Справа № 320/33921/24
Суддя: Аліменко Володимир Олександрович
Дата ухвалення: 2026-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2026 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача Аліменка В.О.,

суддів Вівдиченко Т.Р., Кучми А.Ю.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на рішення Київського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2025 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправною бездіяльність,-

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, в якому просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві (), щодо не виплати пенсії ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) без обмеження максимальним розміром з 01 квітня 2019 року, з 01 липня 2021 року, з 01 березня 2022 року, з 01 березня 2023 року та з 01 березня 2024 року та не нарахування з 01 липня 2021 року щомісячної доплати до його пенсії, встановленої постановою КМУ від 14.07.2021 №713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві () здійснити нарахування та виплату пенсії ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з 01 липня 2021 року з урахуванням доплати в розмірі 2000 грн., встановленої постановою КМУ від 14.07.2021 №713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» та без обмеження максимальним розміром з 01 квітня 2019 року, з 01 липня 2021 року, з 01 березня 2022 року, з 01 березня 2023 року, з 01 березня 2024 року та в подальшому при нарахуванні щорічної індексації пенсії та здійсненні будь-яких інших перерахунків його пенсії;

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві () щодо застосування з 01 березня 2023 року обмеження розміру збільшення перерахунку пенсії ОСОБА_1 (РНОКП НОМЕР_1 ), передбаченого постановою Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2023 р. №168 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році», розміром 1500 грн;

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві () щодо застосування з 01 березня 2024 року обмеження розміру збільшення перерахунку пенсії ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), передбаченого постановою Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2024 р. №185 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році», розміром 1500 грн;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві ():

- здійснити з 01 березня 2023 року перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), обчисленої в порядку передбаченому пунктами 1-7 постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 №168 "Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році", із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) у розмірі 1,197, без обмеження розміру збільшення в результаті перерахунку пенсії граничною сумою 1500 гривень та виплачувати перераховану пенсію без обмеження максимальним розміром, з урахуванням індексації пенсії та щомісячної доплати до пенсії, встановлених законодавством;

- здійснити з 01 березня 2024 року перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), обчисленої в порядку передбаченому пунктами 1-7 постанови Кабінету Міністрів України від 23.02.2024 №185 "Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році", із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) у розмірі 1,0796, без обмеження розміру збільшення в результаті перерахунку пенсії граничною сумою 1500 гривень та виплачувати перераховану пенсію без обмеження максимальним розміром, з урахуванням індексації пенсії та щомісячної доплати до пенсії, встановлених законодавством, і раніше виплачених сум.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2025 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 з 01.07.2021 щомісячної доплати до пенсії у розмірі 2000,00 грн. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 №713 "Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб".

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 , починаючи з 01.07.2021, щомісячну доплату до пенсії у розмірі 2000,00 грн. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 №713 "Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб".

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо обмеження ОСОБА_1 пенсії максимальним розміром.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.04.2019 та з 01.03.2022 з урахуванням індексації установленої, згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 №118 "Про індексацію пенсійних та додаткових заходів підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році", з 01.03.2023, з урахуванням індексації, установленої згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 №168 "Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році", та з 01.03.2024 з урахуванням індексації, установленої згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2024 №185 "Про індексацію пенсійних та додаткових видів підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році", без обмеження пенсії максимальним розміром, з урахуванням раніше виплачених сум.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, відповідачем подано апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Відповідно до статті 311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, Позивач перебуває на обліку у відповідача та отримує пенсію відповідно до Закону №2262.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 21.12.2023 у справі 640/36997/21 адміністративний позов задоволено частково, зокрема зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 , починаючи із 01.04.2019 із врахуванням щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах і на підставі довідки про розмір грошового забезпечення від 07.10.2021 №12038, виданої ІНФОРМАЦІЯ_1 , станом на 05.03.2019, із розрахунку основного розміру пенсії 80% грошового забезпечення.

