відповідної заяви (рапорту) за місцем проходження військової служби у порядку, встановленому рішенням Міністра оборони України.

При цьому за рішенням Міністра оборони України у 2024 році виплата цієї допомоги здійснюється за наявності виключних підстав, вказаних вище.

Суд відхиляє доводи апелянта стосовно того, що його право на отримання матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань встановлено постановою №704, адже пункт 5 постанови №704 визначає право, а не обов`язок керівника надавати військовослужбовцю матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань, і виключно в межах асигнувань, що виділяються на утримання органу.

При цьому за положеннями статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначення порядку виплати грошового забезпечення, до складу якого входить і матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, віднесено до компетенції Міністра оборони України, яким реалізовано такі повноваження шляхом прийняття рішення від 16 січня 2024 року № 183/уд про встановлення виключних умови, за наявності яких виплачується матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань військовослужбовцям у 2024 році.

Перелік таких виключних умов не включає наявність у військовослужбовця захворювання пов`язаного із проходженням військової служби, а матеріали справи не містять доказів того, що внаслідок отриманого поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язаного із захистом Батьківщини, позивачу встановлено інвалідність, або наявності інших виключних підстав для виплати матеріальної допомоги у 2024 році.

Крім того, як вірно заначено судом першої інстанції, позивач з відповідним рапортом не звертався до відповідача та доказів цього до суду не надано, отже у відповідача не виникло обов`язку здійснювати виплату позивачу матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, оскільки право ініціювати виплату вказаного виду забезпечення належить виключно військовослужбовцю, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Таким чином, вірним є висновок суду першої інстанції, що позивач не має права на виплату матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2024 рік

З урахуванням доводів і заперечень сторін, наданих ними доказів, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 241-244, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 07.04.2025 без змін.

Постанова набирає законної сили з 15.01.2026 та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий суддя А.В. Суховаров

судді О.В. Головко

судді Т.І. Ясенова