Справа № 823/2442/18
Суддя: Ключкович Василь Юрійович
Дата ухвалення: 2026-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 823/2442/18
УХВАЛА

17 лютого 2026 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Ключковича В.Ю.

Суддів: Ганечко О.М., Сорочка Є.О.,

за участю:

секретаря судового засідання Кузьмука Б.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 листопада 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управлення Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2018 року до Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управлення Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо відмови здійснювати щомісячні виплати з 01.01.2018 у розмірі 100 % обчисленої суми у відповідності до ст.ст. 51, 52 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», що становить 8 091 грн 00 коп., після здійснення перерахунку пенсії;

- визнати протиправною бездіяльність Головного управлення Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо відмови здійснити розрахунок протиправно (незаконно) невиплаченої частини суми перерахованої з 01.01.2018 пенсії позивача з вини відповідача по момент відновлення прав позивача на пенсію у повному її розмірі та здійснити належну виплату (доплату) у належній сумі;

- зобов`язати Головне управлення Пенсійного фонду України в Черкаській області здійснювати щомісячні виплати позивачу з 01.01.2018 у розмірі 100 % обчисленої суми у відповідності до ст.ст. 51, 52 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», що становить 8 091 грн 00 коп., після здійснення перерахунку пенсії позивача;

- зобов`язати Головне управлення Пенсійного фонду України в Черкаській області здійснити розрахунок протиправно (незаконно) невиплаченої частини суми перерахованої з 01.01.2018 пенсії позивача з вини відповідача по момент відновлення прав позивача на пенсію у повному її розмірі та здійснити належну виплату (доплату) у належній сумі.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що відповідач усупереч вимог Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» відмовив у здійсненні щомісячної виплати пенсії з 01.01.2018 у розмірі 100% суми обчисленої після перерахунку пенсії.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 27 липня 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії відмовлено повністю.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 листопада 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2018 року змінено в мотивувальній частині.

В іншій частині рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2018 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 24 липня 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 27 липня 2018 року та постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 21 листопада 2018 року - без змін.

15 квітня 2019 року ОСОБА_1 подав до Шостого апеляційного адміністративного суду заяву перегляд за нововиявленими обставинами постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 листопада 2018 року.

У вказаній заяві позивач просить суд апеляційної інстанції задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, скасувати постанову від 21 листопада 2018 року Шостого апеляційного адміністративного суду та ухвалити нове рішення у справі у справі №823/2442/18, яким скасувати повністю рішення від 27 липня 2018 року Черкаського окружного адміністративного суду в справі №823/2442/18 про відмову у задоволенні позовних вимог; визнати протиправною (незаконною) бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Черкаській області щодо відмови здійснювати щомісячну виплату пенсії з 01 січня 2018 року у розмірі 100% обчисленої суми, що становить 8091,00 грн, після здійснення її перерахунку пенсії у відповідності до ст. 52 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 9 квітня 1992 року №2262-XII; здійснити розрахунок протиправно (незаконно) невиплаченої частини суми перерахованої з 01 січня 2018 року пенсії з вини Головного управління Пенсійного фонду України у Черкаській області по момент відновлення прав на пенсію у повному її розмірі та здійснити належну виплату (доплату) у належній сумі; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Черкаській області здійснювати щомісячну виплату пенсії з моменту ухвалення судового рішення у розмірі 100% обчисленої суми, що становить 8091,00 грн, після здійснення її перерахунку пенсії у відповідності до ст.52 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 9 квітня 1992 року №2262-XII; здійснити розрахунок протиправно (незаконно) невиплаченої частини суми перерахованої з 01 січня 2018 року пенсії з вини Головного управління Пенсійного фонду України у Черкаській області по момент відновлення прав на пенсію у повному її розмірі та здійснити належну виплату (доплату) у належній сумі.

