Справа № 320/17407/25
Суддя: Басай О.В.
Дата ухвалення: 2026-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2026 року Київ справа № 320/17407/25

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Басая О.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій і зобов`язання вчинити певні дії,

у с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, в якому просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо припинення виплати ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді Верховного Суду у відставці з 25.09.2024;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві поновити виплату щомісячного довічного грошового утримання судді Верховного Суду у відставці ОСОБА_1 , визначеному Законом України "Про судоустрій і статус суддів", із 25.09.2024;

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо направлення до Акціонерного товариства "Райффайзен Банк" листа від 13.02.2025 № 2600-0401-8/26062 про повернення Пенсійному фонду України перерахованої пенсії ОСОБА_1 за період із 01.10.2024 до 31.01.2025 у розмірі 753 174,79 грн;

- стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на користь ОСОБА_1 кошти у розмірі 321 065,20 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначила, що відповідно до Протоколу/розпорядження щодо призначення/перерахунку пенсії, з яким вона ознайомилася на веб-порталі електронних послуг Пенсійного фонду України 24 жовтня 2024 року, Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві призначило ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 52% від заробітку працюючого судді на відповідній посаді, тобто від суддівської винагороди ОСОБА_1 . Перша виплата щомісячного довічного грошового утримання проведена 24 жовтня 2024 року. Надалі кожного місяця, 16 числа, на картковий рахунок (пакет послуг "Престиж"), рахунок НОМЕР_1 , вона отримувала щомісячне довічне грошове утримання. Остання виплата щомісячного довічного грошового утримання проведена 16 січня 2025 року. Наступна виплата мала відбутися 16 лютого 2025 року проте у лютому 2025 року позивач не отримала щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці. Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві 24 січня 2025 року звернулося до Конституційного Суду України із зверненням № 2600-0307-7/13364 щодо надання інформації стосовно судді Конституційного Суду України ОСОБА_1 . На це звернення 06 лютого 2025 року Секретаріат Конституційного Суду України надав відповідь Головному управлінню Пенсійного фонду України в м. Києві за підписом виконувача обов`язків керівника Секретаріату. Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві не повідомило позивача про припинення виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Водночас 25 лютого 2025 року о 12:54 з картки Visa Signature AT "Райффайзен Банк" повернув кошти за рахунком НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , у межах залишку, згідно з листом № 2600-0401-8/26062 від 13 лютого 2025 року, пенсія у розмірі - 321 065,20 грн.

Через веб-портал електронних послуг Пенсійного фонду України 26 лютого 2025 року (номер звернення ВЕБ-26002-Ф-С-25-035061) позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві. Просила надати інформацію, на підставі якого рішення Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві у лютому 2025 року не виплатило їй довічне грошове утримання судді у відставці, а також надати копію рішення про призначення довічного грошового утримання судді у відставці. Також просила надати інформацію про лист від 13 лютого 2025 року № 2600-0401-8/26062, згідно з яким Акціонерне товариство "Райффайзен Банк" (далі AT - "Райффайзен Банк") списав у межах залишку кошти у розмірі - 321 065,20 грн, з рахунку НОМЕР_1 , пенсія.

Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві листом від 20 березня 2025 року № 13052-1054/0-02/8-2600/25 повідомило про припинення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 25 вересня 2024 року відповідно до частини першої статті 145 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02 червня 2016 року № 1402-VIII (далі - Закон № 1402), а саме відставка судді припиняється у разі повторного призначення на посаду судді. Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві не вказало, на підставі якого саме рішення припинило виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. Згідно з електронною пенсійною справою відсутній Протокол/розпорядження щодо припинення виплати ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. Проте станом на 18 лютого та 26 лютого 2025 року в електронній пенсійній справі є вказівка на рішення 57 про перерахунок пенсії. Проте немає відомостей про рішення про припинення виплати мені щомісячного довічного грошового утримання.

Вища рада правосуддя не приймала рішення про припинення відставки судді Верховного Суду ОСОБА_1 та не існує інших обставин, які визначено законодавством для припинення виплати щомісячного довічного грошового утримання судді.

Позивач зазначає, що її статус судді у відставці не припинений у встановленому законом порядку і донині тому дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо припинення ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 25 вересня 2024 року є протиправними. З наведених підстав просила позов задовольнити.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 02.05.2025 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

У наданих суду поясненнях відповідач зазначив, що Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві призначило та виплачувало ОСОБА_1 , щомісячне довічне грошове утримання з 25.09.2024 по 31.01.2025.

