Справа № 460/8112/25
Суддя: О.О. Максимчук
Дата ухвалення: 2026-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

18 лютого 2026 рокум. Рівне№460/8112/25

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Максимчука О.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Рівненській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В:

1. Стислий виклад позицій учасників справи

ОСОБА_1 (далі - позивач) через свого представника звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду (далі - суд) з адміністративним позовом (позовною заявою) до Головного управління ДПС у Рівненській області (далі - відповідач або контролюючий орган), у якому просить суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення (далі - ППР) №0-1701-UA0057923 від 10.06.2024 на суму 8431,28 грн та №0-1701-UA0057923 від 10.06.2024 на суму 10071,44 грн.

Свій позов позивач обґрунтовує тим, що відповідно до витягу з державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 23.02.2013 позивач є власником нерухомого майна, зокрема: 1) піднавісу, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 157,3 кв.м.; 2) КЗС - 20б, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 187,9 кв.м. Позивач зазначає, що 30 червня 2021 року рішенням Березнівської міської ради Рівненського району Рівненської області №391 «Про встановлення ставок та пільг податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на території Березнівської міської територіальної громади» було встановлено та затверджено ставки податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, яке набрало чинності з 01 січня 2022 року, та діяли на території Березнівської міської територіальної громади впродовж 2022-2024 років, де відповідно до додатку 1 вищевказаного рішення встановлені ставки податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, де в колонці «кваліфікація будівель та споруд» зазначено, що господарські будівлі допоміжних (нежитлових) приміщень, до яких належать трансформаторні підстанції, навіси, вбиральні погреби, бойлерні, тощо оподатковуються нульовою ставкою. На думку позивача, відповідач протиправно застосував ставку оподаткування до такого типу об`єкту нерухомості, як піднавіс в розмірі 0,8 за 1 кв.м., внаслідок чого було винесено оскаржувані податкові повідомлення-рішення. Крім того позивач зауважує, що не отримував податкові повідомлення - рішення на свою адресу, а про наявність таких ППР йому стало відомо лише при зверненні до податкового органу. Наведене, на думку позивача, є підставою для звільнення його від відповідальності, передбаченої ПК України за несвоєчасну сплату податкового зобов`язання. Позивач також вказує, що підпунктом «ж» п. 266.2.2. пункту 266.2 ст. 266 ПК України визначено перелік об`єктів нерухомості, які не є об`єктом оподаткування, до яких віднесено будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності. Позивач стверджує, що як фізична особа є сільськогосподарським товаровиробником і піднавіс використовує для здійснення такої діяльності, а отже, має всі підстави для застосування податкової пільги у вигляді звільнення від оподаткування відповідно до ст.266 ПК України. З огляду на вказане, позивач вважає прийняті контролюючим органом податкові повідомлення-рішення незаконними та такими, що підлягають скасуванню.

Відповідач скористався своїм правом на подання відзиву на позовну заяву та подав до суду свій відзив на позов. Заперечуючи проти задоволення позовних вимог відповідач зазначає, що відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта позивач є власником, зокрема:

- об`єкту нерухомого майна піднавіс, загальною площею 157,3 кв.м, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта 4;

- об`єкту нерухомого майна КЗС-20б, загальною площею 187,9 кв.м, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта 4.

Відповідач зауважує, що рішенням Березнівської міської ради Рівненського району Рівненської області від 30.06.2021 №391 «Про встановлення ставок та пільг податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на території Березнівської міської територіальної громади» (дія якого поширювалася і на 2023 рік) ставка податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки для фізичних осіб визначена у розмірі 0,8%, з огляду на що контролюючим податковим органом було прийнято та направлено позивачу ППР форми «Ф» від 10.06.2024:

- №0-1701-UA0057923 про визначення грошового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2023 рік на суму 8431,28 грн по об`єкту нерухомого майна під навіс, загальною площею 157,3 кв.м;

- №0-1701-UA0057923 про визначення грошового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2023 рік на суму 10071,44 грн по об`єкту нерухомого майна КЗС-20б, загальною площею 187,9 кв.м.

