Справа № 600/3764/25-а
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2026-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 600/3764/25-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Боднарюк Олег Васильович

Суддя-доповідач - Капустинський М.М.

17 лютого 2026 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Капустинського М.М.

суддів: Шидловського В.Б. Сапальової Т.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Чернівецької митниці на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 06 січня 2026 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Кадуб" до Чернівецької митниці про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю "Кадуб" (далі - позивач), звернулося до Чернівецького окружного адміністративного суду з позовом до Чернівецької митниці Держмитслужби (далі - відповідач), в якому просило:

- скасувати рішення Чернівецької митниці Державної митної служби України від 15.07.2026 року про корегування митної вартості товарів UA408000/2025/000229/2;

- скасувати Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення UA408020/2025/000750 від 15.07.2025;

- здійснити розподіл судових витрат.

Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідно до вимог Митного кодексу України при поданні електронної митної декларації останнім надані всі необхідні документи та достатні відомості, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів. Разом з тим, незважаючи на поданий пакет документів, митним органом прийнято спірне рішення, яке позивач вважає протиправним та таким, що підлягає скасуванню, з огляду на наступне.

На думку позивача є формальною підставою для коригування митної вартості відсутність замовлення, оскільки замовлення є допоміжним документом, який узгоджує позицію продавця щодо партії товарів, яку останній має надіслати на адресу підприємства, та жодним чином не впливає на порядок визначення митної вартості. Крім того, не відповідає дійсності твердження митного органу про закінчення терміну дії контракту між позивачем та продавцем, оскільки такі спростовуються матеріалами справи. Отже, на переконання позивача відповідачем протиправно, в порушення норм статті 57 Митного кодексу України та за наявності усіх документів, які не містять розбіжностей та підтверджують заявлену декларантом митну вартість товару прийнято оскаржувані рішення про коригування митної вартості товарів та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 06 січня 2026 року позов задоволено.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити.

Зазначає, що при аналізі поданих до митного оформлення документів, виявлені розбіжності та неточності, що викликало у митного органу обґрунтовані сумніви щодо повноти, правильності та коректності інформації, зазначеної у вказаних документах.

Звертає увага на те, що за результатами опрацювання та аналізу товаросупровідних документів, митницею прийнято оскаржувані рішення про коригування митної вартості товарів в якому наведено обставини його прийняття та джерела інформації, що використовувались митним органом для визначення митної вартості.

Вважає, що митну вартість правомірно визначено за резервним методом, при прийнятті рішення про коригування митної вартості за основу для визначення митної вартості взято раніше визнану (визначену) митними органами митну вартість, оскільки оформлюваний за нею товар максимально відповідає за фізичними характеристиками та обсягом. Таким чином, відповідач наполягає на правильності власної позиції та на необґрунтованості та невмотивованості позиції позивача.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Проаналізувавши вимоги та підстави апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, що 20.08.2023 між Виробничо-Комерційним підприємством «Artmet Roman Polak» та ТОВ "Кадуб" укладено контракт №06/23, згідно п.1.1 якого продавець продає, а покупець купує товар в асортименті та цінами, зазначених у рахунках-фактурах, виставлених продавцем на кожну партію товару. Продавець купує товари від свого імені і за свій рахунок. Предметом контракту є придбання вішалок типу ES, кутів будівельних перфорованих та інших будівельних матеріалів (п.п.1.2-1.3 контракту).

Відповідно до п.2.1 контракту тип і вартість товару визначається в рахунка-фактурах, виставлених продавцем на кожну партію товару. Ціни на товар встановлені в EUR. Покупець заявляє, що приймає встановлені на день підписання контракту ціни. Згідно п. 2.3 загальна сума контракту становить 1000000,00 в EUR.

Пунктом 3.2 контракту визначено, що покупець направляє продавцеві замовлення, в якому вказує найменування і кількість товару. Продавець протягом 7 днів після отримання замовлення зобов`язаний виставити рахунок-фактуру для оплати покупцем (п. 3.3 контракту).