Після надходження даних про сплату внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування за 4 квартал 2024 року, Головне управління виявило в індивідуальних відомостях про застраховану особу ОСОБА_1 після звільнення з Верховного Суду України працевлаштування в Конституційному Суді України. Головне управління направило запит до Конституційного Суду України від 24.01.2025 № 2600-0307-7/13364 щодо надання інформації про займану посаду для вирішення питання правомірності виплат ї щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Відповідно до наданої відповіді Конституційного Суду України від 06.02.2025 № 004-008-16/370, з 25.09.2024 ОСОБА_1 було призначено на посаду судді Конституційного Суду України. Враховуючи викладене та з огляду на положення статей 141 та 145 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", Головне управління припинило виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного утримання у зв`язку із повторним призначенням на посаду судді.

Розглянувши позовну заяву, пояснення відповідача, дослідивши докази та оцінивши їх у сукупності, судом встановлено наступне.

Указом Президента України від 04 серпня 2003 року № 802/2003 ОСОБА_1 призначена на посаду судді Шевченківського районного суду міста Києва строком на п`ять років.

Указом Президента України від 02 червня 2007 року № 485/2007 ОСОБА_1 призначена на посаду судді Апеляційного суду міста Києва у межах п`ятирічного строку.

Постановою Верховної Ради України від 11 грудня 2008 року № 649-VІ ОСОБА_1 обрана на посаду судді Апеляційного суду міста Києва безстроково.

Постановою Верховної Ради України від 23 грудня 2010 року № 2871-VI ОСОБА_1 обрана на посаду судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

26 вересня 2014 року XII позачерговий з`їзд суддів України призначив ОСОБА_1 членом Вищої ради юстиції. Відповідно до рішення Вищої ради юстиції від 12 січня 2017 року № 11/0/15-17 ОСОБА_1 набула статусу члена Вищої ради правосуддя.

Указом Президента України від 10 листопада 2017 року № 357/2017 ОСОБА_1 призначена на посаду судді Верховного Суду у Касаційний цивільний суд.

18 вересня 2024 року XX черговий з`їзд суддів України ухвалив рішення про обрання судді Верховного Суду ОСОБА_1 на посаду судді Конституційного Суду України.

19 вересня 2024 року ОСОБА_1 подала до Вищої ради правосуддя заяву про звільнення з посади судді Верховного Суду у зв`язку із призначенням XX черговим з`їздом суддів України суддею Конституційного Суду України.

Рішенням від 24 вересня 2024 року № 2782/0/15-24 "Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Верховного Суду у зв`язку з поданням заяви про відставку" Вища рада правосуддя звільнила ОСОБА_1 з посади судді Верховного Суду у зв`язку з поданням заяви про відставку.

Наказом Голови Верховного Суду від 24 вересня 2024 року № 1938/0/5-24 ОСОБА_1 відрахована зі штату Верховного Суду.

04 жовтня 2020 року через веб - портал електронних послуг Пенсійного фонду України позивач подала заяву до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про призначення і виплату їй довічного грошового утримання судді у відставці, до заяви про призначення щомісячного довічного грошового було додано: копію паспорта; копію ідентифікаційного коду; копію розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці; копію трудової книжки; копію диплома; копію диплома кандидата наук; фото; копію рішення Вищої ради правосуддя від 24 вересня 2024 року № 2782/0/15-24 "Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Верховного Суду у зв`язку з поданням заяви про відставку"; копію довідки про суддівську винагороду судді для обчислення щомісячного довічного утримання; довідку банку; анкету.

З 25.09.2024 Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві призначило ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 52% від заробітку працюючого судді на відповідній посаді, тобто від суддівської винагороди ОСОБА_1 ..

Перша виплата щомісячного довічного грошового утримання проведена 24 жовтня 2024 року. Надалі кожного місяця, 16 числа, на картковий рахунок (пакет послуг "Престиж"), рахунок НОМЕР_1 , позивач отримувала щомісячне довічне грошове утримання. Остання виплата щомісячного довічного грошового утримання проведена 16 січня 2025 року.

Після надходження даних про сплату внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування за 4 квартал 2024 року, Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві виявило в індивідуальних відомостях про застраховану особу ОСОБА_1 після звільнення з Верховного Суду України працевлаштування в Конституційному Суді України. Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві направило запит до Конституційного Суду України від 24.01.2025 № 2600-0307-7/13364 щодо надання інформації про займану посаду для вирішення питання правомірності виплат ї щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Відповідно до наданої відповіді Конституційного Суду України від 06.02.2025 № 004-008-16/370, з 25.09.2024 ОСОБА_1 було призначено на посаду судді Конституційного Суду України.

