Справа № 320/48030/24
Суддя: Дудін С.О.
Дата ухвалення: 2026-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2026 року м. Київ справа №320/48030/24

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дудіна С.О. розглянув у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії.

Суть спору: до Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі по тексту також позивач, ОСОБА_1 ) з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі по тексту також відповідач, ВЧ НОМЕР_1 ), в якому просить суд:

- визнати протиправним не нарахування та не виплату ОСОБА_1 Військовою частиною НОМЕР_1 , передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», додаткову винагороду в розмірі 30 000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць у період з 01.06.2023 по 31.12.2023;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», додаткову винагороду в розмірі 30 000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць за період з 01.06.2023 по 31.12.2023.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач повідомив, що він проходить строкову військову службу в ІНФОРМАЦІЯ_1 - Військовій частині НОМЕР_1 на посаді старшого кухаря господарчого відділення взводу забезпечення НОМЕР_2 спеціального батальйону. У період з 01.06.2023 по 31.12.2023 позивач стверджує, що ним здійснювались бойові (спеціальні) завдання), необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, у зв`язку з чим позивач мав право на виплату йому додаткової винагороди у розмірі 30 000 грн відповідно до Постанови №168. Однак, за спірний період виплата додаткової винагороди відбувалась із порушенням вимог чинного законодавства, не у повному розмірі.

Означена бездіяльність відповідача слугувала підставою для звернення позивача до суду з цим позовом.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 28.10.2024 позивачу поновлено строк звернення до суду та відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідач, заперечуючи проти позовних вимог, зазначив, що позивач вже звертався з аналогічними вимогами до Чернігівського окружного адміністративного суду. Проте, у зв`язку з пропуском строку звернення до суду позов залишено без розгляду, у зв`язку з чим відповідач наголошує на пропуску позивачем строку звернення до суду з цим позовом.

Відповідач вважає звернення до суду з цим позовом зловживанням правами з огляду на наявність документального підтвердження отримання додаткової винагороди за спірний період.

Відповідач стверджує, що додаткова винагорода у спірному періоді виплачувалась позивачу відповідно до Порядку №260 в поточному місяці за попередній місяць пропорційно, залежно від обставин.

Відповідач стверджує про виплату позивачу додаткової винагороди за червень 2023 року у липні 2023 року, що підтверджується документально. Щодо виплати додаткової винагороди за липень, серпень та вересень 2023 року, відповідач пояснив, що її нарахування та виплата не здійснювались з огляду на відсутність підстав для нарахування та виплати, а також у зв`язку з тим, що очікувалися зміни до Порядку №260, які мали б врегулювати виплату додаткової винагороди саме військовослужбовцям строкової служби. Оскільки наказом Міністерства оборони України «Про затвердження Змін до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» від 26.09.2023 року №566 (дата набрання чинності 29.09.2023) було внесено зміни до Порядку 260 відносно виплати додаткової винагороди військовослужбовцям строкової військової служби у розмірі 6000 грн, позивачу за липень та серпень 2023 року було нараховано та виплачено до 6000 грн, за вересень у зв`язку з перебуванням у відпустці - 3000 грн, які виплачені у жовтні 2023 року. Додаткова винагорода позивачу за жовтень 2023 року виплачена у листопаді 2023 року у розмірі 6000 грн. Додаткова винагорода за листопад 2023 року виплачена у грудні 2023 року у розмірі 30000 грн відповідно до наказу командира 1 механізованого батальйону ВЧ НОМЕР_1 . Додаткову винагороду за грудень 2023 року здійснена позивачу відповідно до наказу від 22.01.2024 №146 у розмірі 18 387,10 грн у січні 2024 року.

Таким чином, на думку відповідача, виплата грошового забезпечення позивачу, зокрема, і додаткова винагорода в розмірі 30000 грн. (пропорційно часу залучення до виконання відповідних завдань) нараховувалася та виплачувалася відповідачем належним чином, що підтверджується як доказами.

Таким чином, на думку відповідача, позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Судом відхиляються доводи відповідача щодо пропуску строку звернення до суду з огляду на те, що означене питання вже вирішувалось судом та ухвалою від 28.10.2024 позивачу поновлено строк звернення до суду з цим позовом. Враховуючи означені обставини, у суду відсутні підстави для повторного розгляду питання пропуску ОСОБА_1 строку звернення до суду із заявленими в межах цієї позовної заяви вимогами.

Відповідно до частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Учасники справи з клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні до суду не звертались.

З урахуванням викладеного, розгляд справи судом здійснено у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

у с т а н о в и в:

Наказом командира ВЧ НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 28.11.2020 №255 солдата ОСОБА_1 призначено старшим кухарем господарчого відділення взводу забезпечення НОМЕР_2 спеціального батальйону.

Наказом командира ВЧ НОМЕР_3 від 31.08.2023 №247 підтверджується перебування позивача у відпустці з 01.09.2023 по 15.09.2023.

Рапортом від 03.07.2023 командир 1 механізованого батальйону ВЧ НОМЕР_1 звернувся до командира ВЧ НОМЕР_1 про виплату, зокрема і позивачу додаткової винагороди за червень 2023 року у розмірі 30000 грн пропорційно часу безпосередньої участі у виконанні бойових завдань у складі діючого угруповання військ (сил) оборони держави.

Відповідно до витягу з наказу командира ВЧ НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 15.07.2023 №1297 про виплату додаткової винагороди військовослужбовцям за період дії воєнного стану за червень 2023 року відповідно до Постанови №168 особовому складу військової частини, зокрема і позивачу, за період виконання ними бойових (спеціальних) завдань згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) наказано виплатити додаткову винагороду в розмірі 30 000 у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань з 01.06.2023 по 30.06.2023 (додаток 1).

Пунктом 1071 вказано солдата ОСОБА_2 , період з 01.06.2023 по 30.06.2023, підстава - рапорт командира НОМЕР_2 механізованого батальйону ВЧ НОМЕР_1 №16133 від 03.07.2023.

