Справа № 580/1404/26
Суддя: Анжеліка БАБИЧ
Дата ухвалення: 2026-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

17 лютого 2026 року справа № 580/1404/26
м. Черкаси

Суддя Черкаського окружного адміністративного суду Бабич А.М., перевіривши матеріали позову Заступника керівника Черкаської обласної прокуратури Шайтанової М.Г. в інтересах держави до Уманської районної державної адміністрації Черкаської області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИЛА:

12.02.2025 у Черкаський окружний адміністративний суд надійшов позов Заступника керівника Черкаської обласної прокуратури Шайтанової М.Г. (18010, Черкаська обл., м.Черкаси, бул.Шевченка, 286; ) в інтересах держави (далі позивач) до Уманської районної державної адміністрації Черкаської області (20308, Черкаська обл., м.Умань, площа Соборності, буд.1; ) (далі відповідач) про:

визнання протиправною бездіяльність щодо проведення державної реєстрації права державної власності на земельні ділянки з кадастровими номерами: :02:000:1445, :02:000:1450, :02:000:1444, :02:000:1448, :02:000:1449, :02:000:1465, :02:000:1446, :02:000:1452,- за відповідачем, як земель державної власності, з визначенням категорії земель лісогосподарського призначення;

зобов`язання вжити заходів щодо проведення державної реєстрації права державної власності на вказані земельні ділянки за відповідачем, як земель державної власності, з визначенням категорії земель лісогосподарського призначення.

Обґрунтовуючи зазначив, що відповідач безпідставно відмовив у вчиненні дій з приводу державної реєстрації права державної власності на вказані земельні ділянки та щодо зміни їх цільового призначення з земель для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) на землі лісогосподарського призначення.

Ознайомившись із матеріалами спору суд дійшов висновку, що спір не відноситься до юрисдикції адміністративного суду з огляду на таке.

Згідно з п.6 ч.1 ст.171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому:

хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або

хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або

хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Частина 1 ст.2 КАС України визначає завдання адміністративного судочинства, якими є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Термін "суб`єкт владних повноважень" орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (п.7 ч.1 ст.4 КАС України).

При визначенні компетенції адміністративний суд виходить не лише із суб`єктного складу, а із суті спору. Так, спір набуває ознак публічно-правового за умов не лише наявності серед суб`єктів спору публічного органу чи посадової особи, а й здійснення ним (ними) у цих відносинах владних управлінських функцій, яку треба розуміти як діяльність усіх суб`єктів владних повноважень з виконання покладених на них Конституцією чи законами України завдань.

Суд на виконання вимог ч.5 ст.242 КАС України застосовує висновки щодо застосування норм права, викладені Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 17.04.2018 у справі №815/6956/15. У ній акцентовано, що публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Необхідно з`ясовувати, у зв`язку з чим виник спір та за захистом яких прав особа звернулася до суду. Якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, які спричинені рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов`язаний з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів.

Крім того у постанові від 15.05.2020 у справі №160/4212/19 Верховний Суд зазначив: "Рішення суб`єкта владних повноважень у сфері земельних відносин може оспорюватися з погляду його законності, а вимога про визнання такого рішення незаконним і про його скасування - розглядатися за правилами цивільного або господарського судочинства, якщо внаслідок реалізації такого рішення у фізичної чи юридичної особи виникло цивільне право (наприклад, право користування земельною ділянкою), і спірні правовідносини, на яких ґрунтується позов, мають приватноправовий характер. Якщо у результаті прийнятого рішення суб`єкта владних повноважень особа набуває речове права на земельну ділянку, то спір стосується приватноправових відносин і має розглядатися за правилами цивільного або господарського судочинства залежно від суб`єктного складу."

З викладених у позовній заяві обставин встановлено, що позивач не погоджується з діями відповідача щодо реалізації права користування вказаними вище земельними ділянками. Наведені обґрунтування стосуються думки позивача про неправомірну бездіяльність відповідача щодо оформлення на нього земельних ділянко у спосіб проведення реєстраційних дій щодо здійснення державної реєстрації права постійного користування ними та зміни їх цільового призначення з земель для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) на землі лісогосподарського призначення.