Як встановлено судом та не заперечується сторонами, виплата щомісячного довічного грошового утримання здійснювалась з 25.09.2024 по 31.01.2025.

У лютому 2025 року позивач не отримала щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці.

Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві було припинено виплати позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

25 лютого 2025 року о 12:54 з картки позивача Visa Signature AT "Райффайзен Банк" повернув (списав) кошти за рахунком НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , у межах залишку, згідно листа № 2600-0401-8/26062 від 13 лютого 2025 року, пенсія у розмірі - 321 065,20 грн, що підтверджується Випискою про рух коштів по рахунку за період з 24.02.2025 - 25.02.2025 від 25 лютого 2025 року.

Через веб-портал електронних послуг Пенсійного фонду України 26 лютого 2025 року (номер звернення ВЕБ-26002-Ф-С-25-035061) позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, просила надати інформацію, на підставі якого рішення Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві у лютому 2025 року не виплатило довічне грошове утримання судді у відставці, а також надати копію рішення про призначення довічного грошового утримання судді у відставці. Також просила надати інформацію про лист від 13 лютого 2025 року № 2600-0401-8/26062, згідно з яким Акціонерне товариство "Райффайзен Банк" (далі AT - "Райффайзен Банк") списав у межах залишку кошти у розмірі - 321 065,20 грн, з рахунку НОМЕР_1 , пенсія.

Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві через веб-портал електронних послуг Пенсійного фонду України на звернення позивача листом від 20 березня 2025 року № 13052-1054/0-02/8-2600/25 повідомило про припинення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 25 вересня 2024 року (дати первинного призначення довічного грошового утримання судді) відповідно до частини першої статті 145 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02 червня 2016 року № 1402-VIII (далі - Закон № 1402), а саме відставка судді припиняється у разі повторного призначення на посаду судді.

Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві не вказало, на підставі якого саме рішення припинило виплату позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, належним чином засвідченої копії відповідного рішення суду не надано відповідачем..

В листі від 20 березня 2025 року № 13052-1054/0-02/8-2600/25 також зазначено, що з метою повернення надлишково виплачених сум було направлено лист на банківську установу від 13 лютого 2025 року № 2600-0401-8/26062 з проханням повернути кошти за період з 25.09.2024 по 31.01.2025 у розмірі 753 174 78 грн. Банківською установою 25.02.2025 повернуто кошти в сумі доступного залишку - 321 065,20 грн, залишок переплати становить - 432 109,59 грн.

В листі Головного Управління Пенсійного фонду України в м. Києві до АТ "Райффайзенбанк" від 13 лютого 2025 року № 2600-0401-8/26062, наданому суду зазначено, відповідно до пункту 19 Порядку виплати пенсії та грошової допомоги через поточні рахунки, затвердженого Постановою Кабінету Міністір України від 30 серпня 1999 року № 1596 (зі змінами) та пункту 5.3 договору від 30.09.2022 р/р. НОМЕР_2 , МФО 300465, через Державний Ощадний банк України перерараховану пенсію за період з 01.10.2024 по 31.01.2025 в сумі 753 174 грн 79 коп та нараховані на неї відсотки з рахунку НОМЕР_1 ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_3 ) по причині помилкового нарахування.

Не погоджуючись із діями Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо припинення виплати ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді Верховного Суду у відставці з 25.09.2024 та щодо направлення до Акціонерного товариства "Райффайзен Банк" листа від 13.02.2025 № 2600-0401-8/26062 про повернення Пенсійному фонду України перерахованої пенсії ОСОБА_1 за період із 01.10.2024 до 31.01.2025 у розмірі 753 174,79 грн, позивач звернулася до суду із даним позовом для захисту порушеного права на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, передбаченого Законом України "Про судоустрій і статус суддів".

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає таке.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Правосуддя в Україні здійснюється на засадах, закріплених у розділі VIII Конституції України.

Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні визначає Закон України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів" (далі Закон № 1402), відповідно до статті 1 якого судова влада в Україні відповідно до конституційних засад поділу влади здійснюється незалежними та безсторонніми судами, утвореними законом.