Рапортом від 15.08.2023 командир 1 механізованого батальйону ВЧ НОМЕР_1 звернувся до командира ВЧ НОМЕР_1 про виплату, зокрема і позивачу додаткової винагороди за липень 2023 року у розмірі 30000 грн пропорційно часу безпосередньої участі у виконанні бойових завдань у складі діючого угруповання військ (сил) оборони держави.

Рапортом від 04.09.2023 командир 1 механізованого батальйону ВЧ НОМЕР_1 звернувся до командира ВЧ НОМЕР_1 про виплату, зокрема і позивачу додаткової винагороди за серпень 2023 року у розмірі 6000 грн як військовослужбовцю строкової військової служби (пропорційно часу проходження служби).

Рапортом від 07.10.2023 командир 1 механізованого батальйону ВЧ НОМЕР_1 звернувся до командира ВЧ НОМЕР_1 про виплату, зокрема і позивачу додаткової винагороди за вересень 2023 року у розмірі 6000 грн як військовослужбовцю строкової військової служби (пропорційно часу проходження служби).

Відповідно до витягу з наказу командира ВЧ НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 17.10.2023 №1954 про виплату додаткової винагороди військовослужбовцям за період дії воєнного стану за вересень 2023 року відповідно до Постанови №168 особовому складу військової частини, додатком №504 визначено виплатити військовослужбовцям строкової військової служби, зокрема і позивачу, додаткову винагороду у розмірі 6000 грн з розрахунку на місяць пропорційно часу проходження служби з 16.09.2023 по 30.09.2023.

Додатком №521 означеного наказу визначено виплатити військовослужбовцям строкової військової служби, зокрема і позивачу, додаткову винагороду у розмірі 6000 грн з розрахунку на місяць пропорційно часу проходження служби з 01.08.2023 по 31.08.2023.

Додатком №570 означеного наказу визначено виплатити військовослужбовцям строкової військової служби, зокрема і позивачу, додаткову винагороду у розмірі 6000 грн з розрахунку на місяць пропорційно часу проходження служби з 01.07.2023 по 31.07.2023.

Пунктом 4 додатку №504 вказано солдата ОСОБА_2 , період з 16.09.2023 по 30.09.2023, підстава - рапорт командира НОМЕР_2 механізованого батальйону ВЧ НОМЕР_1 №30138 від 07.10.2023, БР №1/2595т/сд від 07.12.2022.

Пунктом 75 додатку №521 вказано позивача, період з 01.08.2023 по 31.08.2023, підстава - рапорт командира 1МВ вч НОМЕР_1 №25244 від 04.09.2023 БР №1/2595т/сд від 07.12.2022.

Пунктом 166 додатку №570 вказано позивача, період з 01.07.2023 по 31.07.2023, підстава - рапорт командира 1МВ вч НОМЕР_1 № НОМЕР_4 від 15.08.2023.2023 БР №1/2595т/сд від 07.12.2022.

Відповідно до витягу з наказу командира ВЧ НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 20.11.2023 №2162 про виплату додаткової винагороди військовослужбовцям за період дії воєнного стану за жовтень 2023 року відповідно до Постанови №168 особовому складу військової частини, зокрема і позивачу, за період виконання бойових (спеціальних) завдань згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) встановлено виплатити додаткову винагороду у розмірі 6000 грн у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань з 01.10.2023 по 31.10.2023.

Пунктом 71 додатку №310 вказано солдата ОСОБА_2 , період з 01.10.2023 по 31.10.2023, підстава - рапорт командира НОМЕР_2 механізованого батальйону ВЧ НОМЕР_1 №34805 від 13.11.2023, БР №1/2595т/сд від 07.12.2022.

Рапортом від 09.12.2023 командир 1 механізованого батальйону ВЧ НОМЕР_1 звернувся до командира ВЧ НОМЕР_1 про виплату, зокрема і позивачу додаткової винагороди за листопад 2023 року у розмірі 30000 грн пропорційно часу безпосередньої участі у виконанні бойових завдань у складі діючого угруповання військ (сил) оборони держави згідно переліку завдань.

Відповідно до витягу з наказу командира ВЧ НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 21.12.2023 №2368 про виплату додаткової винагороди військовослужбовцям за період дії воєнного стану за листопад 2023 року відповідно до Постанови №168 особовому складу військової частини, зокрема і позивачу, (додаток 29) наказано виплатити за період виконання бойових (спеціальних) завдань згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) додаткову винагороду у розмірі 30000 у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань з 01.11.2023 по 30.11.2023.

Пунктом 957 додатку №29 зазначено солдата ОСОБА_1 , період з 01.11.2023 по 30.11.2023, підстава - рапорт командира 1МБ №38673 від 09.12.2023 БР №1/2595т/сд від 07.12.2022.

Рапортом від 08.01.2024 командир 1 механізованого батальйону ВЧ НОМЕР_1 звернувся до командира ВЧ НОМЕР_1 про виплату, зокрема і позивачу додаткової винагороди за грудень 2023 року у розмірі 30000 грн пропорційно часу безпосередньої участі у виконанні бойових завдань у складі діючого угруповання військ (сил) оборони держави(п.165) та 6000 грн військовослужбовцям строкової військової служби (пропорційно часу проходження служби), у тому числі позивачу (п.47).

Відповідно до витягу з наказу командира ВЧ НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 22.01.2024 №146 про виплату додаткової винагороди військовослужбовцям за період дії воєнного стану за грудень 2023 року відповідно до Постанови №168 особовому складу військової частини, зокрема і позивачу, (додаток 721) наказано виплатити за період виконання бойових (спеціальних) завдань згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) додаткову винагороду у розмірі 6000 у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань з 01.12.2023 по 15.12.2023 та у розмірі 30000 грн з 16.12.2023 по 31.12.2023 (додаток №344).

