Справа № 520/20355/25
Суддя: Білак М.В.
Дата ухвалення: 2026-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2026 року

м. Київ

справа № 520/20355/25

адміністративне провадження № К/990/43231/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Білак М.В.,

суддів: Желєзного І.В., Мацедонської В.Е.,

розглянувши у порядку письмового провадження справу

за касаційною скаргою ОСОБА_1 - адвоката Тарасенко Віри Юріївни

на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 04 серпня 2025 року

(головуючий суддя - Ширант А.А.)

на постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 08 жовтня 2025 року

(головуючий суддя - Спаскін О.А., судді: Калиновський В.А., Присяжнюк О.В.)

у справі № 520/20355/25

за позовом ОСОБА_1

до Основ`янсько-Слобідського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

I. ПРОЦЕДУРА

1. У серпні 2025 року ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до Основ`янсько-Слобідського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі - відповідач, Виконавча служба), в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову відповідача про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження від 12 квітня 2016 року, винесену у рамках зведеного виконавчого провадження № НОМЕР_1.

2. Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 13 листопада 2024 року, залишеною без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 25 лютого 2025 року, відмовлено у відкритті провадження у справі.

3. 22 жовтня 2025 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга представника ОСОБА_1 - адвоката Тарасенко Віри Юріївни на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 04 серпня 2025 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 08 жовтня 2025 року у справі №520/20355/25. Заявник, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій, ухвалити нове рішення, згідно з яким справу направити для продовження судового розгляду до Харківського окружного адміністративного суду.

4. Ухвалою Верховного Суду від 11 листопада 2025 року відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою.

II. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

5. Суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, відмовив у відкритті провадження у цій справі на підставі пункту 1 частини першої статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), оскільки позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства. При ухваленні оскаржуваного рішення суд першої інстанції керувався правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 29 жовтня 2020 року у справі № 380/1469/20.

6. Суди першої та апеляційної інстанцій дійшли висновку, що вирішення спору щодо правомірності рішень та дій державного виконавця при примусовому виконанні виконавчого листа районного суду відповідно до положень частини першої статті 74 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - № 1404-VIII), статей 447-1, 448 Цивільного процесуального кодексу України (далі -ЦПК України), статті 287 КАС України належить до юрисдикції суду, який видав виконавчий документ, - тобто Червонозаводського районного суду міста Харкова.

III. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

7. В обґрунтування касаційної скарги скаржник зазначає про порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права, а саме пункту 1 частини першої статті 170 КАС України щодо наявності підстав для відмови у відкритті провадження у справі.

8. У касаційній скарзі зазначено про неврахування судами попередніх інстанцій, що предметом даного позову є неправомірні дії органу державної виконавчої служби з накладення арешту на певне майно, і що такий спір згідно із правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 22 січня 2020 року у справі № 340/25/19, треба розглядати за правилами адміністративного судочинства.

9. На думку скаржника, у даному випадку розгляд позовної заяви про визнання незаконними дій приватного виконавця належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

10. Також на думку представника скаржника, судами попередніх інстанцій була неправильно врахована правова позиція Верховного Суду, викладена у постанові від 29 жовтня 2020 року у справі № 380/1469/20, так як вона не стосується предмету та підстав даного позову, а стосується зовсім іншої ситуації - якщо б у позивача з кредитором був наявний спір про право.

IV. ОЦІНКА ВЕРХОВНОГО СУДУ

11. Верховний Суд, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених статтею 341 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), вважає за необхідне зазначити таке.

12. Касаційне провадження у справі відкрите з підстави оскарження судового рішення, зазначеної в частині другій статті 328 КАС України, та посилання скаржника на порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права.

13. Суди попередніх інстанцій, приймаючи оскаржувані рішення, дійшли висновку про наявність підстав для відмови у відкритті провадження в цій справі, оскільки позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

14. Верховний Суд погоджується із цим висновком з огляду на таке.

15. Пунктами 4, 6 частини першої статті 171 КАС України визначено, що суддя, після одержання позовної заяви, зокрема, з`ясовує, чи:

- належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності;

- немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

16. Згідно з частиною другою статті 171 КАС України суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі.

17. За приписами пункту 1 частини першої статті 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

18. Отже, перш за все, при отриманні позовної заяви суддя визначає юрисдикцію спору.

19. Відповідно до статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

20. Статтею 287 КАС України визначено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

21. Таким чином, до адміністративного суду оскаржуються дії чи бездіяльність державного або приватного виконавця виключно у разі не встановлення законодавцем іншого порядку судового оскарження таких дії чи рішень.

22. Відповідно до частини першої статті 74 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-VIII) рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

23. Статтею 447 Цивільного процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

24. Частиною першою статті 448 Цивільного процесуального кодексу України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

25. Судами попередніх інстанцій встановлено, що предметом спору у цій справі є постанова державного виконавця про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження від 12 квітня 2016 року, винесена у рамках зведеного виконавчого провадження № НОМЕР_1. Вказане виконавче провадження відкрито за для примусового виконання рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 13 листопада 2015 року у справі № 646/11149/15-ц про стягнення з солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором.

26. Оскільки в цьому випадку накладення арешту здійснювалось в процесі виконання рішення, прийнятого за наслідком розгляду цивільної справи № 646/11149/15-ц, то в силу вимог частини другої статті 74 Закону № 1404-VIII така постанова про накладення арешту може бути оскаржена сторонами, іншими учасниками та особами до суду у порядку цивільного судочинства.

27. Вказаний висновок відповідає правовій позиції, викладеній Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 12 червня 2019 року у справі № 308/12150/6-ц.

28. Окрім того, варто зазначити, що суд першої інстанції правомірно застосував правовий висновок Верховного Суду, викладений в постанові від 29 жовтня 2020 року у справі № 380/1469/20. У вказаному рішенні Верховний Суд також зазначив, що у разі порушення прав осіб внаслідок бездіяльності Державної виконавчої служби в порядку виконання рішення, прийнятого в порядку цивільного судочинства, справа не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

29. Таким чином, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про те, що ця справа не підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.

30. Колегія суддів вважає необґрунтованими посилання скаржника у касаційній скарзі на правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений в постанові від 22 січня 2020 року у справі № 340/25/19, який визначає, що спори про оскарження неправомірних дій органу державної виконавчої служби з накладення арешту на певне майно розглядаються адміністративними судами. У вказаному рішенні Верховний Суд навпаки вказав, що суди помилково розглянули в порядку адміністративного судочинства справу щодо зняття арешту з майна, оскільки цей спір підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства.

31. Отже, доводи касаційної скарги щодо неправильного застосування судами попередніх інстанцій положень пункту 1 частини першої статті 170 КАС України не знайшли свого підтвердження в ході касаційного перегляду цієї справи.

32. Частиною першою статті 350 КАС України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

33. Оскільки при ухваленні судових рішень суди попередніх інстанцій порушень норм процесуального права не допустили, колегія суддів дійшла висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а рішення судів попередніх інстанцій - без змін.

34. З огляду на результат касаційного розгляду судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 345, 350, 359 КАС України, Верховний Суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 - адвоката Тарасенко Віри Юріївни залишити без задоволення.

Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 04 серпня 2025 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 08 жовтня 2025 року у справі № 520/20355/25 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

М.В. Білак

І.В. Желєзний

В.Е. Мацедонська,

Судді Верховного Суду