Конституційний Суд України у своїх рішеннях неодноразово розглядав питання, пов`язані із гарантіями матеріального забезпечення діючих суддів та суддів у відставці: рішення від 24 червня 1999 року № 6-п/99, рішення від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 (справа про пільги, компенсації та гарантії), рішення від 01 грудня 2004 року № 19-рп/2004 (справа про припинення дій чи обмеження пільг, компенсацій та гарантій), рішення від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005 (справа про пенсії та щомісячне довічне грошове утримання), рішення від 18 червня 2007 року № 4-рп/2007 (справа про гарантії незалежності суддів), рішення від 14 грудня 2011 року № 18-рп/2011, від 03 червня 2013 року № 3-рп/2013 (справа щодо змін умов виплати пенсій і щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці), а також рішення від 18 лютого 2020 року № 2-р/2020.

Конституційний Суд України в Рішенні від 14 грудня 2011 року № 18- п/2011 зазначив, що особливість щомісячного грошового утримання судді полягає в тому, що воно не належить до суддівської винагороди і тому не є складовою заробітної плати судді; це утримання є самостійною гарантією незалежності судді та складовою його правового статусу; правова природа щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та щомісячного грошового утримання судді, що працює, є однаковою, а самі ці поняття - однорідними та взаємопов`язаними (абзаци четвертий, восьмий підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини).

Згідно з частиною першою статті 1 Закону № 1402 судова влада в Україні відповідно до конституційних засад поділу влади здійснюється незалежними та безсторонніми судами, утвореними законом.

Відповідно до статі 3 Закону № 1402 суди України утворюють єдину систему.

Статтею 17 Закону № 1402 встановлено, що Судоустрій будується за принципами територіальності, спеціалізації та інстанційності. Найвищим судом у системі судоустрою є Верховний Суд.

Систему судоустрою складають:

1) місцеві суди;

2) апеляційні суди;

3) Верховний Суд.

Для розгляду окремих категорій справ відповідно до цього Закону в системі судоустрою діють вищі спеціалізовані суди.

Судоустрій будується за принципами територіальності, спеціалізації та інстанційності.

Найвищим судом у системі судоустрою є Верховний Суд.

Систему судоустрою складають:

1) місцеві суди;

2) апеляційні суди;

3) Верховний Суд.

Для розгляду окремих категорій справ відповідно до цього Закону в системі судоустрою діють вищі спеціалізовані суди.

Згідно з статтею 112 Закону № 1402 суддя може бути звільнений з посади виключно з підстав, визначених частиною шостою статті 126 Конституції України.

Рішення про звільнення судді з посади ухвалює Вища рада правосуддя у порядку, встановленому Законом України "Про Вищу раду правосуддя".

Згідно з частиною шостою статті 126 Конституції України підставами для звільнення судді є:

1) неспроможність виконувати повноваження за станом здоров`я;

2) порушення суддею вимог щодо несумісності;

3) вчинення істотного дисциплінарного проступку, грубе чи систематичне нехтування обов`язками, що є несумісним зі статусом судді або виявило його невідповідність займаній посаді;

4) подання заяви про відставку або про звільнення з посади за власним бажанням;

5) незгода на переведення до іншого суду у разі ліквідації чи реорганізації суду, в якому суддя обіймає посаду;

6) порушення обов`язку підтвердити законність джерела походження майна.

Відповідно до частини першої статті 116 Закону № 1402 суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається відповідно до статті 137 цього Закону, має право подати заяву про відставку.

Згідно з рішенням Вищої ради правосуддя від 24 вересня 2024 року № 2782/0/15-24 "Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Верховного Суду у зв`язку з поданням заяви про відставку" загальний стаж ОСОБА_1 , що дає їй право на звільнення у відставку, становить 26 років 05 місяців 24 днів.

Відповідно до частин першої, другої, четвертої статті 145 Закону № 1402 відставка судді припиняється в разі:

1) повторного призначення його на посаду;

2) набрання законної сили обвинувальним вироком щодо нього за вчинення умисного злочину;

3) припинення його громадянства або набуття ним громадянства іншої держави;

4) визнання його безвісно відсутнім або оголошення померлим.

Припинення відставки судді є підставою для припинення виплати йому щомісячного довічного грошового утримання, що було нараховано у зв`язку з відставкою.

Рішення про припинення відставки судді приймається Вищою радою правосуддя.