На виконання даного рішення відповідачем було здійснено перерахунок пенсії позивача на підставі оновленої довідки про розмір грошового забезпечення позивача для перерахунку пенсії, однак вказаного перерахунку пенсії, відповідач припинив виплату позивачу доплати, передбачену Постановою №713, у розмірі 2000,00 грн.

Крім того, судом встановлено, що відповідачем з 01.03.2022, 01.03.2023 та з 01.03.2024 на виконання Постанови №118, Постанови №168 та Постанови №185 здійснено перерахунок пенсії позивача, в складі якої нараховано індексацію за 2022 рік, за 2023 рік та за 2024 рік. Індексація в складі пенсії нараховувалася з 01.03.2022, з 01.03.2023 та з 01.03.2024, при цьому, фактичну виплату пенсії обмежено максимальним розміром - десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність.

Крім того, нарахування індексації пенсії позивача за 2023 та 2024 роки здійснено з урахуванням верхньої межі 1500,00 грн.

Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернулася до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України з числа осіб, що проходили військову службу або службу в органах внутрішніх справ, є Закон № 2262. Відповідно до його положень законодавство про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, а також деяких інших осіб, які мають право на пенсію згідно з цим Законом, ґрунтується на Конституції України та складається з цього Закону, Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а також інших нормативно-правових актів України, прийнятих на виконання зазначених законів.

Згідно з частинами першою та другою статті 63 Закону № 2262-XII перерахунок пенсій, які були призначені раніше військовослужбовцям, особам, що мають право на пенсію відповідно до цього Закону, та членам їхніх сімей у зв`язку з введенням у дію цього Закону, здійснюється на підставі документів, наявних у пенсійній справі, а також додаткових документів, поданих пенсіонерами на момент проведення перерахунку.

У разі якщо пенсіонер у подальшому подає додаткові документи, що надають підстави для подальшого підвищення пенсії, такий розмір пенсії підлягає перерахунку відповідно до норм цього Закону. При цьому перерахунок здійснюється за минулий період, але не більш як за дванадцять місяців з дня подання таких додаткових документів і не раніше дати введення в дію цього Закону.

Відповідно до частини третьої статті 63 Закону № 2262-XII перерахунок пенсій особам начальницького та рядового складу органів внутрішніх справ України (міліції та податкової міліції), які мають право на пенсійне забезпечення або отримують пенсію на умовах цього Закону, здійснюється з урахуванням видів грошового забезпечення, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень), а також премій у розмірах, установлених законодавством для поліцейських.

Усі пенсії, призначені відповідно до Закону № 2262-XII, підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців та осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та в розмірах, визначених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок такого перерахунку, передбаченого цією нормою, розміри пенсій для звільнених зі служби військовослужбовців або інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, виявляться меншими, зберігаються розміри пенсій, які були призначені раніше, що передбачено частиною четвертою статті 63 Закону № 2262-XII.

З метою поетапного скорочення диспропорцій у розмірах пенсій, призначених військовослужбовцям, особам начальницького та рядового складу органів внутрішніх справ (міліції), поліцейським, а також окремим іншим категоріям осіб, і до моменту прийняття Верховною Радою України відповідних законодавчих актів щодо пенсійного забезпечення військовослужбовців та деяких інших осіб, була прийнята постанова Кабінету Міністрів України № 713.

Пунктом 1 постанови № 713 передбачено, що з 01 липня 2021 року особам, яким пенсія була призначена до 01 березня 2018 року відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (за винятком військовослужбовців строкової служби), до розмірів їх пенсій, визначених станом на 01 березня 2018 року відповідно до статей 13, 21 і 36 цього Закону, встановлюється щомісячна доплата у сумі 2000 гривень. Зазначена доплата враховується під час подальших підвищень розмірів пенсій, визначених відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону.

