Справа № 160/35609/25
Суддя: Букіна Лілія Євгенівна
Дата ухвалення: 2026-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді: Букіної Л.Є., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, в якому просить суд:
- визнати протиправною відмову № 25/102/13?З?156?ЕП від 03.12.2025 Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (ЄДРПОУ: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) щодо невиплати мені, ОСОБА_2 . (РНОКПП: НОМЕР_3 ), одноразової грошової винагороди, передбаченої пунктом 4 Постанови Кабінету Міністрів України №153 від 11.02.2025 року;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України (ЄДРПОУ: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 /С N? 50) здійснити виплату на мою користь, ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_3 ), одноразову грошову винагороду у розмірі 1 000 000 (один мільйон) гривень, передбаченої пунктом 4 Постанови Кабінету Міністрів України №153 від 11.02.2025 року.
Заявлені позовні вимоги позивач обґрунтовує наявністю права на отримання спірної винагороди як особі, яка у віці до 25 років прийнята на військову службу під час воєнного стану, дотепер проходить військову службу, брав безпосередню участь у бойових діях у районах ведення воєнних дій строком не менше шести місяців станом на дату набрання чинності постановою та отримав поранення під час проходження служби. Утім, відповідач протиправно заперечує це право посилаючись на те, що першочерговий контракт укладено у вересні 2021 року до моменту введення військового стану. Позивач таку відмову вважає безпідставною, та такою, що суперечить меті прийняття постанови Кабінету Міністрів України №153 від 11.02.2025 року, яка спрямована на стимулювання військовослужбовців, які уклали контракт на проходження військової служби у віці до 25 років.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.03.2025 р. відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників процесу. Тією ж ухвалою суду запропоновано відповідачу надати відзив на позовну заяву.
Відповідач скористався наданим правом та надіслав на адресу суду відзив на позовну заяву, в якому указав про відсутність підстав для задоволення позовних вимог з огляду на їх необгрунтованість. Зазначає, що позивач, станом на момент введення військової стану, був діючим військовослужбовцем, а тому приписи постанови Кабінету Міністрів України №153 від 11.02.2025 року на нього не розповсюджуються.
Дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, проаналізувавши відповідні норми чинного законодавства, суд виходить із такого.
Судом встановлено та учасниками справи не заперечується, що у вересні 2021 року між командиром Військової частини НОМЕР_4 Національної гвардії України та позивачем, призваного на строкову військову службу восени 2021 року, укладено контракт про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України на посадах осіб рядового складу.
Відповідно до довідки №7186 від №24.11.2025 року позивач проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України.
Відповідно до довідки від 19 грудня 2024 року № 2492, позивач, з 30.11.2023 по 19.04.2024 р, з 08.05.2024 по 04.11.2024 р, з 22.11.2024 по 13.12.2024 р брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військової агресією російської федерації про України, перебуваючи в с. Серебрянка Бахмутського району.
Відповідно довідки від 04.11.2025 року № 1335 позивач отримав 24 жовтня 2025 року поранення, ізольоване ВОСП правої гомілки із уламковим субкапітальним переломом малогомілкової кістки, переломом латерального виростку великогомілкової кістки зі зміщенням уламків, дефектом м`яких тканин та кісткової тканини, наявністю стороннього тіла, компартмент-синдром правої гомілки за обставин виконання службово-бойового завдання.
28.11.2025 року позивачем подано до відповідача рапорт про здійснення виплати одноразової грошової винагороди в розмірі 1 000 000 грн згідно з постановою КМУ №153.
Листом № 25/102/13?З?156?ЕП від 03.12.2025 Військовою частина НОМЕР_1 Національної гвардії України позивача повідомлено про відсутність підстави для виплати винагороди, зважаючи, що станом на момент введення військової стану, позивач був діючим військовослужбовцем, а тому приписи постанови Кабінету Міністрів України №153 від 11.02.2025 року на нього не розповсюджуються.
Вважаючи вказану відмову протиправною, позивач звернувся до суду із цим позовом.
Згідно із статтею 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначено Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 № 2232-XII (далі - Закон № 2232-ХІІ), норми якого суд застосовує в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин.
За змістом ч. 1, ч. 3 ст. 1 Закону № 2232-XII захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.
Частиною шостою ст. 2 Закону № 2232-XII визначені види військової служби, зокрема, строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також інші види.