Конституційний Суд України вважає, що всі судді судів системи судоустрою України мають єдиний статус, який притаманний їм як особам, які виконують виняткову конституційну функцію - чинення правосуддя. Єдиний статус суддів означає однаковість юридичного становища суддів в усіх аспектах, передусім однаковість їх гарантій незалежності та недоторканності, прав і обов`язків, вимог, обмежень, заборон та відповідальності. Водночас забезпечення гарантій незалежності та недоторканності суддів має базуватися на принципі єдиного статусу суддів, який не допускає, зокрема, вибірковості у забезпеченні цих гарантій та зниження їх рівня певній категорії суддів, що не сприяє чиненню правосуддя неупередженими, об`єктивними, безсторонніми та незалежними судами, реалізації конституційного права на судовий захист. Професійні судді виконують конституційну функцію - здійснення правосуддя, чим обумовлений їх спеціальний правовий статус. (Рішення Конституційного Суду України від 05 квітня 2011 року № 3-рп/2011 (справа про стаж для зайняття посади судді в апеляційних, вищих спеціалізованих судах та Верховному Суді України).

Згідно з вищезазначеним, підставою для припинення виплати щомісячного довічного грошового утримання, що було призначено судді у зв`язку з відставкою, є рішення про припинення відставки судді, прийняте Вищою радою правосуддя або інші обставини, які визначено законодавством.

Вища рада правосуддя не приймала рішення про припинення відставки судді Верховного Суду ОСОБА_1 та не існує інших обставин, які визначено законодавством для припинення виплати щомісячного довічного грошового утримання судді.

У Законі № 1402 та Законі України від 13 липня 2017 року № 2136-VIII "Про Конституційний Суд України" (далі - Закон № 2136-VIII) немає імперативної умови про припинення відставки судді у зв`язку із набуттям суддею у відставці повноважень судді Конституційного Суду України. Відставка судді та відставка судді Конституційного Суду України є самостійними підставами для отримання довічного грошового утримання.

Повноваження Конституційного Суду України, порядок організації та його діяльності, а також статус суддів Конституційного Суду України визначені розділом XII Конституції України "Конституційний Суд України" та Законом № 2136-VIII.

Згідно з статтею 1 Закону № 2136-VIII Конституційний Суд України (далі - Конституційний Суд або Суд) є органом конституційної юрисдикції, який забезпечує верховенство Конституції України, вирішує питання про відповідність Конституції України законів України та у передбачених Конституцією України випадках інших актів, здійснює офіційне тлумачення Конституції України, а також інші повноваження відповідно до Конституції України.

У частинах першій, другій статті 148 Конституції України визнано, що Конституційний Суд України складається з вісімнадцяти суддів Конституційного Суду України.

Відповідно до Конституції України та Закону № 2136-VIII Конституційний Суд України є єдиним органом конституційної юрисдикції в Україні, не віднесений до судової влади та не входить до системи судоустрою України.

Отже, Конституційний Суд України не входить до системи судів загальної юрисдикції, в яких позивач працювала суддею і відповідно до Закону № 1402 набула право на відставку.

Ураховуючи, що організація судової влади, система судоустрою та статус суддів у системі судоустрою України, а також підстави для відставки судді та її припинення визначені Законом № 1402, припинення відставки судді в разі повторного призначення його на посаду, як це передбаченого пунктом 1 частини першої статті 145 цього Закону, можливо лише у разі призначення особи на посаду судді в одному з судів, що складають систему судоустрою України, якими є: 1) місцеві суди; 2) апеляційні суди; 3) Верховний Суд.

Відповідно до частини п`ятої статті 142 Закону № 1402 пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку, у зв`язку з чим призначення на посаду судді Конституційного Суду України не може бути підставою для припинення виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Отже, дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо припинення виплати ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання є протиправними, оскільки воно раніше здійснювало і здійснює на сьогодні виплату щомісячного довічного грошового утримання іншим суддям Конституційного Суду України, які були призначені до Конституційного Суду України з`їздом суддів України

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Волинського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2020 року у справі № 140/3285/20, постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 серпня 2020 року у справі № 640/9911/20, від 23 червня 2018 року у справі № 826/3926/18, від 28 травня 2019 року у справі № 640/1482/19.

Суд також зазначає, що ухваливши рішення про призначення позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді Верховного Суду у відставці та виплачуючи його до січня 2025 року, припинивши його виплачувати з лютого 2025 року, відповідач не ухвалив рішення про припинення виплати щомісячного довічного грошового утримання судді Верховного Суду у відставці з посиланням на норми Конституції України та законів України, доказів зворотнього суду не надано.