Відповідно до п.4.1 контракту плата за товари, отримані в рамках цього контракту, виплачується у формі 100% передоплати на основі рахунку-фактури pro-forma, виданої продавцем окремо для кожної замовленої партії товару протягом 7 днів після виставлення рахунку Pro-forma.

Згідно доповнення № 1 до контракту № 06/23 від 10.08.2023 року від 30.12.2024 року встановлено, що сторони домовились внести зміни до п.7.1. р.7 контракту № 06/23 від 20.08.2023 року та викласти його наступним чином: "7.1 Контракт буде укладено на обмежений строк від 20.08.2023 року до 31.12.2026 року".

15.07.2025 року позивачем подано до Чернівецької митниці митну декларацію № 24UA12U9, якою задекларовано для митного оформлення вантаж "арматура" з кодом УКЗЕД та "арматура кріплення для використання у будівлях" з кодом УКТЗЕД . Позивачем одночасно із митною декларацією надано відповідачу ряд документів для підтвердження митної вартості товару і обраний метод її визначення, зокрема: пакувальний лист; рахунок - проформа; рахунок - фактура (інвойс); автотранспортна накладна; сертифікат з перевезення (походження); банківський платіжний документ, що стосується товару; рахунок - фактура про надання транспортно - експедиційних послуг від виконавця договору (контракту), про транспортно - експедиційні послуги; документ, що підтверджує вартість перевезення товару; прейскурант (прайс -лист) виробник товару; зовнішньо - економічний договір (контракт) купівлі - продажу та доповнення до внутрішнього договору (контракту); договір про надання послуг митного брокера; договір (контракт) про перевезення; та інші.

За результатами розгляду поданої митної декларації № 24UA12U9 від 15.07.2025 та доданих до неї документів, Чернівецькою митницею винесено оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів за №UA408000/2025/000229/2 від 15.07.2025 року.

Зі змісту якого встановлено, що відповідно до частини 3 статті 53 Митного кодексу України, документи подані декларантом для підтвердження заявленої митної вартості, не підтверджують числові значення складових митної вартості товару та містять розбіжності, а саме:

- п.3.2 контракту від 20.08.2023 №06/23 передбачена наявність замовлення, яке до оформлення не надано;

- відповідно до п. 7 контракту 20.08.2023 №06/23 контракт укладено на обмежений строк від 20.08.2023 до 31.12.2024, дія Контракту продовжується шляхом підписання нового Контракту або шляхом підписання додатку до цього Контракту. Документів, що підтверджують факт пролонгації дії контракту не надано;

- відповідно до наданої до митного оформлення рахунку-фактури від 14.07.2025 №14 07 вартість транспортних послуг за маршрутом Opoczno - Шегині складає 23000 грн., при цьому орієнтовна відстань складає 335 км, тобто вартість транспортування за 1 км складає 68,66 грн., а вартість транспортних послуг за маршрутом Kielce - Шегині складає 2000 грн., при цьому орієнтовна відстань складає 259 км, тобто вартість транспортування за 1 км складає 7,72 грн., при цьому роз`яснень, за рахунок чого так різниться вартість перевезення одним і тим же транспортним засобом в один час та одній країні за км маршруту, не надано;

-відповідно до п.2.3. контракту від 12.01.2021 №1-2021 "ЗАМОВНИК" зобов`язаний забезпечити завантаження транспортного засобу, а також належне оформлення всіх необхідних документів, забезпечити своєчасне оформлення товару - транспортних, митних, та інших документів. Так, відсутнє документальне підтвердження умов надання послуг, їх вартості та розрахунків між замовником та перевізником, що можуть вплинути на числове значення експедиційно-транспортних витрат, як складової митної вартості. Крім того, до оформлення подано рахунок-фактуру від 14.07.2025 №14-07 та довідку від 14.07.2025 №14/07 виставлені ФОП ОСОБА_1 .. Відповідно до інформації, заявленої у зовнішньоекономічному контракті 20.08.2023 №06/23 та наявної у вільному доступі мережі Інтернет ОСОБА_1 являється керівником ТОВ «Кадуб». Таким чином, до митного оформлення повинна бути подана калькуляція транспортних витрат, а не довідка та рахунок.