Пунктом 2 додатку №721 зазначено солдата ОСОБА_1 , період з 01.12.2023 по 15.12.2023, підстава - рапорт командира 1МБ №599 від 08.01.2024, наказ Міністра оборони України від 07.06.2018 №260.

Пунктом 2 додатку №344 зазначено солдата ОСОБА_1 , період з 16.12.2023 по 31.12.2023, підстава - рапорт командира 1МБ №599 від 08.01.2024, БР №1/2595т/сд від 07.12.2022.

З довідки 15.05.2024 №10003, виданих ВЧ НОМЕР_1 , вбачається про нарахування позивачу додаткової винагороди у червні 2023 року у розмірі 30 000 грн (за травень 2023 року), у липні 2023 року у розмірі 30 000 грн (за червень 2023 року), у жовтні 2023 року у розмірі 15 000 грн (за липень 2023 року - 6000 грн, за серпень 2023 року - 6000 грн, за вересень 2023 року - 3000 грн з 16.09.2023 по 30.09.2023), у листопаді 2023 року у розмірі 6 000 грн (за жовтень 2023 року), у грудні 2023 року у розмірі 30 000 грн (за листопад 2023 року) та у січні 2024 року у сумі 18 387,10 грн (за грудень 2023 року).

Відповідно до банківської виписки з рахунку позивача, йому було виплачено додаткову винагороду у червні 2023 року у сумі 30 000 грн, у липні 2023 року у сумі 30 000 грн, у жовтні 2023 року у сумі 12 000,00 грн та у сумі 3 000 грн, у листопаді 2023 року у сумі 6 000 грн.

Не погоджуючись з бездіяльністю відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу у повному розмірі додаткової винагороди, позивач звернувся з даним позовом до суду, з приводу чого суд зазначає таке.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Аналіз даної норми дає змогу дійти висновку, що діяльність органів державної влади здійснюється у відповідності до спеціально-дозвільного типу правового регулювання, який побудовано на основі принципу «заборонено все, крім дозволеного законом; дозволено лише те, що прямо передбачено законом». Застосування такого принципу суттєво обмежує цих суб`єктів у виборі варіантів чи моделі своєї поведінки, а також забезпечує використання ними владних повноважень виключно в межах закону і тим самим істотно обмежує можливі зловживання з боку держави та її органів.

Вчинення ж державним органом чи його посадовою особою дій у межах компетенції, але непередбаченим способом, у непередбаченій законом формі або з виходом за межі компетенції є підставою для визнання таких дій та правових актів, прийнятих у процесі їх здійснення, неправомірними.

Відповідно до статті 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.

Держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Статтею 43 Конституції України закріплено право кожного на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, визначені Законом України від 20.12.1991 №2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі по тексту також - Закон №2011-ХІІ).

Відповідно до статті 9 Закону №2011-ХІІ держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі по тексту також - Постанова №704), установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Згідно із пунктом 8 Постанови №704 умови грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються цією постановою та іншими актами Кабінету Міністрів України.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан, який триває до сьогодні.

На виконання Указу Президента України від 24.02.2024 року №64 «Про введення воєнного стану в Україні» та Указу Президента України від 24.02.2024 №69 «Про загальну мобілізацію» Кабінет Міністрів України 28.02.2022 прийняв Постанову №168, пунктом 1-1 якої (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 09.08.2023 №836 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168», яка набрала чинності 11.08.2023 та застосовується з 01.06.2023) установлено, що на період воєнного стану військовослужбовцям військовослужбовцям, які здійснюють бойові (спеціальні) завдання у період здійснення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, щомісяця виплачується додаткова винагорода у розмірі 30000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання таких завдань (абзац четвертий). Військовослужбовцям строкової військової служби щомісяця виплачується додаткова винагорода у розмірі 6000 гривень пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць (абзац восьмий).

Виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників) (пункт 1-2 Постанови №168).

Пунктом 2-1 Постанови №168 установлено, що міністерства та державні органи за погодженням з Міністерством фінансів та Міністерством економіки визначають, зокрема, особливості виплати додаткової винагороди особам, зазначеним у пунктах 1-1 і 1-2 цієї постанови, у тому числі в частині встановлення переліку бойових (спеціальних) завдань та заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, для здійснення такої виплати, з урахуванням завдань, покладених на Збройні Сили, Службу безпеки, Службу зовнішньої розвідки, Головне управління розвідки Міністерства оборони, Національну гвардію, Державну прикордонну службу, Управління державної охорони, Державну службу спеціального зв`язку та захисту інформації, Державну спеціальну службу транспорту.

Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам, визначений Порядком №260.

Згідно з абзацами п`ятнадцятим, шістнадцятим пункту 2 розділу I Порядку №260 до одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать, зокрема, додаткова винагорода на період дії воєнного стану.

Як установлено пунктом 9 розділу I Порядку №260, грошове забезпечення виплачується: щомісячні основні та додаткові види - в поточному місяці за минулий; одноразові додаткові види - в місяці видання наказу про виплату або в наступному після місяця, в якому наказом оголошено про виплату (з урахуванням вимог Бюджетного кодексу України). Грошове забезпечення виплачується за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні на підставі наказу командира (начальника, керівника) (далі - командир).

Особливості виплати додаткової винагороди на період дії воєнного стану у Порядку №260 врегульовані розділом XXXIV.