У доповіді Венеціанської комісії № 512/2009 "Про верховенство права" (The Rule of Law), яка прийнята на 86-й пленарній сесії 25-26 березня 2011 року), встановлено таке: Венеціанська комісія, взявши за основу визначення принципу верховенства права, дане Т. Бінгемом, дійшла висновку про існування сьогодні консенсусу щодо наступних необхідних складових верховенства права: законність (у тому числі прозорий, підзвітний і демократичний процес ухвалення законів), правова визначеність, заборона сваволі, доступ до правосуддя (забезпечується незалежними і неупередженими судами), дотримання прав людини, недискримінація і рівність перед законом (пункт 21).

Законодавчо закріплена процедура прийняття рішень суб`єктами публічного права має на меті створення гарантій для суб`єкта приватного права та встановлення меж реалізації повноважень органами публічного права і, в разі її неналежного дотримання, дає підстави для оскарження до суду таких рішень (дій) особою, чиї інтереси вони зачіпають (див. постанови Верховного Суду від 25 січня 2019 року у справі № 826/382/18, від 13 березня 2019 року у справі № 826/11708/17, від 8 липня 2021 року у справі № 160/674/19 та від 20 травня 2022 року у справі № 340/370/21, від 16 травня 2023 року у справі № 380/3195/22).

Також відповідно до правового висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 18 січня 2023 року у справі № 500/26/22, в адміністративному судочинстві добросовісність (несвавільність, розумність, справедливість) рішення суб`єкта владних повноважень означає, що при його прийнятті повинен бути застосований певний стандарт поведінки посадових осіб, що характеризується законністю, транспарентністю та повагою до прав та інтересів суб`єкта приватного права (від лат. Uberrima fides - найбільш добросовісний); враховуючи зміст статті 8 Конституції України та практику Конституційного Суду України (зокрема, Рішенням від 20 червня 2019 року № 6-р/2019), верховенство права треба розуміти, зокрема, як механізм забезпечення контролю над використанням влади державою та захисту людини від свавільних дій державної влади.

Позиція Європейського Суду з прав людини щодо розуміння пенсійних виплат як власності за статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод полягає в тому, що коли згідно з національним законодавством особа має обґрунтоване право на отримання виплат у рамках національної системи соціального забезпечення та якщо відповідні умови дотримано, органи влади не можуть відмовити в таких виплатах доти, доки виплати передбачено законодавством (рішення від 10 березня 2011 року у справі "Сук проти України" (Заява № 10972/05)).

З огляду на викладене дії щодо припинення виплати позивачу як судді Верховного Суду у відставці щомісячного довічного грошового утримання, у зв`язку з повторним призначенням на посаду, як вказує Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві, є протиправними, порушують її конституційне право на соціальний захист та гарантії матеріального забезпечення судді у відставці, оскільки ОСОБА_1 має обґрунтоване право на отримання вказаної виплати.

Щодо позовних вимог про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо направлення до Акціонерного товариства "Райффайзен Банк" листа від 13.02.2025 № 2600-0401-8/26062 про повернення Пенсійному фонду України перерахованої пенсії ОСОБА_1 за період із 01.10.2024 до 31.01.2025 у розмірі 753 174,79 грн стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на користь ОСОБА_1 кошти у розмірі 321 065,20 грн, суд зазначає таке.

Згідно із заявою про призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 04 жовтня 2024 року Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві призначило ОСОБА_2 довічне грошове утримання з 25 вересня 2024 року у розмірі 179 327,33 грн.

13 лютого 2025 року Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві звернулося до АТ "Райффайзен Банк" з листом № 2600-0401-8/26062 про повернення йому пенсії ОСОБА_1 за період з 01 жовтня 2024 року до 31 січня 2025 у розмірі 753 174,79 грн та нараховані на неї відсотки як помилково нараховану.

Відповідач, керувався пунктом 19 Порядку виплати пенсії та грошової допомоги через поточні рахунки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 1999 року № 1596 (зі змінами) та пунктом 5.3 договору від 30 вересня 2022 року.

25 лютого 2025 року о 12:54 з картки позивача Visa Signature AT "Райффайзен Банк" повернув кошти за рахунком НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , у межах залишку, згідно з листом № 2600-0401-8/26062 від 13 лютого 2025 року, пенсія у розмірі - 321 065,20 грн.

