Справа № 420/20962/25
Суддя: Попов В.Ф.
Дата ухвалення: 2026-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Попова В.Ф., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

Позивач звернувся з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якій просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного Фонду України в Запорізькій області, щодо відмови у перерахунку пенсії ОСОБА_1 із застосуванням кратності пільгового стажу роботи з урахуванням пільгового періоду роботи в районах Крайньої Півночі у період з 02.09.1971 по 25.01.1988 рр.;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області повторно розглянути заяву №737 ОСОБА_1 та провести перерахунок пенсії з моменту виникнення права, тобто з 09.05.2025 року з перерахунком стажу який врахований для розрахунку пенсії та зарахувати у кратному пільговому обчисленні (один рік роботи за один рік і шість місяців) до стажу період роботи з 02.09.1971 по 25.01.1988 рр. в районах Крайньої Півночі, відповідно до Пункту 5 розділу ХУ Прикінцевих положень Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з урахуванням трудової книжки дата заповнення 20.06.1957 р. та довідки від 17.02.2003 р. № 16-58/26, архівної довідки № 158 від 06.10.2020р., провести перерахунок та виплату пенсії позивача з урахуванням проведених виплат.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», проте при призначенні пенсії, період роботи в районах Крайньої Півночі було зараховано позивачу в одинарному розмірі, а не в пільговому обчисленні - один рік і шість місяців за один рік роботи. Позивач звернувся до ГУ ПФУ в Одеській області з проханням зарахувати зазначені періоди роботи до страхового стажу в пільговому обчисленні, вказану заяву розглянуто за принципом екстериторіальності ГУ ПФУ в Запорізькій області та прийнято рішення про відмову в зарахуванні пільгового стажу роботи.

ГУ ПФУ в Запорізькій області надало відзив, у якому зазначило, що із записів трудової книжки не вбачається, що позивач як працівник мав право на пільги. Надані додаткові документи не підтверджують право працівника на пільги у період з 02.09.1971 по 25.01.1988, зокрема, архівна довідка від 06.10.2020 № 158 містить інформацію про нарахування заробітної плати лише за період з лютого 1968 р. по серпень 1971 р.

ГУ ПФУ в Одеській області надало відзив, у якому зазначило, що позивачем до Головного управління не було надано будь-яких документів, які б підтверджували право на користування пільгами, передбаченими Указом Президії ВР СРСР від 10 лютого 1960 року, зокрема не надано відповідних договорів, які б визначали пільги Позивача у період роботи з 02.09.1971 по 25.01.1988, а враховуючи відсутність у трудовій книжці Позивача будь-яких відомостей про наявність права на пільгове обчислення стажу, у Головного управління відсутні правові підстави для зарахування періоду роботи з 02.09.1971 по 25.01.1988 у пільговому обчисленні з розрахунку один рік за один рік і шість місяців.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

Позивач звернувся до ГУ ПФУ в Одеській області заявою від 09.05.2025 року щодо зарахування до страхового стажу періодів трудової діяльності з 02.09.1971 року по 25.01.1988 року в районах Крайньої Півночі з розрахунку один рік фактичної роботи за один рік і шість місяців.

16.05.2025 року заяву, за принципом екстериторіальності, розглянуто ГУ ПФУ в Запорізькій області та прийнято рішення про відмову у зарахуванні стажу з розрахунку один рік фактичної роботи за один рік і шість місяців.

Позивач вважаючи такі дії відповідача протиправними звернувся до суду з цим позовом.

Вирішуючи цей спір суд керувався наступними приписами законодавства.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 (далі - Закон № 1058-IV).

Згідно п. 5 розділу XV Прикінцевих положень Закону №1058-IV період роботи до 01.01.1991 в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген, зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 01.01.1991.

Пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, відповідно до Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», постанови Ради Міністрів Союзу РСР №148 від 10.02.1960 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР» від 10.02.1960 «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26.09.1967 «Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі».

Підпунктом «д» пункту 5 Указу Президії Верховної Ради Союзу PCP від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» передбачено, що робітникам, які переводяться, направляються або запрошуються на роботу в райони Крайньої Півночі і в місцевості, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, з інших місцевостей держави, на умовах укладення ними трудових договорів на роботу в цих районах на строк 5 років, а на островах Північного Льодовитого океану два роки, надавати додаткові наступні пільги: зараховувати один рік роботи районах Крайньої Півночі і в місцевостях, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, за дин рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, які прирівнюються до районів крайньої Півночі, за один рік і шість місяців при обчисленні стажу, який дає право на отримання пенсії за віком і по інвалідності. Пільги, які передбачені цією статтею, надаються також особам, які прибули в райони Крайньої Півночі і в місцевості, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, за власним бажанням і які уклали строковий договір про роботу в цих районах.

Відповідно до пункту 110 Положення про порядок призначення і виплати державних пенсій, затвердженого постановою ради Міністрів СРСР від 3 серпня 1972 року № 590, робота в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, з 1 березня 1960 року зараховується в стаж в полуторному розмірі за умови, якщо працівник мав право на пільги, встановлені статтею 5 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10 лютого 1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, працюючих в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі".