Особам, яким пенсію було призначено або поновлено після 01 березня 2018 року, розмір якої обчислено відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону (крім військовослужбовців строкової служби) з грошового забезпечення, визначеного станом на 01 березня 2018 року або до цієї дати, також установлюється щомісячна доплата, передбачена абзацом першим цього пункту.

У випадку, якщо пенсія особам, зазначеним в абзацах першому та другому цього пункту, після 01 березня 2018 року була переглянута або перерахована, щомісячна доплата, встановлена цими абзацами, не виплачується, за винятком ситуацій, коли розмір пенсії після такого перегляду або перерахунку збільшився менш ніж на 2000 гривень. Якщо ж сума збільшення пенсії внаслідок її перегляду або перерахунку не досягла 2000 гривень, щомісячна доплата, передбачена абзацом першим цього пункту, встановлюється у розмірі, якого не вистачає до зазначеної суми.

Щомісячна доплата, передбачена цим пунктом, установлюється у межах максимального розміру пенсії, визначеного законом, починаючи з 01 липня 2021 року.

Пунктом 3 постанови № 713 зобов`язано Пенсійний фонд України забезпечити з 01 липня 2021 року встановлення виплат, передбачених пунктами 1 і 2 цієї постанови, а також виплат, визначених абзацом другим пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 липня 2010 року № 656 «Про встановлення щомісячної державної адресної допомоги до пенсії особам з інвалідністю внаслідок війни та учасникам бойових дій», для учасників бойових дій та постраждалих учасників Революції Гідності, на підставі матеріалів пенсійних справ.

Як зазначалося раніше, на виконання судового рішення позивачу було здійснено перерахунок пенсії з урахуванням нової довідки про розмір грошового забезпечення. Водночас позивачем було встановлено, що з 01 липня 2021 року відповідач не здійснює виплату щомісячної доплати у розмірі 2000 гривень відповідно до постанови № 713.

Суд звертає увагу на те, що аналогічні правовідносини вже були предметом розгляду Верховного Суду.

Зокрема, у постанові від 08 листопада 2022 року у справі № 420/2473/22 Верховний Суд дійшов таких висновків:

Відповідно до пояснювальної записки до проєкту постанови № 713, метою її прийняття визначено поетапне зменшення диспропорцій у розмірах пенсій, призначених до 01 березня 2018 року, які виникли після проведення перерахунків пенсій.

Необхідність ухвалення цієї постанови була зумовлена тим, що у червні 2021 року для осіб начальницького та рядового складу органів внутрішніх справ (міліції), яким пенсії були призначені відповідно до Закону № 2262-XII, завершувався період виплати частини компенсації підвищеного розміру пенсії за 2016- 2017 роки, при цьому підвищення пенсій для цієї категорії осіб з 2016 року не відбувалося. Сукупна виплата пенсії з урахуванням цієї доплати з 01 липня 2021 року фактично зменшилася до рівня місячної пенсії, а середній розмір такої виплати становив близько 2000 гривень. Крім того, після перерахунку пенсій колишнім військовослужбовцям Збройних Сил України у 2018 році їхні пенсії не індексувалися через відсутність відповідного механізму, а різниця в розмірах пенсій залежно від часу їх призначення перевищувала 70 відсотків. Мінімальні розміри пенсійних виплат для військовослужбовців, зокрема, становили приблизно 2000- 2700 гривень.

У наслідок прийняття зазначеного нормативно-правового акта з 01 липня 2021 року колишнім військовослужбовцям, особам начальницького та рядового складу органів внутрішніх справ (міліції), поліцейським та іншим особам, яким пенсії були призначені відповідно до Закону № 2262-XII до 01 березня 2018 року, було встановлено щомісячну доплату у сумі 2000 гривень. Виплата цієї доплати не здійснюється у разі, якщо пенсія таким особам після 01 березня 2018 року була переглянута або перерахована.

