Справа № 620/1888/24
Суддя: Бородавкіна С.В.
Дата ухвалення: 2026-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

17 лютого 2026 року м. Чернігів Справа № 620/1888/24

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Бородавкіної С.В.,

розглянувши у письмовому провадженні звіт Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про виконання рішення у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із заявою, в порядку статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України та просить встановити контроль за виконанням рішення Чернігівського окружного адміністративного суду по справі №620/1888/24.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 28.01.2025 у задоволенні заяви відмовлено (а.с.118-119).

Позивач подав заяву в порядку статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України, мотивовану тим, що суд не вирішив його заяву в частині зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення суду щодо виплати пенсії за минулий час у розмірі 52640,75 грн відповідно до видатків бюджету Пенсійного фонду, які мають назву «Пенсійне забезпечення військовослужбовців, виплата пенсій, надбавок і підвищень, призначених за різними пенсійними програмами».

Додатковою ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 10.02.2025 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області в місячний строк з моменту отримання копії цієї ухвали подати до суду звіт про виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду по справі №620/1888/24 в частині виплати різниці по пенсії в сумі 52640,75 грн (а.с.124-125).

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 12.06.2025 прийнято звіт Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду по справі №620/1888/24 (а.с.199).

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 26.12.2025 ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 12.06.2025 скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким відмовлено у прийнятті від 13.03.2025 Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про повне виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 03.04.2024 в адміністративній справі №620/1888/24. Установлено Головному управлінню Пенсійного фонду України в Чернігівській області новий строк для подання до суду першої інстанції звіту про виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2024 року в адміністративній справі №620/1888/24 один місяць з дня набрання законної сили даною постановою (а.с.219-221).

26.01.2026 від Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області надійшов звіт, у якому зазначено, що рішення Чернігівського ОАС у справі №620/1888/24 в частині здійснення перерахунку пенсії виконано в повному обсязі. Різниця пенсії на виконання вищевказаного рішення суду за період з 01.03.2024 по 31.07.2024 складає 52 640,75 грн. Суми пенсії, донараховані на виконання судових рішень, що виплачуються за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті Пенсійному фонду України на цю мету, обліковуються в автоматизованих системах обробки пенсійної документації (електронних пенсійних справах) та на їх підставі в автоматизованій базі даних у підсистемі Реєстр судових рішень Інтегрованої комплексної інформаційної системи Пенсійного фонду України. Виплата коштів здійснюється відповідно до Постанови №821. Позивачу виплата заборгованості, нарахованої на виконання рішення суду не проводилась. Тимчасовим розписом доходів і видатків Головного управління на І квартал 2026 року, затвердженим наказом Пенсійного фонду України №222 від 31.12.2025, кошти на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду не передбачені. Нарахована заборгованість по вищезазначених рішеннях суду станом на 23.01.2026 не виплачена. Наразі бюджет Пенсійного фонду України на 2026 рік не затверджено. Фактичне виконання судового рішення суду можливе за умови наявності відповідних бюджетних асигнувань на відповідні цілі за рахунок коштів Державного бюджету України. Додатково зазначено, що невиконання боржником судового рішення в частині виплати грошових коштів стягувачу за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів, не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин. У зв`язку з викладеним, Головне управління вважає, що рішення Чернігівського ОАС від 03.04.2024 у справі №620/1888/24 виконано повністю в межах покладених судом зобов`язань (а.с. 224-226).

Ухвалою суду від 29.01.2026 звіт відповідача призначено до розгляду.

Від позивача надійшли заперечення на поданий звіт, у яких зазначено, що боржник не надав доказів виконання рішення суду у повному обсязі та не здійснив виплату пенсії у розмірі 52 640,75 грн. У зв`язку з наведеним, позивач просить змінити спосіб виконання рішення суду на стягнення з боржника 52 640,75 грн та стягнути з Головного управління інфляційні виплати та 3% річних.

Розглянувши звіт про виконання судового рішення, дослідивши матеріали адміністративної справи, судом встановлено таке.