Виконання військового обов`язку в особливий період здійснюється з особливостями, визначеними цим Законом та іншими нормативно-правовими актами (ч. 14 ст. 2 Закону №2232-XII).
Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону 2232-ХІІ Збройні Сили України та інші військові формування комплектуються військовослужбовцями шляхом: призову (направлення) громадян України на військову службу; прийняття громадян України на військову службу за контрактом.
Держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів, як це передбачено ч. 1 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-XII (далі - Закон № 2011-XII)).
За правилами ч. 2 ст. 9 Закону № 2011-XII до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Частиною 4 ст. 9 Закону №2011-XII передбачено, що грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
11.02.2025 Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 153 "Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану", яка набула чинності 13.02.2025 року, пунктом 2 якої затверджений Порядок реалізації експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану та форму контракту про проходження громадянами України віком від 18 до 25 років військової служби у Збройних Силах України, Національній гвардії України та Державній прикордонній службі України на посадах осіб рядового складу (далі Постанова № 153).
Пізніше у вказану Постанову №153 Кабінетом Міністрів України двічі вносилися зміни:
- Постановою КМУ №387 від 01.04.2025 року, дата набрання чинності: 08.04.2025 (дата публікації в «Урядовому кур`єрі»);
- Постановою КМУ №942 від 30.07.2025 року, дата набрання чинності: 07.08.2025 (дата публікації в «Урядовому кур`єрі»).
Пунктом 3 Постанови № 153, чинної станом на 08.04.2025, установлено, що учасникам експериментального проекту є: громадяни України віком від 18 до 25 років, які приймаються на військову службу за контрактом до Збройних Сил, Національної гвардії або Державної прикордонної служби на посади рядового складу.
Відповідно до пункту 4 Постанови № 153 особам рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, які до набрання чинності цією постановою у віці до 25 років були прийняті або призвані на військову службу під час воєнного стану, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 р. № 64, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 р. № 2102-IX, проходять військову службу та брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора (далі - бойові дії в районах ведення воєнних (бойових) дій), строком, що за сукупністю становить не менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою, виплачується одноразова грошова винагорода за тривалість проходження служби в бойових умовах (далі - винагорода) у розмірі 1 млн. гривень;
військовослужбовцям, зазначеним в абзаці другому цього пункту, які брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою, винагорода виплачується пропорційно часу проходження військової служби із розрахунку 1/6 від 1 млн. гривень за кожні 30 днів безпосередньої участі у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій (сумарно обчислених);
військовослужбовцям, зазначеним в абзаці другому цього пункту, які брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою у зв`язку із наявністю у них захворювань, поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних під час захисту Вітчизни, або їх перебуванням та звільненням з полону (крім тих, які добровільно здалися в полон) винагорода виплачується в повному обсязі.
Отже, із аналізу норм Постанови № 153, чинної станом на 08.04.2025, слідує, що особам рядового, сержантського і старшинського складу, які у віці до 25 років були прийняті або призвані на військову службу, проходять військову службу під час воєнного стану та брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком, що за сукупністю становить не менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою, виплачується одноразова грошова винагорода за тривалість проходження служби в бойових умовах у розмірі 1 млн грн.
У свою чергу, військовослужбовцям, які брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком менше шести місяців станом на дату набрання чинності Постановою № 153, тобто станом на 13.02.2025, у зв`язку із наявністю у них захворювань, поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних під час захисту Вітчизни винагорода виплачується в повному обсязі.
Таким чином, одноразова грошова винагорода за тривалість проходження служби в бойових умовах у розмірі 1 млн грн виплачується військовослужбовцям рядового, сержантського та старшинського складу, які станом на 13.02.2025 були прийняті або призвані на військову службу під час воєнного стану у віці до 25 років, проходять службу, брали безпосередню участь у бойових діях не менше шести місяців.
У разі поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних під час захисту Вітчизни, винагорода виплачується в повному обсязі у разі, якщо військовослужбовець брав безпосередню участь у бойових діях строком менше шести місяців станом на 13.02.2025.
Варто зауважити, що така винагорода виплачується військовослужбовцям за умови, якщо вони не були притягнуті до кримінальної відповідальності, адміністративної відповідальності за вчинення військового адміністративного правопорушення.
Суд встановив, що у вересні 2021 року між командиром Військової частини НОМЕР_4 Національної гвардії України та позивачем, призваного на строкову військову службу восени 2021 року, укладено контракт про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України на посадах осіб рядового складу.