На електронне звернення до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо підстав списання AT "РайффайзенБанк" коштів на підставі листа Пенсійного фонду України, отримала відповідь, що починаючи з 25 вересня 2024 року (дати первинного призначення довічного грошового утримання судді) виплату довічного грошового утримання судді Верховного Суду ОСОБА_1 у відставці припинено. З метою повернення надлишково виплачених сум було направлено лист на банківську установу від 13 лютого 2025 року за № 2600-0401-8/26062 з проханням повернути кошти за період з 25 вересня 2024 року по 31 січня 2025 року у розмірі 753 174,78 грн. Банківська установа 25 лютого 2025 року повернула кошти в сумі доступного залишку - 321 065,78 грн.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 50 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV) суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Відрахування з пенсії провадяться в установленому законом порядку на підставі судових рішень, ухвал, постанов і вироків (щодо майнових стягнень), виконавчих написів нотаріусів та інших рішень і постанов, виконання яких відповідно до закону провадиться в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

У разі припинення виплати пенсії відповідно до частини першої статті 49 Закону № 1058-ІV решта переплати пенсії, що стягувалася за рішенням територіального органу Пенсійного фонду України, або суми пенсії, виплачені надміру внаслідок рахункової помилки, у випадку відмови пенсіонера від добровільного повернення виплачених сум стягуються в судовому порядку.

Таким чином, законодавець встановив такі підстави для відрахування виплаченої надміру суми пенсії на підставі рішення пенсійного органу:

- зловживання з боку пенсіонера;

- подання страхувальником недостовірних даних.

Відповідно до частини третьої статті 107 Закону № 1058-ІV суми коштів, безпідставно стягнені органами Пенсійного фонду юридичних і фізичних осіб, підлягають поверненню в триденний строк з дня прийняття рішення виконавчим органом Пенсійного фонду або судом про безпідставність їх стягнення: одночасною сплатою нарахованої на ці суми пені, що визначається виходячи з розрахунку 12 (відсотків річних облікової ставки Національного банку України).

Відповідні правові висновки викладені у постанові П`ятого апеляційного адміністративного суду від 12 жовтня 2021 року у справі № 420/7588/21, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 16 червня 2020 року у справі № 756/6984/16-а.

Крім того, відповідно до статті 1071 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження. Кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку.

Згідно з статтею 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом.

Таким чином, Пенсійний фонд України та його територіальні органи у тому випадку, якщо вони вважають, що пенсіонер (особа, яка отримує довічне грошове утримання) отримала кошти помилково, відповідно до частини другої статті 1071 ЦК України мають право у примусовому порядку (тобто без добровільної згоди пенсіонера) стягнути кошти з банківського рахунку пенсіонера виключно на підставі судового рішення, та тільки у тому випадку, якщо ці кошти підлягають поверненню з урахуванням вимог пункту 1 частини першої статті 1215 Цивільного кодексу України.

Кошти, які отримала позивач як довічне грошове утримання судді у відставці поверненню не підлягають, оскільки їх виплата проведена за відсутності рахункової помилки й недобросовісності з її боку.

Крім того, Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод полягає у тому, що будь-яке втручання держави у право на мирне володіння майном повинно бути законним (рішення у справі "Іатрідіс проти Греції", заява N 31107/96, пункт 58). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series AN 296-А, пункт 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пункти 49 - 62, від 10 травня 2007 року).

Європейський суд з прав людини неодноразово нагадував, що будь-яке втручання у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому у структурі статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Цей самий механізм припинення права власності законодавець розповсюдив і на порядок списання грошових коштів, розміщених на рахунках у банках, установивши, що без розпорядження клієнта його кошти списуються лише на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на кошти, що знаходяться на банківському рахунку.

Київський апеляційний адміністративний суд у постанові від 04 вересня 2018 року у справі № 826/1244/18 визнав протиправною та нечинною з моменту прийняття постанову Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2016 № 662 "Деякі питання виплати пенсій, грошової допомоги та заробітної плати працівникам бюджетних установ" у частині положення пункту 19 на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку "Деякі питання виплати пенсій, грошової допомоги та заробітної плати працівникам бюджетних установ" про те, що: "Помилково зараховані на поточні рахунки суми пенсій за вимогою органів Пенсійного фонду повертаються на рахунки, з яких проводилося фінансування" та зобов`язано Кабінет Міністрів України невідкладно опублікувати резолютивну частину рішення суду у виданні, в якому було офіційно оприлюднено постанову Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2016 року № 662 "Деякі питання виплати пенсій, грошової допомоги та заробітної плати працівникам бюджетних установ", після набрання рішенням законної сили.