Рішенням Чернігівського ОАС від 03.04.2024 у справі №620/1888/24, яке постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 16.07.2024 залишено без змін адміністративний позов задоволено частково, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області здійснити ОСОБА_1 з 01.03.2024 перерахунок та виплату пенсії з урахуванням індексації, проведеної на підставі постанов Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 №118 «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році», від 24.02.2023 №168 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році» та від 23.02.2024 №185 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році», без обмеження максимальним розміром, з урахуванням раніше виплачених сум (а.с.37-39, 75-81).

На виконання рішення суду відповідач здійснив розрахунок суми доплати пенсії у розмірі 52 640,75 (а.с.231).

Відповідно до частин другої та третьої статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно з статтею 370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Відповідно до статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Відповідно до статті 382-2 Кодексу за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень суд постановляє ухвалу про прийняття або відмову у прийнятті звіту, яку може бути оскаржено в апеляційному порядку за правилами частини п`ятої статті 382-1 цього Кодексу.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Суд відмовляє у прийнятті звіту, якщо суб`єктом владних повноважень не наведено обґрунтовані обставини, які ускладнюють виконання судового рішення, або заходи, які вживаються ним для виконання судового рішення, на переконання суду, є недостатніми для своєчасного та повного виконання судового рішення.

Суд також відмовляє у прийнятті звіту, якщо звіт подано без додержання вимог частин другої та/або третьої статті 382-2 цього Кодексу.

У разі постановлення ухвали про відмову у прийнятті звіту суд накладає на керівника суб`єкта владних повноважень штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також додатково може встановити новий строк подання звіту відповідно до частини третьої статті 382-1 цього Кодексу або за власною ініціативою розглянути питання про зміну способу і порядку виконання судового рішення.

Суд за клопотанням суб`єкта владних повноважень може зменшити розмір штрафу або звільнити від його сплати на підставі доказів, що підтверджують здійснення керівником такого суб`єкта владних повноважень дій, які спрямовані на виконання судового рішення та які, на переконання суду, на момент розгляду звіту є достатніми і вичерпними.

У Рішенні від 30 червня 2009 року №16-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абзац перший підпункту 3.2 пункту 3, абзац другий пункту 4 мотивувальної частини).

Виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатись як невід`ємна частина «судового процесу» для цілей статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 19 березня 1997 року у справі «Горнсбі проти Греції» суд підкреслив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як невід`ємна частина судового розгляду. Здійснення права на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру було б ілюзорним, якби внутрішня правова система допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося б на шкоду однієї зі сторін (пункт 40).

З огляду на викладене, суд акцентує увагу на тому, що інститут судового контролю полягає у здійсненні судом контролюючої функції по відношенню до суб`єкта владних повноважень з дотримання ним принципу обов`язковості судового рішення.

З набранням чинності нової редакції Кодексу адміністративного судочинства України, законодавцем розширено повноваження суду та надано судам право встановлювати судовий контроль за виконанням судового рішення після ухвалення ним рішення, у разі наявності обґрунтованих підстав вважати, що органом влади порушується принцип обов`язковості судового рішення. При цьому, слід зважати на те, що встановлення судового контролю є правом суду, а не його обов`язком.

Судом встановлено, що на виконання рішення суду відповідач провів позивачу перерахунок пенсії, однак заборгованість по пенсії в сумі 52 640,75 грн не виплачена.

В обґрунтування звіту на рішення суду відповідач зазначив, що тимчасовим розписом доходів і видатків Головного управління на І квартал 2026 року, затвердженим наказом Пенсійного фонду України №222 від 31.12.2025, кошти на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду не передбачені. Нарахована заборгованість по вищезазначених рішеннях суду станом на 23.01.2026 не виплачена. Наразі бюджет Пенсійного фонду України на 2026 рік не затверджено.

Суд враховує, що ГУ ПФУ в Чернігівській області є державною установою та фінансується за рахунок бюджетних асигнувань, наданих відповідно до бюджетного призначення.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Бюджетного кодексу України видатки та кредитування бюджету класифікуються за:

1) бюджетними програмами (програмна класифікація видатків та кредитування бюджету);

2) ознакою головного розпорядника бюджетних коштів (відомча класифікація видатків та кредитування бюджету);

3) функціями, з виконанням яких пов`язані видатки та кредитування бюджету (функціональна класифікація видатків та кредитування бюджету).