Відповідач зауважує на тому, що Податковим кодексом України (далі - ПК України) визначено податкові пільги щодо оподаткування, зокрема, податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, водночас позивачем не надано доказів на підтвердження віднесення об`єкта нерухомості до будівель сільськогосподарського призначення згідно ДК 018-2000, а також відсутні докази використання ним об`єктів нерухомості піднавісу та КЗС -20б (зерносушильного комплексу) безпосередньо у сільськогосподарській діяльності, що є умовою для використання податкової пільги. Крім того відповідач стверджує, що відповідно до інформаційних баз даних ДПС України, що знаходяться в розпорядженні Головного управління ДПС у Рівненській області, позивачем ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) протягом 2023 року звітність про отримані доходи не подавалася, доходи від підприємницької діяльності не отримувалися, повідомлення про об`єкти оподаткування, або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, або через які проводилася діяльність (форма №20-ОПП) не подавалася. З огляду на вказане відповідач вважає, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийняті контролюючим органом у межах та спосіб передбачений чинним законодавством, а отже не підлягають скасуванню.

2. Заяви, клопотання учасників справи, інші процесуальні дії у справі.

Позовна заява подана до суду 07.05.2025 у електронній формі із використанням електронного кабінету підсистеми ""Електронний суд" ЄСІТС, надійшла до суду і була зареєстрована в автоматизованій системі діловодства суду 07.05.2025.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.05.2025 визначено суддю Махаринця Д.Є. головуючим суддею (суддею-доповідачем) з розгляду справи за вказаною позовною заявою.

Ухвалою від 15.05.2025 суд у складі судді Махаринця Д.Є. прийняв зазначену позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі за вказаним позовом, вирішив розгляд справи здійснювати одноособово суддею за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи та встановив учасникам справи строки подання до суду інших заяв по суті спору.

Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву та у строк, встановлений ухвалою суду про відкриття провадження у справі, подав 27.05.2025 до суду відзив, у якому відповідач виклав свої заперечення проти позову.

Позивач скористався правом на подання відповіді на відзив відповідача та подав 02.06.2025 до суду свою відповідь на відзив, у якій позивачем викладено свої заперечення проти відзиву.

Відповідач скористався своїм правом на подання заперечень на відповідь на відзив позивача та подав 10.06.2025 до суду свої заперечення на відповідь на відзив позивача.

27.06.2025 позивач звернувся до суду з клопотанням про долучення доказів у справі.

Розпорядженням керівника апарату суду від 11.09.2025 №976 на підставі пунктів 2.3.43, 2.3.44 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, Засад використання автоматизованої системи документообігу суду, затверджених рішенням зборів суддів Рівненського окружного адміністративного суду від 27.03.2025№1, у зв`язку із тимчасовим відстороненням від здійснення правосуддя судді Махаринця Д.Є., головуючого судді у справі №460/8112/25, та з урахуванням рішення зборів суддів від 25.08.2025 (протокол зборів №5) призначено повторний автоматизований розподіл справи №460/8112/25.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.09.2025 справу №460/8112/25 передано на розгляд судді Максимчуку О.О.

Ухвалою від 16.09.2025 суд прийняв до провадження адміністративну справу №460/8112/25, а розгляд і вирішення цієї справи продовжив одноособово суддею за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) зі стадії розгляду справи по суті.

На момент розгляду справи по суті і ухвалення судом цього рішення інші заяви, клопотання від учасників справи до суду не надійшли, а також суд не здійснював інші процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо).

З урахуванням вимог частини 4 статті 229 КАС України при розгляді справи в порядку письмового провадження суд не здійснював фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

3. Встановлені судом обставини справи та зміст спірних правовідносин.

Розглянувши наявні у справі матеріали, з`ясувавши доводи та аргументи сторін, на яких ґрунтуються їх позовні вимоги і заперечення, дослідивши подані сторонами письмові докази, суд встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини, що враховані судом при вирішення спору по суті.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта позивач є власником:

- КЗС-20б площею 187,9 кв.м., який знаходиться за адресою: Рівненська обл., Березнівський р-н., с. Колодязне, вул. Миру, 54в,

- піднавісу загальною площею 157,3 кв.м., який знаходиться за адресою: Рівненська обл., березнівський р-н., с. Колодязне, вул. Миру, 54г.