Відповідно до пунктів 4, 5 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1 (далі Порядок №22-1), звернення особою за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію, але не раніше, ніж за місяць до досягнення пенсійного віку. Днем звернення за пенсією вважається день приймання органом, що призначає пенсію, заяви про призначення, перерахунок, відновлення або переведення з одного виду пенсії на інший.

Пунктом 7 Порядку №22-1 визначений вичерпний перелік документів, що мають бути подані особою, яка звертається за призначенням пенсії. Відповідно до п. 7 параграф "б" цього Порядку до заяви про призначення пенсії за віком за відсутності трудової книжки мають бути додані у тому числі документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637.

Пункт 3 Порядку №22-1 підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 встановлює, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу органами Пенсійного фонду на місцях приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

При цьому, пункт 7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" доповнює, що у якості документів про стаж, які передбачені вищезазначеним Порядком підтвердження наявного трудового стажу, за період роботи до 01 січня 1991 року на Крайній Півночі чи в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген можуть надаватись договори або інші документи, що підтверджують право працівника на пільги, передбачені для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі чи місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.

Тобто, оскільки основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, то відповідними доказами може бути трудова книжка, в якій є наявний штамп підприємства про розповсюдження пільг по обчисленню стажу роботи або довідка роботодавця, в якій зазначено про факт роботи за строковим трудовим договором, період, на який він був укладений, та розповсюдження на особу пільг по обчисленню стажу за цей період.

З огляду на вищенаведені норми права, для обчислення пільгового стажу при роботі в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до неї, повинні бути надані або трудова книжка або письмовий трудовий договір або довідка, в якій зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі. Тобто достатньо одного із перерахованих документів, а не їх сукупності.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 15.01.2021 у справі №348/2319/16-а, від 27.07.2022 у справі № 560/755/19 та інших.

Як встановлено судом, згідно із записами трудової книжки від 20.07.1957 року позивач в спірний період працював в північно-східному управлінні морського флоту, а довідкою від 06.10.2020 року №158 підтверджено територіальне місце знаходження вказаного місця роботи в Республіці Саха (Якутія).

Суд зазначає, що сам факт роботи позивача на території Крайньої Півночі підтверджує отримання ним пільги передбачених вищезазначеними нормами законодавства.

При цьому, суд погоджується з доводами відповідача, щодо відсутності в трудовій книжці та довідці від 06.10.2020 року №158 доказів про розповсюдження пільг по обчисленню стажу роботи в спірний період, однак суд враховує, що довідка, яка підтверджує отримання вказаних пільг у період з 1968 року по 1971 року, видана підприємством на якому позивач працював у спірний період, а відтак, враховуючи сукупність наявних в матеріалах справи доказів, суд дійшов висновку, що на позивача розповсюджувались пільги передбачені вищевказаними нормами у спірний період.

Крім того, суд зазначає, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства, а тому вказані обставини не можуть бути підставою для позбавлення позивача конституційного права на соціальний захист в частині зарахування періодів трудової діяльності до страхового стажу.

Подібний правовий висновок був сформований Верховним Судом у Постанові від 30.09.2021 року по справі № 300/860/17.

Враховуючи вищевикладене, рішення ГУ ПФУ в Запорізькій області щодо відмови у зарахуванні до пільгового стажу, зазначеного вище періоду роботи в районах, прирівняних до районів Крайньої Півночі, у пільговому обчислені рік роботи за один рік і шість місяців з мотивів ненадання доказів отримання пільг є протиправним та підлягає скасуванню.

Суд виходить за межі позовних вимог на підставі ч. 2 ст. 9 КАС України та скасовує рішення про відмову у призначенні пенсії із зобов`язанням відповідача, розглянути повторно заяву про перерахунок пенсії та зарахуванням до пільгового стажу спірних трудових періодів.

Суд зауважує, що зміна формулювання позовних вимог та вихід за їх межі необхідні для ефективного захисту прав позивача.

При цьому позовні вимоги в частині зобов`язання провести перерахунок та виплату пенсії, задоволенню не підлягають, оскільки на момент розгляду справ у суду відсутні докази того, що відповідач відмовить у перерахунку пенсії, після зарахування до пільгового стажу спірних періодів.

Суд зазначає, що судовому захисту підлягають порушені права чи інтереси особи, а не ті, що можливо/ймовірно будуть порушені у майбутньому, відтак у задоволенні цих позовних вимог слід відмовити, як передчасних.

Враховуючи вище викладене суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Судовий збір розподілено відповідно до ст. 139 КАС України. Часткове задоволення позовних вимог не впливає на суму судового збору, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, оскільки кількість задоволених вимог фактично не відрізняється від кількості заявлених, та тих, за які такий збір сплачувався.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 19.05.2025 року № 38 про відмову ОСОБА_1 у перерахунку пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати ОСОБА_1 страховий стаж у пільговому обчисленні за період з 02.09.1971 року по 25.01.1988 року у районах Крайньої Півночі та в місцевості, прирівняній до районів Крайньої Півночі, з розрахунку один рік роботи за один рік шість місяців (коефіцієнт 1,5) та повторно розглянути заяву від 09.05.2025 року про перерахунок пенсії й прийняти обґрунтоване рішення з урахуванням висновків суду.

У задоволені іншої частини позову відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області () за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) судовий збір в сумі 1211,20 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя В.Ф. Попов