Така оцінка позивачем вказаних обставин стосується захисту державної власності на землю. Проте заявлений спосіб в адміністративному судочинстві не розглядається з таких підстав.

З огляду на зміст ч.4 ст.23 ЗУ «Про прокуратуру» наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

У ч.ч.3-4 ст. 53 КАС України визначено особливості участі прокурора в адміністративному судочинстві. У визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, вступає за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, визначених статтею 169 цього Кодексу.

Вказані положення процесуального закону є імперативними та підлягають до обов`язкового виконання працівниками органів прокуратури.

Отже, прокуром має мати право, передбачене законом, на відповідний спосіб звернення в адміністративний суд, підстави, які виникли у зв`язку з реалізацією ним своїх законних повноважень.

Звернення прокурора до адміністративного суду повинно відповідати меті виконання завданням адміністративного судочинства, вказаного в ч.1 ст.2 КАС України - справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Тобто, в адміністративному судочинстві захисту підлягають саме публічні правовідносини.

Відповідно до ст.182 Цивільного кодексу України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов`язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом.

Відмова у державній реєстрації права на нерухомість, ухилення від реєстрації, відмова від надання інформації про реєстрацію можуть бути оскаржені до суду.

Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом.

Порядок ведення Державного земельного кадастру затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 року № 1051 (далі - Порядок).

Відповідно до п.4 Порядку ведення Державного земельного кадастру здійснює Держгеокадастр та його територіальні органи. Держателем Державного земельного кадастру є Держгеокадастр. Функції адміністратора Державного земельного кадастру виконує визначене Держгеокадастром за погодженням з Мінекономіки державне підприємство або державна установа, що належить до сфери управління Держгеокадастру.

Згідно з п.5 Порядку до складу Держгеокадастру та його територіальних органів входять державні кадастрові реєстратори, які здійснюють внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей в межах повноважень, визначених Законом України "Про Державний земельний кадастр" та цим Порядком.

Державний кадастровий реєстратор має доступ до всіх відомостей Державного земельного кадастру, самостійно приймає рішення про внесення відомостей до нього, надання таких відомостей, а також відмову у внесенні або наданні відомостей.

Державний кадастровий реєстратор має посвідчення Державного кадастрового реєстратора і власну печатку, форми та опис яких визначаються Мінекономіки.

Втручання будь-яких органів, посадових і службових осіб, громадян чи їх об`єднань у діяльність Державного кадастрового реєстратора забороняється, крім випадків, встановлених Законом України Про Державний земельний кадастр.

Під втручанням у діяльність Державного кадастрового реєстратора розуміється прямо не передбачена законодавством дія будь-яких органів, посадових і службових осіб, громадян чи їх об`єднань, яка стосується здійснення Державним кадастровим реєстратором повноважень, визначених Законом України "Про Державний земельний кадастр" та цим Порядком.

Відповідно до п.5-1 Порядку адміністратори центрів надання адміністративних послуг у порядку, встановленому Законом України Про адміністративні послуги, та уповноважені посадові особи виконавчих органів сільських, селищних, міських рад, які успішно пройшли стажування відповідно до Порядку проведення стажування у сфері земельних відносин, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 березня 2016 р. № 205, надають відомості з Державного земельного кадастру згідно з повноваженнями, визначеними Законом України Про Державний земельний кадастр та цим Порядком.

Згідно з підп.3 п.9 Порядку здійснення державної реєстрації земельних ділянок, обмежень у їх використанні, скасування такої реєстрації належить до повноважень державних кадастрових реєстраторів Держгеокадастру та державних кадастрових реєстраторів його територіальних органів (у тому числі таких, що провадять свою діяльність на районному (міському) рівні, в мм. Києві та Севастополі).

