Справа № 240/28206/25
Суддя: Залімський І. Г.
Дата ухвалення: 2026-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/28206/25

Головуючий у 1-й інстанції: Шуляк Любов Анатоліївна

Суддя-доповідач: Залімський І. Г.

18 лютого 2026 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Залімського І. Г.

суддів: Мацького Є.М. Сушка О.О.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 05 січня 2026 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Звягельського відділу державної виконавчої служби у Звягельському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до Житомирського окружного адміністративного суду із позовом, в якому просила визнати незаконною та скасувати постанову державного виконавця Звягельського відділу державної виконавчої служби у Звягельському районі Житомирської області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Ковальчука Юрія Васильовича про накладення штрафу в сумі 1 700,00 грн від 02.12.2025 у виконавчому провадженні № 78380579.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 05.01.2026 у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, прийняти нове задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з`ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованого рішення.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що позивач вживає заходів для виконання рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 22.04.2024 у справі №285/7632/23-ц, а перебування дитини за кордоном та її небажання спілкуватися з батьком може бути розцінено як поважна причина невиконання позивачем, як боржником, судового рішення у виконавчому провадженні.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу позивача в якому вказав на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, а також на безпідставність доводів апеляційної скарги. Зауважив, що з дати відкриття виконавчого провадження ОСОБА_1 не вживає заходів щодо виконання виконавчого листа № 285/7632/23, а лише затягує, шляхом оскарження дій державного виконання. Вимоги державного виконавця від 02.10.2025 та від 16.09.2025 у встановлений строк ОСОБА_2 не виконала. Лише після винесення постанови про накладення штрафу від 02.12.2025 представником ОСОБА_1 12.12.2025 на електрону адресу відділу ДВС подана заява з додатками з підтверджуючими документами про перебування ОСОБА_1 разом з дитиною за межами України, про те, що дитина навчається за межами України та не бажає спілкуватися з батьком.

При цьому, перебування ОСОБА_1 разом з дитиною за межами України не позбавляє її обв`язку виконувати рішення суду, не зупиняє вчинення виконавчих дій, а також не є поважною причиною невиконання рішенні суду, як і небажання дитини спілкуватися з батьком.

Позивач подала заяву про апеляційний розгляд справи за її відсутності.

Відповідач повноважних представників у судове засідання не направив, хоча повідомлявся про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи.

Згідно із ч.3 ст.268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, колегія суддів визнала за можливе розглянути апеляційну скаргу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Встановлено, що рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 22 квітня 2024 року у справі №285/7632/23-ц позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_1 задоволено частково, зокрема, зобов`язано ОСОБА_1 не чинити перешкоди ОСОБА_3 у спілкуванні з сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлено ОСОБА_3 для участі у вихованні та спілкуванні з сином ОСОБА_4 наступні способи участі:

проведення спільного відпочинку щорічно влітку 21 день поспіль та взимку 7 днів під час канікул, з урахуванням особливостей такого відпочинку, стану здоров`я дитини, рекомендацій лікарів, без присутності матері, але за її попереднім узгодженням, в інші дні за спільною домовленістю між батьками дитини;

необмежене спілкування з сином засобами телефонного, поштового, електронного та іншого можливого зв`язку.

Також зобов`язано ОСОБА_1 повідомляти ОСОБА_3 не пізніше ніж за два тижні до передбаченого графіком побачення з дитиною засобами телефонного зв`язку чи доступними месенджерами про початок канікул, місцезнаходження дитини та виникнення поважних обставин, коли зустріч батька з дитиною є неможливою та зобов`язано ОСОБА_3 повідомляти ОСОБА_1 не пізніше ніж за два тижні до передбаченого графіком побачення з дитиною засобами телефонного зв`язку чи доступними месенджерами про намір прибути для побачення з сином.

Постановою Житомирського апеляційного суду від 16 вересня 2024 року рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 22 квітня 2024 року змінено, доповнено резолютивну частину рішення наступним абзацом: порядок виконання визначеного способу участі батька у спілкуванні та вихованні дитини відстрочити на час воєнного стану в Україні та перебування дитини у цей період за кордоном. На час воєнного стану в Україні та перебування дитини у цей період за кордоном, зобов`язано матір дитини ОСОБА_1 організувати щоденне спілкування дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком ОСОБА_3 у режимі відеозв`язку та аудіозв`язку через мобільні засоби у погоджений з дитиною час, з урахуванням його режиму дня. У решті рішення суду залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 22.01.2025 постанову Житомирського апеляційного суду від 16 вересня 2024 року скасовано. Рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 22 квітня 2024 року залишено в силі.

26.05.2025 Звягельським міськрайонним судом Житомирської області було видано виконавчий лист №285/7632/23 з примусового виконання вищевказаного судового рішення.

17.06.2025 відкрито виконавче провадження ВП №78380579 з примусового виконання виконавчого листа №285/7632/23 від 26.05.2025, виданого на виконання рішення Звягельським міськрайонного суду Житомирської області, а також постанови про стягнення виконавчого збору, постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 17.06.2025.

02.12.2025 державним виконавцем винесено постанову про накладення штрафу за невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення в сумі 1700 грн.