Разом з тим аналіз наведених норм права та мети прийняття постанови № 713 свідчить про те, що перерахунок пенсії, який відповідно до абзацу третього пункту 1 цієї постанови виключає можливість нарахування щомісячної доплати у розмірі 2000 гривень до пенсій, визначених відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону № 2262-XII, повинен бути зумовлений підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців або осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на підставі нормативно-правового акта компетентного органу. Саме за таких умов досягається мета прийняття постанови № 713 - зменшення диспропорцій у розмірах пенсій, встановлених на законних підставах. Натомість перерахунок пенсії, здійснений на виконання судового рішення з метою відновлення порушеного права особи на належний розмір пенсії, право на отримання якої виникло до 01 березня 2018 року, не є перерахунком пенсії у зв`язку зі зміною складових грошового забезпечення або інших показників основного розміру пенсії.

У зв`язку з цим колегія суддів не погодилася з висновком суду апеляційної інстанції про те, що перерахунок пенсії позивача, здійснений на виконання судового рішення у справі № 420/18380/21, відбувся не з метою відновлення порушеного права позивача, а нібито внаслідок зміни правового регулювання спірних правовідносин після набрання законної сили рішенням суду у справі № 826/12704/18 у 2019 році, що призвело до зміни складових грошового забезпечення.

Отже, оскільки перерахунок пенсії позивача, проведений Головним управлінням Пенсійного фонду України 06 січня 2022 року на виконання судового рішення з метою усунення порушеного права позивача на належний розмір пенсії, право на отримання якої виникло до 01 березня 2018 року, не є перерахунком пенсії у зв`язку зі зміною складових грошового забезпечення чи інших показників основного розміру пенсії, позивач має право на щомісячну доплату до пенсії у розмірі 2000 гривень відповідно до постанови № 713. Така доплата має виплачуватися для досягнення мети прийняття зазначеної постанови - поетапного зменшення диспропорцій у розмірах пенсій, призначених до 01 березня 2018 року.

Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом також у постанові від 02 березня 2023 року у справі № 600/870/22-а.

Відповідно до частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, під час вибору та застосування норми права до спірних правовідносин суд зобов`язаний враховувати висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду.

Крім того, частиною шостою статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII встановлено, що висновки щодо застосування норм права, сформульовані у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні відповідних норм права.

Застосувавши зазначені правові висновки до обставин цієї справи, суд дійшов висновку, що перерахунок пенсії позивача, здійснений відповідачем на виконання судового рішення з метою усунення порушеного права позивача на належний розмір пенсії, право на отримання якої виникло до 01 березня 2018 року, не є перерахунком пенсії у зв`язку зі зміною складових грошового забезпечення чи інших показників основного розміру пенсії. Відтак позивач має право на щомісячну доплату до пенсії у сумі 2000 гривень відповідно до постанови № 713, яка підлягає виплаті для досягнення мети її прийняття - поетапного зменшення диспропорцій у розмірах пенсій, призначених до 01 березня 2018 року.

За таких обставин відмова Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві у виплаті позивачу щомісячної доплати у розмірі 2000 гривень є протиправною, у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

У зв`язку з наведеним суд вважає за необхідне визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві щодо відмови у нарахуванні та виплаті позивачу з 01 липня 2021 року щомісячної доплати до пенсії у розмірі 2000,00 грн відповідно до постанови № 713.

Крім того, порушені права позивача підлягають судовому захисту також шляхом покладення на відповідача обов`язку здійснити нарахування та виплату відповідної доплати до пенсії згідно з постановою № 713, що не може розцінюватися як втручання у дискреційні повноваження відповідача.

Зокрема, відповідно до Рекомендації № R(80)2 Комітету Міністрів державам-членам щодо реалізації адміністративними органами дискреційних повноважень, ухваленої Комітетом Міністрів Ради Європи 11 травня 1980 року на 316-му засіданні заступників міністрів, дискреційним повноваженням визнається таке повноваження, у межах якого адміністративний орган, приймаючи рішення, має певну свободу розсуду, тобто можливість обирати одне з кількох юридично допустимих рішень, яке він вважає найбільш доцільним з урахуванням конкретних обставин.