Відповідно до довідки №7186 від №24.11.2025 року позивач проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України.
Відповідно до довідки від 19 грудня 2024 року № 2492, позивач, з 30.11.2023 по 19.04.2024 р, з 08.05.2024 по 04.11.2024 р, з 22.11.2024 по 13.12.2024 р брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військової агресією російської федерації про України, перебуваючи в с. Серебрянка Бахмутського району.
Відповідно довідки від 04.11.2025 року № 1335 позивач отримав 24 жовтня 2025 року поранення, ізольоване ВОСП правої гомілки із уламковим субкапітальним переломом малогомілкової кістки, переломом латерального виростку великогомілкової кістки зі зміщенням уламків, дефектом м`яких тканин та кісткової тканини, наявністю стороннього тіла, компартмент-синдром правої гомілки за обставин виконання службово-бойового завдання.
Таким чином, суд встановив, що станом на 13.02.2025 року позивач у 2024 році брав безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком, що за сукупністю становить не менше п`яти місяців та 24 жовтня 2025 року отримав поранення.
Крім того, Витягом з інформаційно-аналітичної системи МВС України «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» № ФОВА- 005109059, виданим Департаментом інформатизації МВС України підтверджується відсутність відомостей про притягнення позивача до кримінальної відповідальності.
Беручи до уваги викладені вище обставини, суд вважає, що позивачем дотримані визначені Постановою № 153 умови для отримання одноразової грошової винагороди у розмірі 1 млн грн, оскільки: 1) станом на 13.02.2025 позивач прийнятий на військову службу під час воєнного стану у віці до 25 років; 2) дотепер проходить військову службу у в/ч НОМЕР_1 Національної гвардії України; 3) брав безпосередню участь у бойових діях сукупно менше шести місяців у зв`язку із наявністю контузії; 4) не притягнутий до кримінальної відповідальності чи адміністративної відповідальності за вчинення військового правопорушення.
До того ж, відповідач не заперечує, що на момент дії воєнного стану позивачеві продовжено дію укладеного у 2021 році контракту, що фактичне свідчить про виникнення нових правовідносин.
Позаяк, інше тлумачення приписів Постанови № 153, до якого вдався відповідач, на переконання суду, не відповідало б меті прийняття Постанови № 153 підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах під час воєнного стану та мало б ознаки дискримінації.
Тому суд критично оцінює відмову відповідача у виплаті одноразової грошової винагороди у розмірі 1 млн грн з тих підстав, що позивач укладав контракт про проходження військової служби у вересні 2021 році тобто до моменту ведення військового стану.
Статтею 17 Конституції України передбачено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях. Збройні Сили України виконують важливі завдання щодо захисту Держави, її суверенітету та територіальної цілісності під час воєнного стану.
Тому питання соціального захисту військовослужбовців, на переконання суду, на сьогодні є особливо важливими та потребують ефективного судового захисту.
За правилами ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Отже, суди, перевіряючи рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, у першу чергу повинні з`ясувати, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.
Відтак, за встановлених у цій справі обставин, що єдиною підставою відмови у виплаті спірної винагороди слугували твердження відповідача про укладення контракту до моменту ведення військового стану, суд вважає, що ефективним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу одноразову грошову винагороду у розмірі 1 млн грн, передбачену постановою Кабінету Міністрів України "Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах під час воєнного стану" від 11.02.2025 № 153.
За таких обставин, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.
Розподіл судових витрат не здійснюється, адже позивач у спірних правовідносинах був звільнений від їх сплати. Питання про повернення помилкового сплаченого судового збору позивачем не порушувалося.
Керуючись ст. 241-246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, -
Позовні вимоги позовом ОСОБА_1 задовольнити повністю.
Визнати протиправною відмову № 25/102/13?З?156?ЕП від 03.12.2025 Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо невиплати ОСОБА_2 одноразової грошової винагороди, передбаченої пунктом 4 Постанови Кабінету Міністрів України №153 від 11.02.2025 року.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України (ЄДРПОУ: НОМЕР_2 ) здійснити ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ) нарахування та виплату одноразової грошової винагороди у розмірі 1 000 000 (один мільйон) гривень, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України "Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах під час воєнного стану" від 11.02.2025 № 153.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, у разі якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного перегляду справи.

Рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Л.Є. Букіна