Відповідно до пункту 2 розділу XXXIV означеного Порядку в редакції, чинній на 31.01.2023, на період дії воєнного стану військовослужбовцям додаткова винагорода згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» виплачується в таких розмірах:

100 000 гривень - тим, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), та виконують бойові (спеціальні) завдання (в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах):

під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, у тому числі зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно;

у районах ведення воєнних (бойових) дій з виявлення повітряних цілей противника;

із здійснення польотів у районах ведення воєнних (бойових) дій, ведення повітряного бою;

у районах ведення воєнних (бойових) дій з вогневого ураження противника у складі підрозділу (засобу) ракетних військ і артилерії;

на території противника (в тому числі на території між позиціями військ противника та своїх військ, тимчасово окупованих (захоплених) противником територіях);

з вогневого ураження повітряних (морських) цілей противника;

з виводу повітряних суден з-під удару противника з виконанням зльоту;

кораблями, катерами, суднами в морській, річковій акваторії (поза межами внутрішніх акваторій портів, пунктів базування, місць тимчасового базування);

у районах ведення воєнних (бойових) дій медичному персоналу медичних частин та підрозділів;

з відбиття збройного нападу (вогневого ураження противника) на об`єкти, що охороняються, звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення або насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою;

50 000 гривень - тим, які виконують бойові (спеціальні) завдання у складі органу військового управління, штабу угруповання військ (сил) або штабу тактичної групи до пункту управління оперативно-стратегічного угруповання військ включно (у тому числі поза районами ведення бойових (воєнних) дій), який здійснює оперативне (бойове) управління військовими частинами та підрозділами, що ведуть воєнні (бойові) дії на лінії бойового зіткнення на відстані виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, зокрема зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно (в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах).

Перелік цих органів військового управління (управлінь (штабів) угруповань військ (сил)) затверджується Головнокомандувачем Збройних Сил України або начальником Генерального штабу Збройних Сил України;

30 000 гривень - військовослужбовцям, які виконують бойові (спеціальні) завдання згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) (в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань):

у складі діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави, резерву Головнокомандувача Збройних Сил України Сил оборони держави, розгорнутих пунктів управління Генерального штабу Збройних Сил України, які здійснюють управління діючими угрупованнями військ (сил) (далі - завдання у складі угруповань військ (сил), резерву, пунктів управління);

з протиповітряного прикриття та наземної оборони об`єктів критичної інфраструктури згідно з бойовими розпорядженнями;

із всебічного забезпечення діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій згідно з бойовими (логістичними) розпорядженнями.

Військовослужбовцям, які в установленому законодавством порядку відряджені до складу військових адміністрацій у районах ведення воєнних (бойових) дій для виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки із залишенням на військовій службі, виплата додаткової винагороди здійснюється у розмірі 30 000 гривень.

3. Райони ведення воєнних (бойових) дій, склад діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави, розгорнутих пунктів управління Генерального штабу Збройних Сил України та склад резерву Головнокомандувача Збройних Сил України Сил оборони держави визначаються відповідними рішеннями Головнокомандувача Збройних Сил України.

Наказом Міністерства оборони України від 26.09.2023 №566 «Про затвердження Змін до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам», зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 27.09.2023 за №1705/40761, відповідно до статті 9-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», абзаців другого-восьмого пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 28 червня 2023 року № 3161-IX «Про внесення змін до деяких законів України щодо окремих питань, пов`язаних з проходженням військової служби під час дії воєнного стану», постанов Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», затверджено зміни до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року № 260, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26 червня 2018 року за № 745/32197.

Пунктом 2 означеного наказу установлено, що у разі зменшення розміру додаткової винагороди згідно з цим наказом, її перерахунок таким військовослужбовцям не здійснюється до набрання чинності цим наказом.

Відповідно до пункту 2 розділу XXXIV означеного Порядку в редакції, чинній з 29.09.2023, на період дії воєнного стану військовослужбовцям додаткова винагорода згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» виплачується в таких розмірах:

100 000 гривень - тим, які беруть безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби та курсантам), та виконують бойові (спеціальні) завдання (у розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах):

під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, у тому числі зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно (у тому числі тим, що визначені в абзаці чотирнадцятому цього пункту);

у районах ведення воєнних (бойових) дій з виявлення повітряних цілей противника;

із здійснення польотів в повітряному просторі областей України, на територіях яких ведуться воєнні (бойові) дії;

з вогневого ураження противника у складі підрозділу (засобу) ракетних військ і артилерії, підрозділу (засобу) протиповітряної оборони;

на території противника (у тому числі на території між позиціями військ противника та своїх військ, тимчасово окупованих (захоплених) противником територіях);

з вогневого ураження повітряних, морських цілей противника;

з виводу повітряних суден з під удару противника з виконанням зльоту;

кораблями, катерами, суднами в морській, річковій акваторії (поза межами внутрішніх акваторій портів, пунктів базування, місць тимчасового базування);

у районах ведення воєнних (бойових) дій медичному персоналу медичних частин та підрозділів (медичних підрозділів підсилення);

з відбиття збройного нападу (вогневого ураження противника) на об`єкти, що охороняються, звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення або насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою;

у районах ведення воєнних (бойових) дій з розмінування (виявлення, знешкодження та знищення) вибухонебезпечних предметів у місцях виконання завдань за призначенням згідно з бойовими розпорядженнями;

50 000 гривень - військовослужбовцям, які виконують бойові (спеціальні) завдання у складі органу військового управління, штабу угруповання військ (сил) або штабу тактичної групи до пункту управління оперативно-стратегічного угруповання військ включно, а також у складі командування та штабу військової частини (зведеного підрозділу) (у тому числі поза районами ведення бойових (воєнних) дій), який здійснює оперативне (бойове) управління військовими частинами та підрозділами, що ведуть воєнні (бойові) дії на лінії бойового зіткнення на відстані виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, зокрема зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно (у розрахунку на місяць пропорційно часу участі в таких діях та заходах).