Задовольнивши адміністративний позов, суд апеляційної інстанції виходив з того, що спірне положення пункту 19 Порядку виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2016 № 662 "Деякі питання виплати пенсій, грошової допомоги та заробітної плати працівникам бюджетних установ", суперечить вимогам статті ЦК України, якою не передбачено можливості списання грошових коштів з рахунка клієнта банку без його розпорядження на підставі самого лише нормативного акта Кабінету Міністрів України.

Отже, враховуючи те, що пункт 19 Порядку виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2016 року № 662 "Деякі питання виплати пенсій, грошової допомоги та заробітної плати працівникам бюджетних установ, визнано протиправним та нечинним, органи Пенсійного фонду України позбавлені можливості списувати кошти з пенсійних рахунків лише за власною вимогою.

Верховний Суд постановою від 22 квітня 2021 року у справі № 826/1244/18 залишив без змін постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 04 вересня 2018 року, вказав, що питання правового режиму коштів (пенсій та інших соціальних виплат), помилково зарахованих на поточні рахунки, що передбачає їх безспірне списання з рахунків одержувачів на підставі вимоги органу, що їх помилково перерахував, мають врегульовуватися тільки законом.

Отримані позивачем кошти як щомісячне довічне грошове утримання судді Верховного Суду у відставці за період з 25 вересня 2024 року до 16 січня 2025 року не є безпідставно набутими, оскільки Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві призначило позивачу щомісячне довічне грошове утримання судді згідно з її заявою від 04 жовтня 2024 року та наданими до неї документами.

Головному управлінню Пенсійного фонду України в м. Києві було відомо про те, що її відставка судді Верховного Суду зумовлена призначенням з`їздом суддів суддею Конституційного Суду України.

У зв`язку з зазначеним, є протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо направлення до Акціонерного товариства "Райффайзен Банк" листа від 13.02.2025 № 2600-0401-8/26062 про повернення Пенсійному фонду України перерахованої пенсії ОСОБА_1 за період із 01.10.2024 до 31.01.2025 у розмірі 753 174,79 грн

З огляду на викладене, є правові підстави для стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на користь ОСОБА_1 безпідставно повернутих коштів у розмірі 321 065,20 грн та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві поновити виплату довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 у розмірі, визначеному Законом № 1402, з 25 вересня 2024 року, з урахуванням виплаченого щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 432 109,59 грн та стягнутих судом коштів у розмірі 321 065,20 грн

Суд зазначає, що спосіб відновлення порушеного права позивача має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Вказана позиція повністю кореспондується з висновками Європейського суду з прав людини, відповідно до яких, обираючи спосіб захисту порушеного права, варто зважати на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності "небезпідставної заяви" за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема, в тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (пункт 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).

Отже, "ефективний засіб правого захисту" в розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права й одержання особою бажаного результату.

Згідно з частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням зазначеного, позовні вимоги суд вважає обґрунтованими, в зв`язку із чим адміністративний позов належить задовольнити.

Відповідно до ч.астин першої та третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 242-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (місцезнаходження: м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, буд. № 16, ) щодо припинення виплати ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) щомісячного довічного грошового утримання судді Верховного Суду у відставці з 25.09.2024.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (місцезнаходження: м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, буд. № 16, ) щодо направлення до Акціонерного товариства "Райффайзен Банк" листа від 13.02.2025 № 2600-0401-8/26062 про повернення Пенсійному фонду України перерахованої пенсії ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) за період із 01.10.2024 до 31.01.2025 у розмірі 753 174,79 грн.

Cтягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (місцезнаходження: м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, буд. № 16, ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) безпідставно повернуті кошти у розмірі 321 065,20 грн (триста двадцять одна тисяча шістдесят п`ять гривень двадцять копійок).

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (місцезнаходження: м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, буд. № 16, ) поновити виплату щомісячного довічного грошового утримання судді Верховного Суду у відставці ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ), в розмірі, визначеному Законом України "Про судоустрій і статус суддів" від 02 червня 2016 року № 1402-VIII, із 25.09.2024, з урахуванням виплаченого щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 432 109,59 грн та з урахуванням 321 065,20 грн стягнутих судом.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (місцезнаходження: м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, буд. № 16, ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) судовий збір у розмірі 6 845,00 грн (шість тисяч вісімсот сорок п`ять гривень 00 копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Басай О.В.