Відповідно до ч. 2 ст. 10 Бюджетного кодексу України програмна класифікація видатків та кредитування бюджету використовується у разі застосування програмно-цільового методу у бюджетному процесі. Програмна класифікація видатків та кредитування державного бюджету (місцевого бюджету) формується Міністерством фінансів України (місцевим фінансовим органом), за пропозиціями, поданими головними розпорядниками бюджетних коштів під час складання проекту закону про Державний бюджет України (проекту рішення про місцевий бюджет) у бюджетних запитах, при цьому визначається шляхом розподілу видатків та кредитування державного бюджету (місцевого бюджету) за бюджетними програмами у законі про Державний бюджет України (рішенні про місцевий бюджет) і може бути уточнена під час виконання державного бюджету (місцевого бюджету) при внесенні змін до закону про Державний бюджет України (рішення про місцевий бюджет) та у разі застосування положень частини шостої статті 23 та частини другої статті 24 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 2 Бюджетного кодексу України, бюджетний запит - документ, підготовлений головним розпорядником бюджетних коштів, що містить пропозиції з відповідним обґрунтуванням щодо обсягу бюджетних коштів, необхідних для виконання покладених на нього функцій на середньостроковий період, на підставі відповідних граничних показників видатків бюджету та надання кредитів з бюджету.

З огляду на викладене, суд доходить висновку, що відповідачем вчиняються дії з метою виконання рішення суду, проте разом зі звітом про виконання вказаного судового рішення останнім не надано доказів його виконання в повному обсязі.

У постанові Верховного Суду від 23 квітня 2020 року у справі №560/523/19 зазначено, що переслідуючи мету забезпечення реалізації конституційного принципу обов`язковості судових рішень, адміністративні суди мають зважено підходити до вибору процесуальних засобів такого забезпечення, а саме: встановлювати дійсні причини виникнення затримки у виконанні судового рішення, аналізувати акти законодавства, враховувати здійснені відповідною посадовою особою дії, спрямовані на виконання судового рішення, та їх відповідність вимогам законодавства.

Посилення судового контролю за виконанням судових рішень та наділення суду з цією метою правом накладати штрафні санкції визнається заходом для забезпечення конституційного права громадян на судовий захист. Специфіка застосування штрафної санкції, полягає в тому, що вона накладається на керівника суб`єкта владних повноважень, яким не забезпечено виконання судового рішення та який є відповідальним за діяльність державного органу, який він очолює. Можливість накладення штрафу розглядається не самостійно, а за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або у разі неподання такого звіту. Накладення на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання постанови, штрафу є мірою покарання, а тому можливість суду накласти такий штраф може бути реалізована лише за умови встановлення судом обставин, які свідчать про умисне невиконання рішення суду, недобросовісність у діях суб`єкта владних повноважень, які свідчать про ухилення останнього від виконання рішення суду.

У постанові від 24.07.2023 у справі №420/6671/18 Верховний Суд зазначив, що фактичне, у повному обсязі виконання судового рішення можливо лише за наявності відповідного бюджетного призначення за рахунок Державного бюджету України. Водночас стягнення з суб`єкта владних повноважень коштів, які знаходяться на його рахунках, але призначені для іншої мети, можуть поставити під загрозу функціонування такого суб`єкта, виконання покладених на нього функцій та, відповідно, нанесення шкоди необмеженій кількості осіб.

Відповідно до частини 11 статті 382-3 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо суд прийняв звіт про виконання судового рішення, але суб`єктом владних повноважень відповідне судове рішення виконано не в повному обсязі, суд одночасно встановлює новий строк для подання звіту відповідно до частини третьої статті 382-1 цього Кодексу.

Враховуючи те, що відповідач здійснив позивачу перерахунок доплати пенсії на виконання рішення суду, а також те, що ГУ ПФУ в Чернігівській області не відмовляється від виплати нарахованої заборгованості і зазначає, що кошти будуть виплачені після надходження відповідних бюджетних асигнувань, суд вважає за можливе прийняти поданий відповідачем звіт, оскільки відповідне фінансове забезпечення не залежить від відповідача особисто та, з огляду на неповне виконання рішення суду, встановити новий строк для подання звіту відповідно до частини третьої статті 382-1 Кодексу.