Позивач стверджує, що вирощує сільськогосподарську продукцію для використання її у власному господарстві, яку зберігає у об`єктах нерухомості призначених для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності, що дає право на застосування до нього податкової пільги у вигляді звільнення від оподаткування відповідно до ст. 266 ПК України.

Головним управлінням ДПС у Рівненській області сформовано податкові повідомлення-рішення №0-1701-UA0057923 про визначення грошового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2023 рік на суму 8431328 грн. (по об`єкту нерухомого майна піднавіс, загальною площею 157,3 кв.м) та №0-1701-UA0057923 про визначення грошового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2023 рік на суму 10071,44 грн (по об`єкту нерухомого майна КЗС-20б, загальною площею 187,9 кв.м).

Не погоджуючись із вказаними податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся із позовом до суду у цій справі.

4. Нормативно-правове регулювання спірних правовідносин та висновки суду.

Встановивши наведені вище фактичні обставини справи та відповідні їм спірні правовідносини, суд вважає, що до спірних правовідносин за наведених фактичних обставин справи підлягають застосуванню такі норми права і висновки Верховного суду про їх застосування.

Приписами статті 1 та частини 1 статті 2 Конституції України встановлено, що Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою державою, суверенітет якої поширюється на всю її територію, а норми статті 67 Конституції України передбачають обов`язок кожного сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Податковий кодекс України (далі ПК України) регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства. Цим Кодексом визначаються функції та правові основи діяльності контролюючих органів, визначених пунктом 41.1 статті 41 цього Кодексу, та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику (абзаци 1 та 2 пункту 1.1 статті 1 ПК України).

Відповідно до статті 8 ПК України в Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори. До місцевих належать податки та збори, що встановлені відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, визначених цим Кодексом, рішеннями сільських, селищних, міських рад у межах їх повноважень і є обов`язковими до сплати на території відповідних територіальних громад.

Відповідно до підпункту 10.1.1 пункту 10.1 ПК України податок на майно належить до місцевих податків. Згідно з підпунктом 265.1.1 пункту 265.1 статті 265 ПК України податок на майно складається з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Підпунктом 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 ПК України встановлено, що платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Відповідно до підпункту 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 ПК України об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Згідно з підпунктами 266.3.1, 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 ПК України базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток. База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Відповідно до підпункту 266.7.1 пункту 266.7 статті 266 ПК України обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості.

Згідно з підпунктом 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 ПК України податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, разом з детальним розрахунком суми/сум податку, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються платнику податку контролюючим органом у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).

Отже, податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є однією із складових податку на майно і належить до місцевих податків, визначених статтею 10 ПК України. Податок сплачується за місцем розташування об`єкта/об`єктів оподаткування і зараховується до відповідного бюджету згідно з положеннями Бюджетного кодексу. Платниками податку на нерухомість є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, у власності яких перебуває відповідне майно.

З матеріалів справи, зокрема з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (номер інформаційної довідки 423737084), слідує, що позивачу на праві приватної власності належать:

- КЗС-20б (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 4) площею 187,9 кв.м., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 в;

- піднавіс (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 4) загальною площею 157,3 кв.м., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Підпунктом 266.5.1 пункту 266.5 статті 266 ПК України визначено, що ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування. Підпунктом 266.6.1 пункту 266.6 статті 266 ПК України встановлено, що базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Відповідно до статті 25 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання. Зокрема, відповідно до пункту 24 частини 1 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання встановлення місцевих податків і зборів відповідно до Податкового кодексу України.

Аналіз наведених норм права свідчить про те, що податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є місцевим податком, розмір якого визначається рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості. Відтак встановлення місцевих податків і зборів входить до компетенції органів місцевого самоврядування, податковий же орган, наділений повноваженнями по застосуванню в межах своєї компетенції вже прийнятих нормативно-правових актів, в тому числі рішень органів місцевого самоврядування, норми яких є чинними на час їх застосування та є обов`язковими.