Перелік цих органів військового управління (управлінь (штабів) угруповань військ (сил)), затверджується Головнокомандувачем Збройних Сил України або начальником Генерального штабу Збройних Сил України;

30 000 гривень - військовослужбовцям, які виконують бойові (спеціальні) завдання згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) (у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань):

з інтенсивної підготовки для ведення воєнних (бойових) дій у складі військових частин (підрозділів), включених до складу резерву Головнокомандувача Збройних Сил України сил оборони держави;

з управління угрупованнями військ (сил) у складі розгорнутих пунктів управління Генерального штабу Збройних Сил України;

з управління підпорядкованими силами та засобами відповідно до завдань, які покладаються на Адміністрацію Державної спеціальної служби транспорту, у складі розгорнутих пунктів управління Державної спеціальної служби транспорту;

у складі робочої групи або одиночним порядком, визначені Головнокомандувачем Збройних Сил України, начальником Генерального штабу Збройних Сил України, у межах областей України, на територіях яких ведуться воєнні (бойові) дії;

з розмінування (виявлення, знешкодження та знищення) вибухонебезпечних предметів поза районами ведення бойових дій;

у складі діючих угруповань військ (сил) сил оборони держави згідно з переліком завдань, затвердженим Міністром оборони України;

із всебічного забезпечення діючих угруповань військ (сил) сил оборони держави безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій;

з протиповітряного прикриття та наземної оборони об`єктів критичної інфраструктури (у тому числі об`єктів транспортної інфраструктури - військовими частинами та підрозділами Державної спеціальної служби транспорту);

від 15 000 до 30 000 гривень - військовослужбовцям, які обіймають посади керівного та інструкторсько-викладацького складу в навчальних військових частинах (навчальних центрах, навчальних підрозділах) (у розрахунку на місяць пропорційно часу здійснення підготовки та навчання персоналу).

Абзац двадцять п`ятий пункту 2 розділу XXXIV застосовується з 01.06.2023\

Розмір додаткової винагороди за конкретними категоріями посад керівного та інструкторсько-викладацького складу затверджується Кабінетом Міністрів України. Перелік навчальних військових частин (навчальних центрів, навчальних підрозділів), а також посад керівного та інструкторсько-викладацького складу затверджується Міністром оборони України;

Абзац двадцять шостий пункту 2 розділу XXXIV застосовується з 01.06.2023\

6000 гривень - військовослужбовцям строкової військової служби в розрахунку на місяць пропорційно часу проходження служби (пропорційно часу проходження служби).

Абзац двадцять сьомий пункту 2 розділу XXXIV застосовується з 01.06.2023\

Військовослужбовцям, які в установленому законодавством порядку відряджені для виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки із залишенням на військовій службі до складу сільських (селищних), міських, районних та обласних військових адміністрацій, на території (або частині цієї території), здійснення повноважень яких ведуться воєнні (бойові) дії, та виконують бойові (спеціальні) завдання виплата додаткової винагороди здійснюється в розмірі 30000 гривень.

Військовослужбовцям Збройних Сил України за періоди виконання бойових (спеціальних) завдань в оперативному підпорядкуванні або у складі органів військового управління (військових частин, підрозділів) розвідувального органу Міністерства оборони України, державних органів спеціального призначення з правоохоронними функціями, а також інших військових формувань, виплата додаткової винагороди здійснюється в порядку, на умовах та розмірах, передбачених у цьому розділі.

Військовослужбовцям, зазначеним у цьому пункті, які одночасно мають право на отримання додаткової винагороди за різними умовами, ця додаткова винагорода виплачується в більшому розмірі.

З наведених правових норм вбачається, що протягом спірного періоду редакції Постанови №168 та Порядку №260 зазнали змін, зокрема, в частині виплати додаткової винагороди військовослужбовцям строкової військової служби шляхом зменшення її розміру до 6000 грн в розрахунку на місяць пропорційно часу проходження служби (пропорційно часу проходження служби).

Водночас, суд зауважує, що відповідно до пункту 2 Постанови №836 та Наказу №566 установлено, що у разі зменшення розміру додаткової винагороди у зв`язку із зміною відповідно до цієї постанови порядку, умов її виплати та розміру додаткової винагороди її перерахунок не здійснюється до набрання чинності цією постановою.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України «Про правотворчу діяльність» законодавство України - це взаємопов`язана та упорядкована система нормативно-правових актів України і чинних міжнародних договорів.

Законодавство України структурується від актів вищої юридичної сили до актів нижчої юридичної сили (стаття 1 цього Закону) з урахуванням: засад конституційного ладу в Україні; компетенції та територіальної юрисдикції суб`єкта правотворчої діяльності, визначеної Конституцією України та (або) законом; інших особливостей, визначених Конституцією України та (або) законом.

Пунктами «в», «г» частини другої статті 9 Закону України «Про правотворчу діяльність» визначено, що законодавство України включає: постанови Кабінету Міністрів України, що містять норми права (далі - постанови Кабінету Міністрів України); накази міністерств, що містять норми права (далі - накази міністерств).

За приписами статті 19 Закону України «Про правотворчу діяльність» юридична сила - це властивість нормативно-правових актів та встановлених ними норм права, що є основою для визначення співвідношення їх взаємної ієрархічної підпорядкованості у системі нормативно-правових актів, зумовленого сукупністю ознак, що випливають із:

1) засад конституційного ладу в Україні;

2) компетенції та територіальної юрисдикції суб`єкта правотворчої діяльності, визначених Конституцією України та (або) законом;

3) інших особливостей, визначених Конституцією України та (або) законом.