Щодо клопотання позивача про зміну способу і порядку виконання рішення суду на стягнення з боржника 52 640,75 грн, суд зазначає таке.

Порядок та підстави зміни чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення в адміністративному судочинстві врегульовані статтею 378 КАС України.

Положеннями абзацу першого частини першої статті 378 КАС України встановлено, що за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Згідно з частиною третьою статті 378 КАС України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

З огляду на викладене, суд зазначає, що позивач має право звернутись до суду з окремою заявою до суду в порядку статті 378 КАС України про зміну способу і порядку виконання рішення суду.

Щодо клопотання позивача про додаткове стягнення з відповідача інфляційних виплат і 3% річних, суд зазначає наступне.

За змістом статей 524, 533 - 535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях, що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Судове рішення про стягнення таких коштів є рішенням про примусове виконання обов`язку в натурі, тобто підтверджує грошове зобов`язання, зокрема те, що виникло у боржника у зв`язку із завданням ним шкоди потерпілому (кредитору).

У разі порушення державою-боржником строку виконання судового рішення про стягнення на користь стягувача-кредитора коштів із Державного бюджету України (прострочення виконання підтвердженого судовим рішенням грошового зобов`язання держави з відшкодування завданої нею шкоди) стаття 625 ЦК України та частина 1 статті 5 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» від 05.06.2012 №4901-VI встановлюють ефективний компенсаторний механізм захисту від такого порушення, дозволяючи кредитору стягнути з держави 3 % річних від вчасно несплаченої за чинним рішенням суду суми й інфляційні втрати за період прострочення виконання цього рішення.

Відповідно до статті 174 ЦК України держава відповідає за своїми зобов`язаннями своїм майном, крім майна, на яке відповідно до закону не може бути звернено стягнення. Це правило стосується як договірної, так і позадоговірної відповідальності держави. З огляду на те, що саме держава наділяє її органи майном, зокрема коштами, ці органи не мають власного майна. Кошти Державного бюджету України належать на праві власності державі незалежно від того, на якому казначейському рахунку вони обліковуються. Отже, боржником у зобов`язанні зі сплати цих коштів є держава Україна. Тому як у спорі щодо відшкодування завданої державою шкоди у грошовому еквіваленті, так і у спорі щодо прострочення виконання обов`язку з виплати такого відшкодування, підтвердженого (визначеного, конкретизованого) у судовому рішенні, суд стягує відповідні суми саме з Державного бюджету України, а не з конкретних рахунків органу державної влади, що представляє інтереси держави у спірних правовідносинах (постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2018 року у справі №910/23967/16 (пункти 6.16, 6.21, 7.1-7.2), від 22 вересня 2022 року у справі №462/5368/16-ц (пункт 4, 36), від 12 липня 2023 року у справі №757/31372/18-ц (пункт 71; № у ЄДРСР 112516535)).

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) виконання остаточного судового рішення, яким вирішений спір щодо прав та обов`язків цивільного характеру, є частиною «права на суд» (рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справах «Горнсбі проти Греції» (Hornsby v. Greece, § 40, 45, заява № 18357/91) від 19 березня 1997 року, «Бурдов проти Росії» (Burdov. Russia, § 34, 37, заява № 59498/00) від 7 травня 2002 року). З погляду застосування гарантій права на належне виконання державою судового рішення, за яким вона є боржником, не має жодного значення, якими - приватними чи публічними - є у національній правовій системі відносини з виконання державою такого рішення.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 03.10.2023 у справі №686/7081/21.

Отже, з урахуванням наведеного, суд зауважує, що додаткове стягнення з відповідача інфляційних виплат і 3% річних є підставою для звернення до суду з новим позовом, а не застосуванням норм статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України

Керуючись статтями 241-243, 248, 382-3 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Прийняти звіт Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про виконання рішення суду по справі №620/1888/24.

Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про зміну способу і порядку виконання рішення суду та стягнення з відповідача інфляційних виплат і 3% річних в адміністративній справі №620/1888/24.

Встановити Головному управлінню Пенсійного фонду України в Чернігівській області новий строк для подання звіту про виконання рішення суду по справі №620/1888/24 60 днів з дня отримання даної ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до адміністративного суду апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали складено 17.02.2026.

Суддя С.В. Бородавкіна