Отже, дискреційні повноваження - це повноваження, які надають адміністративному органу визначений ступінь свободи при ухваленні рішень, коли в межах, окреслених законом, такий орган може самостійно, на власний розсуд, обрати один із кількох можливих варіантів правомірного рішення.

Під час перевірки рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень на відповідність критеріям, закріпленим у частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд не втручається у дискрецію (свободу розсуду) суб`єкта владних повноважень за межами такої перевірки.

Водночас, відповідно до пункту 4 частини другої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі задоволення адміністративного позову суд має право ухвалити рішення про зобов`язання відповідача вчинити певні дії. При цьому, якщо законом повноваження суб`єкта публічної влади визначені в імперативній формі, тобто його поведінка чітко регламентована законом і не передбачає свободи вибору, суд вправі зобов`язати відповідача прийняти конкретне рішення або вчинити визначену дію. Натомість у випадках, коли суб`єкт владних повноважень наділений дискреційними повноваженнями, суд обмежується зазначенням допущених порушень під час прийняття оскаржуваного рішення чи вчинення дій, а також визначає норму закону, яку відповідач повинен застосувати, з урахуванням встановлених судом обставин.

З урахуванням того, що у спірних правовідносинах дії відповідача не ґрунтуються на дискреційних повноваженнях як суб`єкта владних повноважень, оскільки порядок і алгоритм його дій чітко визначені законодавством, задоволення позову в частині зобов`язання вчинити певні дії не становить втручання у дискреційні повноваження відповідача.

Щодо доводів про право позивача на виплату пенсії без обмеження її максимальним розміром, суд зазначає таке.

Обмеження максимального розміру пенсії, призначеної відповідно до Закону № 2262, у межах десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, було вперше запроваджено Законом України від 08 липня 2011 року № 3668-VI «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» (далі - Закон № 3668-VI), який набрав чинності 01 жовтня 2011 року.

Згідно зі статтею 2 Закону № 3668-VI максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання, з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, пенсій за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством (за винятком доплат до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених або перерахованих відповідно до Митного кодексу України та низки спеціальних законів, зокрема Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Крім того, Законом № 3668-VI були внесені зміни до статті 43 Закону № 2262, яку викладено в новій редакції, відповідно до якої максимальний розмір пенсії з урахуванням усіх надбавок, підвищень, додаткових виплат, індексації та інших доплат, установлених законодавством (крім окремо визначених винятків), не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Рішенням Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року № 7-рп/2016 положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262 було визнано такими, що не відповідають Конституції України, тобто неконституційними.

Відповідно до пункту 2 резолютивної частини цього Рішення норми частини сьомої статті 43 Закону № 2262, визнані неконституційними, втратили чинність з дня ухвалення зазначеного Рішення Конституційним Судом України, а саме з 20 грудня 2016 року.

У зазначеному Рішенні Конституційний Суд України, визнаючи положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262 такими, що не відповідають статті 17 Конституції України, виходив з того, що норми-принципи частини п`ятої статті 17 Конституції України, які гарантують обов`язок держави щодо соціального захисту громадян України, що перебувають на службі у Збройних Силах України та інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей, мають пріоритетний і безумовний характер. Відтак заходи соціального захисту цієї категорії осіб не можуть бути скасовані або звужені з мотивів економічної доцільності чи з огляду на соціально-економічні обставини. Конституційний Суд України наголосив, що обмеження максимального розміру пенсії осіб, пенсійне забезпечення яких здійснюється відповідно до Закону № 2262, порушує сутність конституційних гарантій соціального захисту, передбачених частиною п`ятою статті 17 Конституції України, для осіб, на яких покладено обов`язок захисту суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності України.