30.06.2021 Березнівська міська радою Рівненського району Рівненської області (друге пленарне засідання третьої сесії восьме скликання) прийняла рішення №391 «Про встановлення ставок та пільг податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на території Березнівської міської територіальної громади» (далі рішення №391 від 30.06.2021), яким затвердила Положення про встановлення ставок та пільг податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на території Березнівської міської територіальної громади та встановлено на території Березнівської міської територіальної громади ставки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за переліком згідно з додатком 1 та перелік пільг для фізичних та юридичних осіб, наданих відповідно до підпункту 266.4.2 пункту 266.4 статті 266 Податкового кодексу України, із сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки згідно з додатком 2. Відповідно до пункту 5 рішення №391 від 30.06.2021 воно набрало чинності з 01 січня 2022 року.

Згідно з додатком 1 до рішення №391 від 30.06.2021 «Ставки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки» ставки податку для нежитлових об`єктів встановлено для юридичних та фізичних осіб в залежності від класифікації об`єкту: Готелі, ресторани та подібні будівлі (код 121), Будівлі офісні (код 122), Будівлі торговельні (код 123), Будівлі транспорту та засобів зв`язку (код 124), Будівлі промисловості та склади (код 125), Будівлі для публічних виступів, закладів освітнього, медичного та оздоровчого призначення (код 126), Будівлі нежитлові інші (127).

У категорії «Будівлі інші, не класифіковані раніше» (код 1274) наявна підкатегорія «Господарські будівлі допоміжних (нежитлових) приміщень, до яких належать трансформаторні підстанції, навіси, вбиральні, погреби, бойлерні, тощо» для якої органом місцевого самоврядування встановлено ставку податку за 1 кв. метр (відсотків розміру мінімальної заробітної плати) для юридичних осіб та фізичних осіб в розмірі 0,000 (нуль цілих нуль тисячних). Згідно з приміткою « 6» до цього пункту вказана ставка не застосовується до будівель та споруд, що використовуються їх власниками з метою одержання доходів (здаються в оренду, лізинг, позичку, використовуються у підприємницькій діяльності), такі об`єкти оподатковуються за ставкою 0,5% розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування).

У ході розгляду справи суд встановив, що у власності позивача є, серед іншого піднавіс, який за класифікацією об`єктів згідно рішення Березнівської міської ради №391 від 30.06.2021 відноситься до «допоміжних (нежитлових) приміщень, до яких належать трансформаторні підстанції, навіси, вбиральні, погреби, бойлерні, тощо». При цьому відповідач не наводить жодних доказів того, що належний позивачу на праві власності піднавіс відноситься до інших категорій та класифікацій об`єктів, визначених у вказаному рішенні Березнівської міської ради №391 від 30.06.2021, відмінних від категорії «Будівлі інші, не класифіковані раніше» (код 1274), де до підкатегорій зокрема відносяться «допоміжні (нежитлові) приміщення, до яких належать трансформаторні підстанції, навіси, вбиральні, погреби, бойлерні, тощо».

Крім того, позивач стверджує, що вирощує сільськогосподарську продукцію для використання її у власному господарстві, яку зберігає під навісом, що підтвердив копіями договорів користування земельними ділянками з кадастровими номерами 080050013, :15:002:0355, :19:004:0044, :08:006:0096, :15:002:0356, 150020024, 080060020, 190010008, :08:002:0001, :08:005:0010, а також договорами безоплатного користування майном (позички) від 09.02.2017, від 18.02.2010 та від 09.03.2020, за якими позивач одержав в користування комбайн зернозбиральний та трактор колісний Т-25, а також документи на придбання корів, бичків та овець.

Матеріали справи не містять доказів, які б вказували на те, що належний позивачу піднавіс, був зданий ним в оренду, лізинг, позичку або використовувався іншим чином, ніж про це вказує позивач. Суд також зазначає, що відповідач підтверджує, що позивач є фізичною особою, яка не перебуває на обліку як суб`єкт підприємницької діяльності. Вказане дає підстави для висновку про те, що матеріали справи не містять доказів того, що піднавіс використовувався позивачем у підприємницькій діяльності, а протилежного відповідачем не доведено.