Згідно ч.2, 3 ст. 53 МКУ та враховуючи положення пп.1 ч.5 ст. 54 МКУ, що позиціонується з положеннями с т.17 Угоди про застосування статті VII ГАТТ, декларанту слід надати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості, а саме:

- за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

- транспортні (перевізні) документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваного товару, зокрема, калькуляцію транспортних витрат (для підтвердження умов перевезення та числових значень транспортних витрат, які є складовими митної вартості товару);

- виписку з бухгалтерської документації (для деталізації умов оплати);

- каталоги, специфікації, виробника товару (для підтвердження числових значень щодо вартості товару та умов поставки);

- висновки про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями (для підтвердження даних щодо виробника товару та ціни).

Відповідно до ч. 6 ст. 53 декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої митної вартості.

Декларантом надано повідомлення №15-7/1 від 15.07.2025 в якому зазначено, що інших документів надати немає змоги.

Проте, не надано жодних документів на підтвердження пролонгації контракту, тобто, враховуючи даний факт, поставка здійснюється за контрактом, що втратив чинність. Крім того, не подано калькуляцію транспортних витрат, що порушує вимоги наказу МФУ від 24.05.2012 №599 «Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення».

В рамках проведення процедури консультації (ч.5 ст.55 МКУ) шляхом направлення електронного повідомлення Вас повідомлено про перешкоди для застосування обраного Вами методу визначення митної вартості та умови здійснення митного оформлення із його застосуванням.

Враховуючи й подальшу наявність вищевказаних невідповідностей, згідно з положеннями п.1 ст.55 МКУ митним органом буде здійснено коригування митної вартості товару . В митного органу відсутня інформація щодо вартості операцій з ідентичними та подібними (аналогічними) товарами, тому, відповідно до статей 59, 60 МКУ, неможливо застосувати методи за ціною договору щодо ідентичних та подібних (аналогічних) товарів. Відповідно до статей 62, 63 МКУ методи визначення митної вартості на основі віднімання та додавання вартості не можуть бути використані, оскільки в митного органу відсутня інформація щодо обчисленої вартості, наданої виробником товарів. Було обрано метод визначення митної вартості - резервний (ст.64 МКУ). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, ґрунтується на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях.

За основу для визначення митної вартості товару взято раніше визнані (визначені) митними органами митні вартості: МД №UA209170/2025/036679 від 01.05.2025 «Арматура кріплення, виготовлені із оцинкованої вуглецевої сталі для використання у будівлях, призначені для механічного з`єднання профілей для гіпсокартонних плит =9500шт в асортименті, в т.ч: Підвіс поворотний з пружиною, Підвіс прямий для профілів ES 60/250# 1,00мм, Стрижень для кріплення з отвором L 500мм,Стрижень для кріплення з отвором L 1000мм,Підвіс для горища 180 0,8мм. Країна виробництва PL» Рівень митної вартості 3,1645 USD/кг (2,7075 євро/кг).

Поставка товару здійснюється з однаковим кодом УКТЗЕД та країною виробництва. Розрахунок: 2,7075 EUR/кг * 7191 (вага нетто, кг) = 19469,6325 EUR.

У зв`язку з коригуванням митної вартості товарів Чернівецькою митницею винесено оскаржувану картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційною призначення за № UA408020/2025/000750 відповідно до якої позивачеві відмовлено у митному оформленні (випуску) товарів.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості вимог позивача, відтак і наявності підстав для задоволення позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору та, відповідно до ч.1 ст.308 КАС України, переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідача.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються цим Кодексом, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування.

Якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені цим Кодексом та іншими законами України, застосовуються правила міжнародного договору України.