З урахуванням вимог частини першої цієї статті в Україні встановлюється, зокрема, така ієрархія нормативно-правових актів:

1) Конституція України в системі нормативно-правових актів України має найвищу юридичну силу і є обов`язковою до виконання на території України;

2) чинні міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, укладаються відповідно до Конституції України та мають на території України вищу юридичну силу, ніж нормативно-правові акти, зазначені у пунктах 3-13 цієї частини, і є обов`язковими до виконання на території України;

3) закони приймаються на основі Конституції України, чинних міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, мають на території України вищу юридичну силу, ніж нормативно-правові акти, зазначені у пунктах 4-13 цієї частини, і є обов`язковими до виконання на території України;

4) постанови Верховної Ради України, укази Президента України приймаються на основі та на виконання Конституції України та (або) законів, чинних міжнародних договорів України, мають на території України вищу юридичну силу, ніж нормативно-правові акти, передбачені пунктами 5-13 цієї частини, і є обов`язковими до виконання на території України;

5) постанови Кабінету Міністрів України, нормативно-правові акти Національного банку України приймаються на основі та на виконання Конституції України та (або) законів, чинних міжнародних договорів України, постанов Верховної Ради України та указів Президента України, мають на території України вищу юридичну силу, ніж нормативно-правові акти, передбачені пунктами 6-13 цієї частини, і є обов`язковими до виконання на території України;

6) накази міністерств приймаються на основі та на виконання Конституції України та (або) законів, чинних міжнародних договорів України, постанов Верховної Ради України, указів Президента України, постанов Кабінету Міністрів України, мають на території України вищу юридичну силу, ніж нормативно-правові акти, передбачені пунктами 8-13 цієї частини, і є обов`язковими до виконання на території України.

Виходячи з означених правових норм, за ієрархією в системі нормативно-правових актів вищим над Наказом №566 актом юридичної сили є Постанова №836, що має наслідком застосування в межах спірних відносин саме положень Постанови №836 в частині визначення розміру додаткової винагороди військовослужбовцям строкової військової служби.

Як обумовлено пунктом 4 розділу XXXIV Порядку №260, підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях, виконанні бойового (спеціального) завдання або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії (далі - бойові дії або заходи), у період здійснення зазначених дій або заходів здійснюється на підставі таких документів:

бойовий наказ (бойове розпорядження);

журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад);

рапорт (донесення) командира підрозділу (групи), корабля (судна), катера про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях або заходах, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.

Накази про виплату додаткової винагороди за минулий місяць видаються до 5 числа поточного місяця на підставі рапортів командирів підрозділів (пункт 10 розділу XXXIV Порядку №260).

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що рапортом від 03.07.2023 командир 1 механізованого батальйону ВЧ НОМЕР_1 звернувся до командира ВЧ НОМЕР_1 про виплату, зокрема і позивачу додаткової винагороди за червень 2023 року у розмірі 30000 грн пропорційно часу безпосередньої участі у виконанні бойових завдань у складі діючого угруповання військ (сил) оборони держави.

Відповідно до витягу з наказу командира ВЧ НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 15.07.2023 №1297 про виплату додаткової винагороди військовослужбовцям за період дії воєнного стану за червень 2023 року відповідно до Постанови №168 особовому складу військової частини, зокрема і позивачу, за період виконання ними бойових (спеціальних) завдань згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) наказано виплатити додаткову винагороду в розмірі 30 000 у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань з 01.06.2023 по 30.06.2023 (додаток 1).

Пунктом 1071 вказано солдата ОСОБА_2 , період з 01.06.2023 по 30.06.2023, підстава - рапорт командира НОМЕР_2 механізованого батальйону ВЧ НОМЕР_1 №16133 від 03.07.2023.

Рапортом від 15.08.2023 командир 1 механізованого батальйону ВЧ НОМЕР_1 звернувся до командира ВЧ НОМЕР_1 про виплату, зокрема і позивачу додаткової винагороди за липень 2023 року у розмірі 30000 грн пропорційно часу безпосередньої участі у виконанні бойових завдань у складі діючого угруповання військ (сил) оборони держави.

Рапортом від 04.09.2023 командир 1 механізованого батальйону ВЧ НОМЕР_1 звернувся до командира ВЧ НОМЕР_1 про виплату, зокрема і позивачу додаткової винагороди за серпень 2023 року у розмірі 6000 грн як військовослужбовцю строкової військової служби (пропорційно часу проходження служби).

Рапортом від 07.10.2023 командир 1 механізованого батальйону ВЧ НОМЕР_1 звернувся до командира ВЧ НОМЕР_1 про виплату, зокрема і позивачу додаткової винагороди за вересень 2023 року у розмірі 6000 грн як військовослужбовцю строкової військової служби (пропорційно часу проходження служби).

Відповідно до витягу з наказу командира ВЧ НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 17.10.2023 №1954 про виплату додаткової винагороди військовослужбовцям за період дії воєнного стану за вересень 2023 року відповідно до Постанови №168 особовому складу військової частини, додатком №504 визначено виплатити військовослужбовцям строкової військової служби, зокрема і позивачу, додаткову винагороду у розмірі 6000 грн з розрахунку на місяць пропорційно часу проходження служби з 16.09.2023 по 30.09.2023.

Додатком №521 означеного наказу визначено виплатити військовослужбовцям строкової військової служби, зокрема і позивачу, додаткову винагороду у розмірі 6000 грн з розрахунку на місяць пропорційно часу проходження служби з 01.08.2023 по 31.08.2023.

Додатком №570 означеного наказу визначено виплатити військовослужбовцям строкової військової служби, зокрема і позивачу, додаткову винагороду у розмірі 6000 грн з розрахунку на місяць пропорційно часу проходження служби з 01.07.2023 по 31.07.2023.

Пунктом 4 додатку №504 вказано солдата ОСОБА_2 , період з 16.09.2023 по 30.09.2023, підстава - рапорт командира НОМЕР_2 механізованого батальйону ВЧ НОМЕР_1 №30138 від 07.10.2023, БР №1/2595т/сд від 07.12.2022.

Пунктом 75 додатку №521 вказано позивача, період з 01.08.2023 по 31.08.2023, підстава - рапорт командира 1МВ вч НОМЕР_1 №25244 від 04.09.2023 БР №1/2595т/сд від 07.12.2022.

Пунктом 166 додатку №570 вказано позивача, період з 01.07.2023 по 31.07.2023, підстава - рапорт командира 1МВ вч НОМЕР_1 № НОМЕР_4 від 15.08.2023.2023 БР №1/2595т/сд від 07.12.2022.