Тобто, повноваження, які прокурор просить примусово зобов`язати виконати у цьому спорі, не належать відповідачу, з огляду на що такий позов суперечить принципу законності та розподілу гілок державної влади.

Вказані в позовній заяві обставини та додані до неї докази не свідчать, що прокурор проводив заходи державного нагляду за реєстраційними діями, у т.ч. які могли виконуватися у відповідача. То ж підстави для оскарження бездіяльності щодо реєстрації відомостей про земельні ділянки в межах адміністративного судочинства у прокурора не виникли, а отже, і не виникло право на таке звернення до суду.

Водночас суд звертає увагу, що відповідач є юридичною особою, а в ч.16 ст.30 ГПК визначено, що вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо розгляд таких вимог віднесений до юрисдикції господарського суду, розглядаються господарським судом, визначеним за правилами підсудності щодо розгляду спору, похідними від якого є такі вимоги.

Схожі позовні вимоги, які заявлені у цій справі, були предметом оцінки Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 29.01.2025 у справі №182/4091/21в порядку цивільного судочинства (прокурор, зокрема, просив суд про скасування державної реєстрації права приватної власності за ОСОБА_1 на об`єкт нерухомого майна, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, проведену державним реєстратором, від 08.08.2018 та припинити право приватної власності).

Відсутність безпосередніх публічно-правових відносин у цій справі та відсутність виникнення підстав у прокурора для оскраження дій у сфері реєстрації земельних ділянок вказують на відсутність права на звернення до адміністративного суду та відсутність публічно-правового спору.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства. Тому наявні підстави відмовити у відкритті провадження та повернути позовну заяву з усіма доданими до неї матеріалами.

Пунктом 2 ч.1 ст.7 Закону України від 27.02.2020 №3674-VI «Про судовий збір» визначено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі повернення заяви або скарги. Згідно з ч.1 ст.143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Відповідно до ч.2 вказаної статті Закону №3676-VI у випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми; в інших випадках, установлених частиною першою цієї статті, - повністю.

Сплата судового збору особисто позивачем підтверджується наявними у матеріалах адміністративної справи платіжною інструкцією від 19.12.2025 №3034 на загальну суму 5324,80грн. Тому наявні підстави повернути сплачений судовий збір у вказаному розмірі.

Керуючись ст. ст. 2-20, 122-123, 160-161, 168-171, 243, 248, 259-263 КАС України, суддя

УХВАЛИЛА:

1. Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом Заступника керівника Черкаської обласної прокуратури Шайтанової М.Г. (18010, Черкаська обл., м.Черкаси, бул.Шевченка, 286; ) в інтересах держави до Уманської районної державної адміністрації Черкаської області (20308, Черкаська обл., м.Умань, площа Соборності, буд.1; ) про:

визнання протиправною бездіяльність щодо проведення державної реєстрації права державної власності на земельні ділянки з кадастровими номерами: :02:000:1445, :02:000:1450, :02:000:1444, :02:000:1448, :02:000:1449, :02:000:1465, :02:000:1446, :02:000:1452,- за відповідачем, як земель державної власності, з визначенням категорії земель лісогосподарського призначення;

зобов`язання вжити заходів щодо проведення державної реєстрації права державної власності на вказані земельні ділянки за відповідачем, як земель державної власності, з визначенням категорії земель лісогосподарського призначення.

Роз`яснити, що спір підвідомчий господарському суду.

2. Повернути на користь Черкаської обласної прокуратури (18010, Черкаська обл., м.Черкаси, бул.Шевченка, 286; ) з Державного бюджету України сплачений згідно з платіжною інструкцією від 19.12.2025 №3034 судовий збір за звернення до адміністративного суду з позовною заявою в загальній сумі 5324,80грн (п`ять тисяч триста двадцять чотири гривні вісімдесят копійок).

3. Копію ухвали направити Черкаській обласній прокуратурі.

4. Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом 15 днів з моменту її складення.

СуддяАнжеліка БАБИЧ