Згідно з частиною 1 статті 246 МК України визначено, що метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Згідно з ч. 1 ст. 248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Відповідно до частини 1 статті 257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним підписом декларанта або уповноваженої ним особи.

Згідно частини 8 статті 257 МК України митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється митними органами на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться такі відомості, у тому числі у вигляді кодів:

1) заявлений митний режим, тип декларації та відомості про особливості переміщення;

2) відомості про декларанта, уповноважену особу, яка склала декларацію, відправника, одержувача, перевізника товарів і сторони зовнішньоекономічного договору (контракту) або іншого документа, що використовується в міжнародній практиці замість договору (контракту), а в разі якщо зовнішньоекономічний договір (контракт) укладено на підставі посередницького договору, - також про іншу, крім сторони зовнішньоекономічного договору (контракту), сторону такого посередницького договору;

3) відомості про найменування країн відправлення та призначення;

4) відомості про транспортні засоби комерційного призначення, що використовуються для міжнародного перевезення товарів та/або їх перевезення митною територією України під митним контролем, та контейнери;

5) відомості про товари: а) найменування; б) звичайний торговельний опис, що дає змогу ідентифікувати та класифікувати товар; в) торговельна марка та виробник товарів (за наявності у товаросупровідних та комерційних документах); г) код товару згідно з УКТ ЗЕД; ґ) найменування країни походження товарів (за наявності); д) опис упаковки (кількість, вид); е) кількість у кілограмах (вага брутто та вага нетто) та інших одиницях виміру; є) фактурна вартість товарів; ж) митна вартість товарів та метод її визначення; з) відомості про уповноважені банки декларанта; и) статистична вартість товарів;

6) відомості про нарахування митних та інших платежів, а також про надання забезпечення сплати митних платежів: а) ставки митних платежів; б) застосування пільг зі сплати митних платежів; в) суми митних платежів; г) офіційний курс валюти України до іноземної валюти, у якій складені рахунки, визначений відповідно до статті 3-1 цього Кодексу; ґ) спосіб і особливості нарахування та сплати митних платежів; д) спосіб забезпечення сплати митних платежів (у разі надання забезпечення сплати митних платежів);

7) відомості про зовнішньоекономічний договір (контракт) або інший документ, що використовується в міжнародній практиці замість договору (контракту), та його основні умови;

8) відомості, що підтверджують дотримання встановлених законодавством заборон та обмежень щодо переміщення товарів через митний кордон України;

9) відомості про документи, передбачені частиною третьою статті 335 цього Кодексу;

10) довідковий номер декларації (за бажанням декларанта).

Відповідно до статей 49, 50 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Згідно із частиною 1 статті 51, частиною 1 статті 52 МК України, митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу; заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Як встановлено частиною 2 статті 52 МК України, декларант зобов`язаний: заявляти митну вартість, визначену ним самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Згідно із частинами 1, 2 статті 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, зокрема, є: декларація митної вартості та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до частини 3 статті 53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Згідно частини 1-3 статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині 1 статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Положеннями ч. 5 ст. 54 МК України передбачено право митного органу з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, а у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Згідно із частиною 1 статті 55 МК України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Статтею 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 (визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів) і 60 (визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів) Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 (визначення митної вартості на основі віднімання вартості) Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 (визначення митної вартості товарів на основі додавання вартості (обчислена вартість) Кодексу.

При цьому, кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 58 МК України, метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Згідно з частинами 2 та 3 статті 58 МК України передбачено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи.

Відповідно до частин 4,5 статті 58 МК України, митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Згідно з пунктом 6 частини 10 статті 58 МК України визначено, що при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

У свою чергу, при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, не допускається включення ніяких інших витрат, крім тих, що передбачені у цій статті. До митної вартості не включаються нижчезазначені витрати або кошти за умови виділення їх з ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, що документально підтверджені та які піддаються обчисленню, витрати на транспортування після ввезення (пункт 2 частини 11 статті 58 МК України).