Окрім того суд зазначає, що контролюючий орган не довів правомірності застосування під час визначення податкових зобов`язань за позивачем, зокрема зі сплати податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, ставки в розмірі 0,8% щодо об`єкту нежитлової нерухомості яким є піднавіс, як і не наведено підстав неможливості віднесення піднавісу до такої категорії як «допоміжне (нежитлове) приміщення, до яких належать трансформаторні підстанції, навіси, вбиральні, погреби, бойлерні, тощо», до яких застосуванню підлягає нульова ставка оподаткування згідно рішення Березнівської міської ради №391 від 30.06.2021.

При цьому, встановлення нульової ставки податку до об`єктів нежитлової нерухомості не є звільненням від оподаткування об`єкта і не суперечить положенням підпункту 266.5.1 пункту 266.5 статті 266 ПК України, яким визначено саме граничний (максимальний) розмір ставки податку (1,5% розміру мінімальної заробітної плати), а не її мінімальний розмір, що свідчить про те, що рішення №391 від 30.06.2021 не суперечить положенням Податкового кодексу України.

Щодо посилання відповідача на те, що позивач не має права на застосування пп. «ж» п.п.266.2.2. п.266.2 ст.266 ПК України з підстав ненадання позивачем доказів віднесення піднавісу та зерно-сушильного комплексу до будівель сільськогосподарського призначення згідно ДК 018-2000, то суд зазначає таке.

Відповідно до пункту 30.1 статті 30 ПК України податковою пільгою є передбачене податковим та митним законодавством звільнення платника податків від обов`язку щодо нарахування та сплати податку та збору, сплата ним податку та збору в меншому розмірі за наявності підстав, визначених пунктом 30.2 цієї статті.

Підпунктом «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України (в редакції на час спірних правовідносин) передбачено, що не є об`єктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства" (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.

Отже, споруда (будівля) не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за наявності сукупності умов: така нежитлова будівля віднесена до класу "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства" (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000; власником такої будівлі (юридична та фізична особа) є сільськогосподарський товаровиробник; така нежитлова будівля не здається її власником в оренду, лізинг, позичку.

Наведене правозастосування відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній, зокрема, в постанові від 21.05.2024 року у справі № 600/5153/23-а.

У даному випадку позивачу, як фізичній особі, належить на праві приватної власності об`єкт нерухомого майна, зокрема нежитлова будівля піднавіс, при цьому ключовим питанням в цій справі є встановлення факту функціонального використання піднавісу в сільськогосподарській діяльності позивача саме як сільськогосподарського товаровиробника.

Відповідно до підпункту 14.1.235 пункту 14.1 статті 14 ПК України сільськогосподарський товаровиробник це юридична особа незалежно від організаційно-правової форми або фізична особа - підприємець, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції та/або розведенням, вирощуванням та виловом риби у внутрішніх водоймах (озерах, ставках та водосховищах) та її переробкою на власних чи орендованих потужностях, у тому числі власновиробленої сировини на давальницьких умовах, та здійснює операції з її постачання.

Таким чином, у 2023 році норми ПК України визначали, що сільськогосподарським товаровиробником є юридична особа незалежно від організаційно-правової форми або фізична особа підприємець.

Разом з тим, визначення поняття "сільськогосподарський товаровиробник" також міститься у статті 1 Закону України "Про стимулювання розвитку сільського господарства на період 2001 - 2004 років" від 18.01.2001 №2238-III, під яким мається на увазі фізична або юридична особа, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції, переробкою власновиробленої сільськогосподарської продукції та її реалізацією.

Більш того, законодавцем з метою визнання осіб такими, що займаються сільськогосподарською діяльністю, вживається також поняття "виробники сільськогосподарської продукції".

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про сільськогосподарський перепис" (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) виробники сільськогосподарської продукції - сільськогосподарські товаровиробники, фізичні особи (у тому числі домогосподарства, фізичні особи, що здійснюють діяльність, пов`язану з веденням особистого селянського господарства, самозайняті особи у сфері сільського господарства), які займаються сільськогосподарською діяльністю.

Вказане свідчить, що в розумінні підпункту "ж" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України право на пільгу зі сплати податку в спірний період (2023 рік) мають особи, які безпосередньо займаються сільськогосподарською діяльністю, тобто, зайняті у процесі виробництва, переробки власновиробленої сільськогосподарської продукції та її подальшої реалізації.