Відповідно до витягу з наказу командира ВЧ НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 20.11.2023 №2162 про виплату додаткової винагороди військовослужбовцям за період дії воєнного стану за жовтень 2023 року відповідно до Постанови №168 особовому складу військової частини, зокрема і позивачу, за період виконання бойових (спеціальних) завдань згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) встановлено виплатити додаткову винагороду у розмірі 6000 грн у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань з 01.10.2023 по 31.10.2023.

Пунктом 71 додатку №310 вказано солдата ОСОБА_2 , період з 01.10.2023 по 31.10.2023, підстава - рапорт командира НОМЕР_2 механізованого батальйону ВЧ НОМЕР_1 №34805 від 13.11.2023, БР №1/2595т/сд від 07.12.2022.

Рапортом від 09.12.2023 командир 1 механізованого батальйону ВЧ НОМЕР_1 звернувся до командира ВЧ НОМЕР_1 про виплату, зокрема і позивачу додаткової винагороди за листопад 2023 року у розмірі 30000 грн пропорційно часу безпосередньої участі у виконанні бойових завдань у складі діючого угруповання військ (сил) оборони держави згідно переліку завдань.

Відповідно до витягу з наказу командира ВЧ НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 21.12.2023 №2368 про виплату додаткової винагороди військовослужбовцям за період дії воєнного стану за листопад 2023 року відповідно до Постанови №168 особовому складу військової частини, зокрема і позивачу, (додаток 29) наказано виплатити за період виконання бойових (спеціальних) завдань згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) додаткову винагороду у розмірі 30000 у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань з 01.11.2023 по 30.11.2023.

Пунктом 957 додатку №29 зазначено солдата ОСОБА_1 , період з 01.11.2023 по 30.11.2023, підстава - рапорт командира 1МБ №38673 від 09.12.2023 БР №1/2595т/сд від 07.12.2022.

Рапортом від 08.01.2024 командир 1 механізованого батальйону ВЧ НОМЕР_1 звернувся до командира ВЧ НОМЕР_1 про виплату, зокрема і позивачу додаткової винагороди за грудень 2023 року у розмірі 30000 грн пропорційно часу безпосередньої участі у виконанні бойових завдань у складі діючого угруповання військ (сил) оборони держави(п.165) та 6000 грн військовослужбовцям строкової військової служби (пропорційно часу проходження служби), у тому числі позивачу (п.47).

Відповідно до витягу з наказу командира ВЧ НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 22.01.2024 №146 про виплату додаткової винагороди військовослужбовцям за період дії воєнного стану за грудень 2023 року відповідно до Постанови №168 особовому складу військової частини, зокрема і позивачу, (додаток 721) наказано виплатити за період виконання бойових (спеціальних) завдань згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) додаткову винагороду у розмірі 6000 у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань з 01.12.2023 по 15.12.2023 та у розмірі 30000 грн з 16.12.2023 по 31.12.2023 (додаток №344).

Пунктом 2 додатку №721 зазначено солдата ОСОБА_1 , період з 01.12.2023 по 15.12.2023, підстава - рапорт командира 1МБ №599 від 08.01.2024, наказ Міністра оборони України від 07.06.2018 №260.

Пунктом 2 додатку №344 зазначено солдата ОСОБА_1 , період з 16.12.2023 по 31.12.2023, підстава - рапорт командира 1МБ №599 від 08.01.2024, БР №1/2595т/сд від 07.12.2022.

З довідки 15.05.2024 №10003, виданих ВЧ НОМЕР_1 , вбачається про нарахування позивачу додаткової винагороди у червні 2023 року у розмірі 30 000 грн (за травень 2023 року), у липні 2023 року у розмірі 30 000 грн (за червень 2023 року), у жовтні 2023 року у розмірі 15 000 грн (за липень 2023 року - 6000 грн, за серпень 2023 року - 6000 грн, за вересень 2023 року - 3000 грн з 16.09.2023 по 30.09.2023), у листопаді 2023 року у розмірі 6 000 грн (за жовтень 2023 року), у грудні 2023 року у розмірі 30 000 грн (за листопад 2023 року) та у січні 2024 року у сумі 18 387,10 грн (за грудень 2023 року).

Відповідно до банківської виписки з рахунку позивача, йому було виплачено додаткову винагороду у червні 2023 року у сумі 30 000 грн, у липні 2023 року у сумі 30 000 грн, у жовтні 2023 року у сумі 12 000,00 грн та у сумі 3 000 грн, у листопаді 2023 року у сумі 6 000 грн.

Відповідно до банківської виписки з рахунку позивача, йому було виплачено додаткову винагороду у червні 2023 року у сумі 30 000 грн, у липні 2023 року у сумі 30 000 грн, у жовтні 2023 року у сумі 12 000,00 грн та у сумі 3 000 грн, у листопаді 2023 року у сумі 6 000 грн.

Тобто, наявними в матеріалах справи доказами підтверджується нарахування та виплата позивачу додаткової винагороди відповідно до Постанови №168, починаючи з липня 2023 року, у розмірі 6000 грн в розрахунку на місяць пропорційно часу проходження служби (пропорційно часу проходження служби).

При цьому, до липня 2023 року, зокрема за травень та червень 2023 року, позивачу виплачувалась додаткова винагорода у розмірі 30000 грн у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань.

Відповідно до пункту 3 Постанови №836, вона набирає чинності з дня її опублікування та застосовується у частині виплати додаткової винагороди з 1 червня 2023 року.

Водночас, як вже зазначалося судом, пунктом 2 означеної Постанови №836 установлено, що у разі зменшення розміру додаткової винагороди у зв`язку із зміною відповідно до цієї постанови порядку, умов її виплати та розміру додаткової винагороди її перерахунок не здійснюється до набрання чинності цією постановою.