Вважаючи таку постанову протиправною, позивач звернулась до суду.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач без поважних причин не виконує рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 22 квітня 2024 року у справі №285/7632/23-ц. На неодноразові виклики та вимоги державного виконавця позивач не надала пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця, не повідомила про повне чи часткове самостійне виконання рішення або поважних причин невиконання цього судового рішення. При цьому, про хід виконавчого провадження боржник повідомлялась у встановленому порядку.

Колегія суддів не погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції та враховує наступне.

Відповідно до положень пункту першого частини другої статті 18 Закону України від 02.06.2016 №1404-VІІІ "Про виконавче провадження" (Закон №1404-VІІІ) виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Частиною шостою статті 26 Закону №1404-VІІІ передбачено, що за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Згідно із частиною першою статті 63 Закону №1404-VІІІ за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

Стаття 64-1 Закону №1404-VIII встановлює порядок виконання рішення про встановлення побачення з дитиною, рішення про усунення перешкод у побаченні з дитиною

Виконання рішення про встановлення побачення з дитиною полягає у забезпеченні боржником побачень стягувача з дитиною в порядку, визначеному рішенням.

Державний виконавець здійснює перевірку виконання боржником цього рішення у час та місці побачення, визначених рішенням, а у разі якщо вони рішенням не визначені, то перевірка здійснюється у час та місці побачення, визначених державним виконавцем.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення державний виконавець складає акт та виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі, визначеному частиною першою статті 75 цього Закону. У постанові зазначаються вимога виконувати рішення та попередження про кримінальну відповідальність.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення державний виконавець складає акт, виносить постанову про накладення на боржника штрафу в подвійному розмірі, надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення, звертається з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України до суду за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби, виносить вмотивовану постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами (із врахуванням обмежень, передбачених частиною десятою статті 71 цього Закону) та вживає інші заходи примусового виконання рішення, передбачені цим Законом.

У разі виконання рішення боржником виконавець складає акт та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Якщо боржник у подальшому перешкоджає побаченням стягувача з дитиною, стягувач має право звернутися до державного виконавця із заявою про відновлення виконавчого провадження. Після відновлення виконавчого провадження державний виконавець повторно здійснює заходи, передбачені цією статтею.

Рішення про усунення перешкод у побаченні з дитиною виконується у порядку, встановленому статтею 63 цього Закону.

Відповідно до частини другої статті 63 Закону №1404-VІІІ у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу.

Згідно із статтею 75 Закону №1404-VІІІ у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 75 Закону №1404-VIII у разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Відтак, підставою для прийняття рішення про накладення штрафу, передбаченого ч.1 ст.75 Закону №1404-VII, є встановлення факту невиконання боржником без поважних причин рішення, за яким боржник зобов`язаний вчинити певні дії. Поважними причинами невиконання рішення можуть визнаватися обставини, які не залежать від боржника та об`єктивно унеможливлюють належне виконання рішення.

З матеріалів справи встановлено та підтверджено змістом судових рішень у справі № 285/7632/23-ц, що 13.03.2022 ОСОБА_1 разом із сином ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 виїхали до Німеччини, де отримали тимчасовий захист та знаходяться там і станом на даний час.

У Німеччині ОСОБА_1 разом із сином ОСОБА_4 мають місце проживання, син навчається в школі, відвідує групу продовженого дня при школі, вивчає іноземні мови відвідує відповідні курси.

В Україну з січня 2023 року дитина не приїздила з міркувань безпеки та у зв`язку з навчальним графіком.

Враховуючи наведене, а також неможливість виїзду за кордон ОСОБА_3 , апеляційний суд вважає, що існують об`єктивні перешкоди для виконання позивачем рішення суду у справі № 285/7632/23-ц у частині забезпечення проведення спільного відпочинку ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Разом з цим, з метою виконання рішення суду у справі № 285/7632/23-ц в частині забезпечення необмеженого спілкування з сином засобами телефонного, поштового, електронного та іншого можливого зв`язку, ОСОБА_1 забезпечила ОСОБА_4 телефоном, ОСОБА_3 було повідомлено засоби зв`язку сина, він періодично телефонує сину та має з ним спілкування, що підтверджується скріном вхідних дзвінків та повідомлень з Viber, які містяться в матеріалах справи.

З урахуванням наведеного апеляційний суд вважає помилковими висновки суду першої інстанції про невиконання позивачем без поважних судового рішення у справі № 285/7632/23-ц та, як наслідок, про правомірність оскаржуваної постанови.

У відповідності із ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно із ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Зважаючи на те, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, що призвело до неправильного вирішення справи, рішення суду першої інстанції належить скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Відповідно до ч.6 ст.139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Частинами першою, сьомою статті 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів.

Згідно частини третьої статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

За результатом розгляду даної справи суд апеляційної інстанції дійшов висновку про задоволення позову, а тому позивачу підлягає поверненню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень судовий збір в сумі 2785,76 грн.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 05 січня 2026 року скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Звягельського відділу державної виконавчої служби у Звягельському районі Житомирської області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Ковальчука Юрія Васильовича про накладення штрафу в сумі 1 700,00 грн від 02.12.2025 у виконавчому провадженні №78380579.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Звягельського відділу державної виконавчої служби у Звягельському районі Житомирської області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України судовий збір у розмірі 2785,76 грн.

Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст. 328, 329 КАС України.

Головуючий Залімський І. Г.

Судді Мацький Є.М. Сушко О.О.