Таким чином, визначальним для вирішення питання того чи є об`єктом оподаткування піднавіс позивача, встановлення обставин належності позивача до категорії сільськогосподарських товаровиробників. При цьому, як вже наголошувалось судом вище, до фізичних осіб - сільськогосподарських товаровиробників, з метою визначення об`єкта оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2023 рік, відносять лише ті особи, які займаються виробництвом сільськогосподарської продукції, її переробкою та здійснюють операції з її постачання тощо.

Тобто у спірному випадку значення має не тільки вид нерухомості (зокрема, її призначення), а й безпосередньо сама діяльність, якою займається платник податку (а саме чи відноситься він до сільськогосподарських товаровиробників).

У постанові від 11.04.2023 у справі №380/18104/21 Верховний Суд вказав, що фізична особа, яка є лише власником нерухомості відповідного класу, і не займається виробництвом сільськогосподарської продукції, переробкою власновиробленої сільськогосподарської продукції та її реалізацією, не звільняється від сплати податку на нерухомість за підпунктом «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України.

З урахуванням наведеного суд зауважує, що сама по собі наявність у позивача в користуванні/власності земельних ділянок, сільськогосподарської техніки, а також корів, бичків та овець не свідчить про те, що позивач виробляв, переробляв та реалізовував сільськогосподарську продукцію, зокрема позивачем до матеріалів справи не надано жодного доказу про те, що у спірний період (2023 рік) він здійснював операції з постачання (реалізації) сільськогосподарської продукції, тобто був сільськогосподарським товаровиробником у розумінні статті 1 Закону України "Про стимулювання розвитку сільського господарства на період 2001 - 2004 років" від 18.01.2001 №2238-III.

Суд наголошує, що сам лише факт наявності у власності позивача будівлі, призначеної для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності, не може свідчити про ознаку позивача як сільськогосподарського товаровиробника.

Відтак суд зазначає, що матеріали справи не містять доказів належності позивача до сільськогосподарських товаровиробників, а отже і наявності підстав для звільнення у 2023 році піднавісу загальною площею 157,3 кв.м., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , від оподаткування податком на нерухоме майно, відмінного від земельної ділянки, за підпунктом "ж" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України.

У той же час суд зазначає, що контролюючий орган, застосовуючи рішення Березнівської міської ради №391 від 30.06.2021, зобов`язаний був застосовувати ставку оподаткування, яка відповідає конкретному об`єкту, зокрема як зазначено судом вище, належний позивачу піднавіс у 2023 році відповідно до вказаного рішення органу місцевого самоврядування оподатковувався за нульовою ставкою, що свідчить про протиправність прийнятого контролюючим органом податкового повідомлення-рішення від 10.06.2024 № №0-1701-UA0057923, а відтак і наявність підстав для його скасування.

Водночас, що стосується прийнятого контролюючим органом податкового повідомлення-рішення від 10.06.2024 №0-1701-UA0057923, яким позивачу визначено грошове зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2023 рік на суму 10071,44 грн по об`єкту нерухомого майна КЗС-20б, загальною площею 187,9 кв.м, то суд зазначає таке.

У ході розгляду справи суд встановив, що у власності позивача є КЗС -20б (зерно сушильний комплекс) реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 4, який згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (номер інформаційної довідки 423737084) має площу 187,9 кв.м. та знаходиться за адресою: Рівненська обл., Березнівський р-н., с. Колодязне, вул. Миру, 54в.

На переконання позивача, щодо вказаного об`єкту нежитлової нерухомості позивач звільнений від сплати податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, з огляду на наявність підстав для застосування до такого об`єкту податкової пільги на підставі підпункту "ж" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України.

Як судом вже зазначалось вище, відповідно до підпункту "ж" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України не є об`єктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу "Нежитлові сільськогосподарські будівлі" (код 1271) Класифікатора будівель і споруд НК 018:2023, що використовуються за призначенням у господарській діяльності суб`єктів господарювання та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.