Аналізуючи викладене вище, суд зазначає, що обов`язок доведення митної вартості товару лежить на позивачеві. При цьому, митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи. Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митному органу право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Сумніви митного органу є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності. Необхідність витребування додаткових документів передусім є способом упевнитися у тому, що декларант правильно визначив митну вартість.

Такий висновок суду узгоджується із правовою позицією, висловленою Верховним Судом у постанові від 18 травня 2022 року у справі № 620/1735/20.

Також, Верховним Судом ще у постановах від 20 лютого 2018 року у справі №809/1884/16 та від 14 серпня 2018 року у справі №826/5868/16 наголошувалося, що відповідно положень статті 64 МК України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT).

Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.

При цьому, враховуючи фактичні обсяги партії товарів, для визначення митної вартості використовується найменша вартість із альтернативних, згідно наявної у митного органу інформації.

Аналіз наведених норм дає підстави дійти висновку, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості.

Разом з тим дискреційні функції таких органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю. До них, зокрема, належить процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та обов`язок послідовного вибору методів (від першого до резервного) визначення митної вартості.

Витребування документів, визначених частиною 3 статті 53 МК України, може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей щодо заявленої митної вартості товару, а саме: якщо документи, зазначені у частині другій статті 53 МК України: 1) містять розбіжності; 2) містять наявні ознаки підробки; 3) не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів; 4) не містять відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Поряд з цим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені ст. 53 МК України.

Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнівів у достовірності наданої інформації.

В постанові від 20.03.2020 року у справі № 480/АА23/18 Верховний Суд також висловив правову позицію, відповідно до якої неподання декларантом документів, зазначених у частинах 2-4 статті 53 МК України, саме по собі не тягне для нього негативних правових наслідків. Неподання таких документів може тягнути за собою відмову у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю та, відповідно, коригування митної вартості товарів лише у тому випадку, коли у органу доходів і зборів будуть обґрунтовані підстави вважати, що таке неподання зумовило неповноту та/або недостовірність відомостей про митну вартість.

При цьому, згідно правових позицій Верховного Суду, викладених у постановах від 27.03.2021 року у справі №540/2605/18, від 07.05.2020 року у справі №1.380.2019.001625, від 07.02.2023 року у справі №804/5961/16, наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товару.

Такі сумніви є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи інформації щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Так, зі змісту оскаржуваного рішення встановлено, що при перевірці заявленої позивачем митної вартості товару відповідач дійшов висновку про те, що подані документи містять розбіжності.

Однак, за результатом дослідженням матеріалів справи суд не погоджується із висновками відповідача, викладеними в оскаржуваному рішенні, з огляду на наступне.

Згідно обставин справи, декларантом вартість товару була визначена відповідно до основного методу визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

Як встановлено з матеріалів справи, 20.08.2023 між Виробничо-Комерційним підприємством «Artmet Roman Polak» та ТОВ "Кадуб" укладено контракт №06/23, згідно п.1.1 якого продавець продає, а покупець купує товар в асортименті та цінами, зазначених у рахунках-фактурах, виставлених продавцем на кожну партію товару. Продавець купує товари від свого імені і за свій рахунок. Предметом контракту є придбання вішалок типу ES, кутів будівельних перфорованих та інших будівельних матеріалів (п.п.1.2-1.3 контракту).

Відповідно до п.2.1 контракту тип і вартість товару визначається в рахунка-фактурах, виставлених продавцем на кожну партію товару. Ціни на товар встановлені в EUR. Покупець заявляє, що приймає встановлені на день підписання контракту ціни. Згідно п.2.3 загальна сума контракту становить 1000000,00 в EUR.

Пунктом 3.2 контракту визначено, що покупець направляє продавцеві замовлення, в якому вказує найменування і кількість товару. Продавець протягом 7 днів після отримання замовлення зобов`язаний виставити рахунок-фактуру для оплати покупцем (п. 3.3 контракту).