Таким чином, оскільки після прийняття Постанови №836 розмір додаткової винагороди позивача зменшився з 30000 грн до 6000 грн, у суду наявні підстави вважати, що в межах спірних відносин є застосовними положення пункту 2 Постанови №836 в частині застосування її не з 01.06.2023, а з 11.08.2023.

Враховуючи означені обставини, суд дійшов висновку про безпідставність дій відповідача щодо обрахунку розміру додаткової винагороди позивачу за період з 01.07.2023 по 31.07.2023 та з 01.08.2023 по 11.08.2023 з урахуванням Постанови №168 в редакції змін, внесених Постановою №836.

З урахуванням означеного, позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом визнання протиправними дій відповідача щодо нарахування та виплати позивачу додаткової винагороди за період з 01.07.2023 по 31.07.2023 та з 01.08.2023 по 11.08.2023 із врахуванням Постанови №836.

Відповідно до статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як роз`яснив Верховний Суд України у пункті 3 постанови Пленуму №14 від 18.12.2009 «Про судове рішення», вихід за межі позовних вимог - це вирішення незаявленої вимоги, задоволення вимоги позивача у більшому розмірі, ніж було заявлено.

Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять. З цього випливає, що вихід за межі позовних вимог можливий за наступних умов:

- лише у справах за позовами до суб`єктів владних повноважень, оскільки лише в цьому випадку відбувається захист прав та інтересів позивача;

- повний захист прав позивач неможливий у спосіб, про який просить позивач. Повнота захисту полягає в ефективності відновлення його прав;

- вихід за межі позовних вимог повинен бути пов`язаний із захистом саме тих прав, щодо яких подана позовна заява.

Таким чином, суд наділений правом вийти за межі позовних вимог під час ухвалення рішення у справі та з метою ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно, захист порушених прав позивача також потребує зобов`язання відповідача вчинити дії, направлені на поновлення прав позивача, а саме: здійснити перерахунок та виплату позивачу додаткової винагороди за період з 01.07.2023 по 31.07.2023 та з 01.08.2023 по 11.08.2023 без застосування положень Постанови №836, що не є втручанням у дискреційні повноваження відповідача, з огляду на таке.

Згідно з Рекомендацією №R (80) 2 комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятою Комітетом Міністрів Ради Європи 11 травня 1980 року на 316-й нараді заступників міністрів, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Отже, дискреційним повноваженням є повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийняті рішення, тобто, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) обрати один з кількох варіантів рішення.

Суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Водночас, згідно з пунктом 4 частини другої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти рішення про зобов`язання відповідача вчинити певні дії. При цьому, у випадку, коли закон встановлює повноваження суб`єкта публічної влади в імперативній формі, тобто його діяльність чітко визначена законом, то суд зобов`язує відповідача прийняти конкретне рішення чи вчинити певну дію. У випадку, коли ж суб`єкт наділений дискреційними повноваженнями, то суд може лише вказати на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення (дій), та зазначити норму закону, яку відповідач повинен застосувати при вчиненні дії (прийнятті рішення), з урахуванням встановлених судом обставин.

З урахуванням тієї обставини, що дії відповідача у розглядуваній ситуації не ґрунтуються на дискреційних повноваженнях відповідача як суб`єкта владних повноважень, оскільки алгоритм їх дій чітко зазначений законодавчо, у даному випадку задоволення позову в частині дій зобов`язального характеру не є втручанням у його дискреційні повноваження.

При цьому, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в частині зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу передбачену Постановою №168 додаткову винагороду в розмірі 30 000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць за період з 01.07.2023 по 31.07.2023 та з 01.08.2023 по 11.08.2023 з огляду на передчасність позовних вимог у цій частині з огляду на те, що означене формулювання націлене на ймовірне порушення прав позивача у майбутньому, після здійснення перерахунку додаткової винагороди на виконання цього судового рішення.

Оскільки судовому захисту підлягають порушені права чи інтереси особи, а не ті, що можливо/ймовірно будуть порушені у майбутньому, у задоволенні цих позовних вимог слід відмовити, як передчасних.

Аналогічний правовий висновок викладено у рішенні Верховного Суду від 14.09.2020 у зразковій справі № 560/2120/20, яке залишено без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 20.01.2021.

Позовні вимоги щодо решти заявленого позивачем періоду не підлягають задоволенню як такі, що не підтверджені документально та нормативно, а також у зв`язку з наявністю в матеріалах справи доказів на підтвердження нарахування та виплати позивачу додаткової винагороди у повному обсязі за період з 01.06.2023 по 30.06.2023, з 12.08.2023 по 31.08.2023, з 16.09.2023 по 30.09.2023, з 01.10.2023 по 31.10.2023, з 01.11.2023 по 30.11.2023, з 01.12.2023 по 31.12.2023. В свою чергу, позивачем не надано жодних доказів, які б підтверджували нарахування та виплату йому відповідачем додаткової винагороди за цей період у зменшеному розмірі. При цьому, суд зазначає, що самі лише посилання на положення законодавства без надання документального підтвердження наявності у позивача правових та фактичних підстав для виплати йому додаткової винагороди у збільшеному розмірі, не свідчать про порушення суб`єктом владних повноважень вимог законодавства у цій частині.

Інших доводів, що можуть вплинути на правильність вирішення судом спору, що розглядається, матеріали справи не містять.

Таким чином, позов слід задовольнити частково з виходом за межі позовних вимог.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, підстави для вирішення питання щодо судових витрат відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» додаткової винагороди за період з 01.07.2023 по 31.07.2023 та з 01.08.2023 по 11.08.2023 із застосуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 09.08.2023 №836 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168».

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» додаткової винагороди за період з 01.07.2023 по 31.07.2023 та з 01.08.2023 по 11.08.2023 без застосування положень постанови Кабінету Міністрів України від 09.08.2023 №836 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168», з урахуванням виплачених сум.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Дудін С.О.