Обмеження максимального розміру пенсії, призначеної відповідно до Закону № 2262-XII, у розмірі десяти прожиткових мінімумів було введено Законом № 3668-VI шляхом внесення змін до статті 43 Закону № 2262-XII та викладення її у відповідній редакції.

Таким чином, положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII та положення частини першої статті 2 Закону № 3668-VI в частині поширення її дії на Закон № 2262-XII були ухвалені одночасно для регулювання однакових правовідносин, а саме - обмеження максимального розміру пенсій, призначених відповідно до Закону № 2262-XII, та є тотожними за своїм змістом.

Конституційний Суд України у Рішенні від 20 грудня 2016 року № 7-рп/2016 надав оцінку правовому регулюванню спірних правовідносин щодо обмеження максимального розміру пенсій військовослужбовців і визнав таким, що не відповідає статті 17 Конституції України, положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII.

Водночас положення статті 2 Закону № 3668-VI у частині поширення її дії на Закон № 2262-XII, які фактично дублюють зміст частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII, тобто є однопредметними нормами, прийнятими для регулювання тих самих правовідносин, змін не зазнали та продовжували передбачати обмеження максимального розміру пенсій військовослужбовців.

Таким чином, на момент виникнення спірних правовідносин існувала правова колізія між положеннями Закону № 2262-XII з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016 та Законом № 3668-VI у частині встановлення обмеження максимального розміру пенсій військовослужбовців.

При цьому суб`єкт владних повноважень у спірних правовідносинах надав перевагу менш сприятливому для позивача підходу, застосувавши положення статті 2 Закону № 3668-VI.

З огляду на те, що зазначені норми законів по-різному регулюють питання пенсійного забезпечення військовослужбовців у частині обмеження розміру пенсії, суд дійшов висновку про наявність очевидної суперечності між ними.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 06 листопада 2018 року у справі № 812/292/18 наголосила, що у разі неоднозначного або множинного тлумачення норм законодавства такі норми мають тлумачитися на користь особи.

З урахуванням наведеного у цій справі підлягають застосуванню норми Закону № 2262-XII з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016, а не положення Закону № 3668-VI.

Такий підхід повністю відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постановах колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 16.12.2021 у справі № 400/2085/19, від 04.07.2023 у справі № 420/10528/21, від 23.01.2024 у справі № 160/17347/22 та від 27.03.2024 у справі № 620/4764/21.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для обмеження пенсії позивача максимальним розміром.

Відповідно до статті 64 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (Закон № 2262 у редакції Закону № 2040-IX від 15.02.2022, що застосовується з 01 березня 2022 року), у разі якщо пенсії, призначені військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їхніх сімей, у попередньому календарному році та до дати індексації у році її проведення не перераховувалися відповідно до частини четвертої статті 63 цього Закону, з метою забезпечення індексації здійснюється перерахунок пенсій у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, із застосуванням коефіцієнта збільшення, який визначається згідно з частиною другою статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Сума індексації враховується під час подальшого перерахунку пенсії відповідно до статті 63 цього Закону.

Згідно з пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2022 року № 118 «Про індексацію та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році» з 01 березня 2022 року розміри пенсій, призначених відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», без урахування визначених законодавством надбавок і доплат, підвищуються на встановлений коефіцієнт збільшення у межах максимального розміру пенсії, визначеного законом, для військовослужбовців та інших осіб, пенсії яким були призначені до 31 грудня 2021 року включно.

Аналогічно, відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2023 року № 168 «Про індексацію та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році», з 01 березня 2023 року розміри пенсій, призначених за статтями 13, 21 і 36 зазначеного Закону, з урахуванням попереднього підвищення, проведеного у 2022 році, підвищуються на відповідний коефіцієнт у межах максимального розміру пенсії, визначеного законом, для осіб, пенсії яким були призначені до 31 грудня 2022 року включно.