Відповідно до п.4.1 контракту плата за товари, отримані в рамках цього контракту, виплачується у формі 100% передоплати на основі рахунку-фактури pro-forma, виданої продавцем окремо для кожної замовленої партії товару протягом 7 днів після виставлення рахунку Pro-forma.

Отримання товару здійснюється автомобільним транспортом організованим і оплачуваним покупцем з території виробничого закладу продавця в Опочно. Датою продажу вважається дата видачі товару покупцеві за місцезнаходженням продавця. Покупець зобов`язується придбати у продавця товар, призначений на експорт, вивезти згідно терміну за кордон польської митної зони, що буде підтверджено відповідними митними документами. Одночасно з отриманим товаром, в рамках цього контракту, покупець отримує наступні документи: рахунок фактуру продавця в трьох примірниках; CMR транспортний документ перевізника; EUR.

Враховуючи зазначене вище колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про обґрунтованість зазначення позивачем у митних деклараціях вартості товару саме за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

Щодо доводів відповідача про не надання до митного оформлення, передбаченого контрактом від 20.08.2023 №06/23, замовлення, суд зауважує, що відповідно до умов контракту від 20.08.2023 №06/23 покупець направляє продавцеві замовлення, в якому вказує найменування і кількість товару.

При цьому, умовами договору не встановлено окремої письмової форми для замовлення покупця, як і не вказано, що такі документи є невід`ємною частиною Контракту або ж є обов`язковими для формування вартості товару.

Колегія суддів відхиляє аргументи відповідача про те, що позивачем до митного оформлення не подано документів, що підтверджують факт пролонгації дії контракту, оскільки такі спростовується матеріалами справи, зокрема згідно доповнення № 1 від 30.12.2024 року до контракту № 06/23 від 10.08.2023 року вбачається про те, що сторони домовились внести зміни до п.7.1. р.7 контракту № 06/23 від 20.08.2023 року та викласти його наступним чином: "7.1 Контракт буде укладено на обмежений строк від 20.08.2023 року до 31.12.2026 року".

Щодо відсутності документів на підтвердження включення вартості навантаження та оформлення товару в країні експорту, як складових, до митної вартості товару, то колегія суддів зазначає наступне.

Згідно контракту від 20.08.2023 №06/23 умови поставки - EXW Опочно, Польща (Інкотермс 2010).

Відповідно до офіційного тлумачення торговельних термінів Міжнародних правил торгівлі Інкотермс означає, що продавець доставить вантаж, який пройшов митне очищення, зазначеному покупцем перевізнику до названого місця.

Зі змісту зазначеного терміну вбачається, що базис поставки на умовах EXW покладає зобов`язання по завантаженню на продавця.

Відповідальність знімається з відправника вантажу в той момент, коли він передає товар перевізнику, найманому покупцем. Подальші ризики щодо транспортування вантажу покупець несе самостійно. При цьому, всі експортні формальності та мита має здійснити та сплатити продавець, а витрати на імпортне оформлення залишаються на покупцеві.

Таким чином, обов`язок щодо завантаження товару на умовах EXW покладено на продавця, а також продавець зобов`язаний сплатити експортні витрати, тому такі складові митної вартості товару у даному випадку не потребують додаткового підтвердження.

Апеляційний суд вважає необґрунтованим твердження відповідача про неправильність відомостей в довідці про вартість перевезення. При цьому, варто звернути увагу на те, що при визначенні митної вартості позивачем використано відомості про вартість перевезення Опочно - Шегіні, яка складає 23000 грн., і дана вартість перевезення не викликає сумніву у митного органу. При цьому, в рішенні про коригування митної вартості є інформація про те, що в даних документах відсутня інформація про вартість навантаження вантажу на борт транспортного засобу та вартість витрат на митне оформлення вантажу в митниці відправлення. Даний факт не відповідає дійсності, оскільки і в довідці і в рахунку є окрема інформація про те, що у вартість перевезення входить і вартість навантаження.