Отже за висновками суду, споруда (будівля) не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за наявності сукупності таких умов:

- така нежитлова будівля віднесена до класу «Нежитлові сільськогосподарські будівлі» (код 1271) Класифікатора будівель та споруд НК 018:2023;

- власником такої будівлі є сільськогосподарський товаровиробник (юридичних та фізичних осіб);

- використовуються за призначенням у господарській діяльності суб`єктів господарювання;

- така нежитлова будівля не здається її власником в оренду, лізинг, позичку.

Однак, на переконання суду, позивач не є сільськогосподарським товаровиробником у розумінні статті 1 Закону України "Про стимулювання розвитку сільського господарства на період 2001 - 2004 років" від 18.01.2001 №2238-III, оскільки сам лише факт наявності у власності позивача будівлі, призначеної для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності, не може свідчити про ознаку позивача як сільськогосподарського товаровиробника, про що суд вже зазначав вище у цьому рішенні.

Отже, сукупність умов, за яких споруда (будівля) не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки та відповідно наявність підстав для застосування податкової пільги до такого об`єкту нежитлової нерухомості, передбаченої підпункту "ж" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України, у даному випадку не виконується, а відповідно такий об`єкт, зокрема належний позивачу на праві власності КЗС-20б (зерно сушильний комплекс), який знаходиться за адресою: Рівненська обл., Березнівський р-н., с. Колодязне, вул. Миру, 54в, підлягає оподаткуванню в загальному порядку.

При цьому, як слідує з рішення Березнівської міської ради №391 від 30.06.2021 та додатку 1 до такого рішення, до класифікації будівель та споруд за кодом 127 відносяться Будівлі нежитлові інші (127), до підкатегорії яких зокрема належать: 1217.3 Будівлі для зберігання зерна, 1217.9 Будівлі сільськогосподарського призначення інші та Будівлі нежитлові інші, до яких застосовується ставка податку за 1 кв. метр (відсотків розміру мінімальної заробітної плати) для юридичних осіб та фізичних осіб в розмірі 0,800%, яка і була застосована відповідачем у спірному рішенні від 10.06.2024 №0-1701-UA0057923.

З урахуванням висновків суду про те, що підстави для застосування до позивача податкової пільги передбаченої підпунктом "ж" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України щодо об`єкту нежитлової нерухомості, який знаходиться у власності позивача, а саме КЗС -20б (зерно сушильний комплекс), площею 187,9 кв.м., який знаходиться за адресою: Рівненська обл., Березнівський р-н., с. Колодязне, вул. Миру, 54в, відсутні, а тому прийняте відповідачем податкове повідомлення-рішення від 10.06.2024 №0-1701-UA0057923, яким позивачу визначено грошове зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2023 рік на суму 10071,44 грн (по об`єкту нерухомого майна КЗС-20б, загальною площею 187,9 кв.м) є обґрунтованим та таким, що прийняте з урахуванням визначених рішенням Березнівської міської ради №391 від 30.06.2021 ставок податку, а відтак таке рішення не підлягає скасуванню та в цій частині позовних вимог позивача слід відмовити.

Згідно з частиною першою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Частиною другою статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На переконання суду, відповідачем лише частково доведено правомірність прийняття податкового повідомлення-рішення щодо позивача з урахуванням вимог, встановлених частиною 2 статті 19 Конституції України та частиною 2 статті 2 КАС України, а тому перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень та докази, надані позивачем, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову шляхом визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення відповідача від 10.06.2024 №0-1701-UA0057923.

5. Розподіл судових витрат.

Приписами пункту 10 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір" позивача звільнено від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях, то ж позивач при зверненні до суду із позовною заявою судовий збір не сплачував, і крім того він не подав до суду доказів понесення ним будь-яких інших судових витрат. А тому у суду відсутні передбачені законом підстави для стягнення на користь позивача судових витрат за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Рівненській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, - задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Рівненській області від 10.06.2024 №0-1701-UA0057923.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП: НОМЕР_1 );

Відповідач: Головне управління ДПС у Рівненській області (місцезнаходження: вул. Відінська, буд. 12, м. Рівне, Рівненська обл., 33023; ).

Суддя Олександр МАКСИМЧУК