Згідно з підпунктом 1 пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2024 року №185 "Про індексацію та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році" з 01 березня 2024 року розміри пенсій, призначених відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (без урахування надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації пенсії, доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною, щомісячної доплати до пенсії, адресної допомоги до пенсійної виплати та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством) військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за зазначеним Законом (крім військовослужбовців строкової служби), та членам їх сімей і строк призначення яких до 31 грудня 2023 року включно, підвищуються на коефіцієнт збільшення, установлений абзацом другим пункту 1 цієї постанови, у межах максимального розміру пенсії, визначеного законом.

Абзацом другим пункту 1 Постанови № 118 встановлено, що з 01 березня 2022 року перерахунок пенсій згідно з Порядком проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 лютого 2019 року №124 "Питання проведення індексації пенсій у 2019 році", проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії (далі коефіцієнт збільшення), у розмірі 1,14.

Пунктом 1 Постанови № 168 встановлено, що з 01 березня 2023 року перерахунок пенсій згідно з Порядком проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 лютого 2019 року № 124 Питання проведення індексації пенсій у 2019 році", проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії (далі - коефіцієнт збільшення), у розмірі 1,197.

Пунктом 1 Постанови № 185 встановлено, що з 1 березня 2024 р. перерахунок пенсій згідно з Порядком проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 лютого 2019 р. № 124 "Питання проведення індексації пенсій у 2019 році" (Офіційний вісник України, 2019 р., №19, ст. 663), проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії (далі - коефіцієнт збільшення), у розмірі 1,0796.

Відповідно до абзацу другого пункту 2 Постанови № 118, абзацу другого пункту 2 Постанови № 168 та абзацу другого підпункту 1 пункту 2 Постанови № 185 підвищення пенсії встановлюється додатково до щомісячної доплати до пенсії, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 14 липня 2021 року № 713 "Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб".

Підвищення пенсії враховується під час подальших перерахунків пенсії відповідно до частини четвертої статті 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (абзац четвертий пункту 2 Постанови №118; абзац четвертий пункту 2 Постанови №168; абзац четвертий підпункту 1 пункту 2 Постанови №185).

Стосовно наявності у пункті 2 Постанови № 118, пункті 2 Постанови № 168 та підпункті 1 пункту 2 Постанови №185 застережень про те, що підвищення пенсій на коефіцієнт збільшення здійснюється "у межах максимального розміру пенсії, визначеного законом", суд звертає увагу на те, що за загальним правилом вирішення колізій, передбаченим частиною третьою статті 7 КАС України, у разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 520/15025/16-а виклала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

У спірних правовідносинах наведені положення постанов Кабінету Міністрів України від №118, №168 та №185 суперечить приписам Закону №2262-XII з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року №7-рп/2016, які є спеціальними та підлягають застосуванню відповідачем.

Враховуючи безпідставність застосування до пенсії позивача обмеження максимального розміру пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, відповідна індексація пенсії підлягає виплаті з 01.03.2022, з 01.03.2023 та з 01.03.2024.

Крім того, захист порушених прав позивача потребує зобов`язання відповідача здійснити виплату пенсії позивачу з 01.04.2019, без обмеження максимального розміру пенсії з врахуванням індексації, нарахованої у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 №118 "Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році", постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 № 168 "Про індексацію та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році" та постанови Кабінету Міністрів України від 23.02.2024 №185 "Про індексацію пенсійних та додаткових видів підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році".

Отже, доводи апеляційної скарги жодним чином не спростовують висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права, а відтак не є підставою для скасування рішення оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи викладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України та судову практику, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Згідно з положеннями статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до вимог статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що рішення суду першої інстанції постановлене з додержанням норм матеріального і процесуального права, обставини справи встановлено повно та досліджено всебічно.

Заслухавши доповідь головуючого судді, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві - залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2025 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків передбачених п. 2 ч. 5ст.328 КАС України.

Суддя-доповідач В.О. Аліменко

Судді Т.Р. Вівдиченко

А.Ю. Кучма