Слід також зазначити, що на момент навантаження товарної партії відправник оформив даний вантаж в митному режимі «експорт» і перевізник здійснив завантаження, оформленого в митному відношенні, вантажу.

Тлумачення комерційних термінів системою інкотермс визначено, що EXW (сокр. от англ, Ex Works букв, з заводу; німецькою мовою. ab Werk) «Франко завод» з зазначенням місця завантаження. (Постачання в місці завантаження) одна з умов (термінів) Інкотермс, що означає, що продавець виконав своє зобов`язання з постачання тоді, коли він надав покупцеві товар, готовий до завантаження на транспортний засіб, який прибув у вказане місце призначення. Умови постачання EXW покладають на покупця обов`язки нести всі витрати й ризики, пов`язані з транспортуванням товару до місце призначення, включаючи (де це буде потрібно) будь-які збори для експорту з країни відправлення.

Термін EXW може застосовуватися під час перевезення товару будь-яким видом транспорту, включаючи змішані (мультимодальні) перевезення. Під словом «перевізник» розуміється будь-яка особа, яка на підставі договору перевезення бере на себе зобов`язання забезпечити самому або організувати завантаження та перевезення товару по залізниці, автомобільним, повітряним, морським і внутрішнім водним транспортом або комбінацією цих видів транспорту.

В розрізі викладеного, варто зазначити, що митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у ст. 58 МК України (у разі визначення декларантом митної вартості імпортованого товару за першим методом).

При цьому, митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, пов`язаних з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи лише у тому випадку, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або ці документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, або ж у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість.

Водночас, приписи вказаних статей зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постанові від 18.09.2020 у справі №815/4686/16.

Наразі, матеріалами справи засвідчується факт подання позивачем разом з митною декларацією до митного органу усіх належних документів, що підтверджують заявлену митну вартість товару.

В даному випадку, само по собі припущення митного органу про подання декларантом невідповідних документів чи наявності в них розбіжностей, відмінність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є достатнім для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом, або беззаперечною підставою для незастосування обраного ним методу визначення митної вартості.

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 13.08.2020 у справі №815/3451/16, від 12.06.2020 у справі №826/4434/16, від 10.10.2019 у справі №809/1469/16.

Враховуючи зазначене вище колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що наведені зауваження, що викладені відповідачем у спірному рішенні про коригування митної вартості товарів, є помилковими, оскільки їх не можна віднести до таких, які можуть слугувати підставою для відмови у визначенні митної вартості товарів за ціною договору (контракту), адже вказані обставини не впливають на формування митної вартості товару, не вказують на наявність розбіжностей, які мають вплив на правильність визначення митної вартості.

Колегія суддів враховує ту обставину, що вартість товарів (послуг) не є сталим поняттям у розмірному еквіваленті, оскільки її значення може змінюватися в залежності від різних економічних (і не тільки) факторів.

Безумовна прив`язка митним органом у спірних правовідносинах до конкретного значення вартості товару, що визначена митним органом у Рішенні про коригування митної вартості ідентичного товару, повністю нівелює процес декларування, що визначений у МК України.

Таким чином слідує, що відповідач на основі наданих позивачем документів міг встановити митну вартість товару, оскільки між наданими доказами та встановленими обставинами, що доказуються, вбачається прямий зв`язок.

При цьому, відповідачем не доведено, що витребувані митним органом у декларанта документи є документами, необхідними для усунення (спростування) саме тих розбіжностей, які мали місце, на думку митного органу, в документах, поданих позивачем до митного оформлення товару.

Більше того, відповідачем не доведено наявності правових підстав для обґрунтованого сумніву у достовірності поданих декларантом відомостей на підтвердження правильності визначення ним митної вартості товару за ціною договору.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що враховуючи протиправність прийнятного рішення про коригування митної вартості товарів наявні підстави для скасування і картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, як рішення похідного характеру.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Чернівецької митниці залишити без задоволення, а рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 06 січня 2026 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Капустинський М.М.

Судді Шидловський В.Б. Сапальова Т.В.