В обґрунтування вказаної заяви позивач посилається на те, що суд не встановив обставин, які свідчать про протиправність дій відповідача щодо виконання положень Постанови 103, та/або, які свідчать про протиправність положень Постанови №103 КМУ внаслідок невідповідності Постанови №103 нормам правових актів вищої юридичної сили (законам, в т.ч. Конституції), тощо; очевидно, що такі обставини на момент здійснення апеляційного провадження у справі №823/2442/18 суду не були відомі.

У якості нововиявленої обставини позивач вказує, що 12 грудня 2018 року Окружний адміністративний суд міста Києва прийняв рішення у справі №826/3858/18, яким визнав протиправними та нечинними пункти 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" та зміни до пункту 5 і додатку 2 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військ служби, та деяких інших осіб", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року № 45 "Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

05 березня 2019 року Шостий апеляційний адміністративний суд ухвалив постанову у справі №826/3858/18, якою апеляційну скаргу Кабінету Міністрів України залишив без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.12.2018 без змін. Постанова набрала законної сили з дати її прийняття, тобто з 05 березня 2019 року.

Під час судового розгляду у справі №826/3858/18 встановлено обставини, які є новоявленими для справи №823/2442/18.

Про обставини, які є новоявленими, позивачу стало відомо 18 березня 2019 року після ознайомлення з постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05 березня 2019 року у справі №826/3858/18 у Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Позивач наголошує на тому, що беззаперечним є факт, що встановлені у справі №826/3858/18 нововиявлені обставини існували на момент прийняття Кабінетом Міністрів України Постанови №103, а також на момент здійснення провадження у справі №823/2442/18 судом апеляційної інстанції, однак не були відомі суду, як і іншим учасникам судового розгляду.

10 червня 2022 року відповідачем подано відзив на позовну заяву. Просить заяву ОСОБА_1 про перегляд постанови Шостого апеляційного адміністративного суду у справі № 823/2448/18 залишити без задоволення. Стверджує про те, що скасування з 05.03.2019 в судовому порядку пунктів 1, 2 Постанови № 103 не впливає на розгляд справи, оскільки алгоритм дій Головного управління під час проведення перерахунку та виплати пенсії позивачу з 01.01.2018 та з 01.01.2019 був передбачений чинними на той час пунктами 1, 2 Постанови № 103. Постанова № 103 на час вчинення спірних дій була чинною, не була визнана неконституційною та підлягала застосуванню до спірних правовідносин. Визнання нечинними в подальшому пунктів 1, 2 Постанови № 103 рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.12.2018 по справі № 826/3858/18, яке набрало законної сили 05.03.2019, не може мати наслідком визнання протиправними дій Головного управління щодо перерахунку пенсії, які були вчинені відповідачем до визнання нечинною Постанови № 103.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи заявника, колегія суддів вважає необхідним відмовити у задоволенні заяви перегляд за нововиявленими обставинами постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 листопада 2018 року, виходячи з наступного.

Відповідно до частин першої, другої статті 361 КАС України судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами.

Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є:

1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;

2) встановлення вироком суду або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного рішення у цій справі;

3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, яке підлягає перегляду.

У справі, що розглядається, позивач вважає нововиявленою обставиною постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 05 березня 2019 року у справі №826/3858/18, якою визнано протиправними та нечинними пункти 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103 та зміни до пункту 5 і додатку 2 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військ служби, та деяких інших осіб", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року № 45.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 30.06.2020 у справі №19/028-10/13 вказала, що підставою перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є не недоліки розгляду справи судом (незаконність та (або) необґрунтованість судового рішення, постанови чи ухвали, неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права), а те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки учасники розгляду справи не знали про неї та, відповідно, не могли надати суду дані про неї. Тобто перегляд справи у зв`язку з нововиявленими обставинами має на меті не усунення судових помилок, а лише перегляд вже розглянутої справи з урахуванням обставини, про існування якої стало відомо після ухвалення судового рішення.

Верховний Суд неодноразово зазначав, що не можуть вважатися нововиявленими ті обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами чи іншими особами, які беруть участь у справі. Обставини, що виникли чи змінилися після ухвалення судом рішення, а також обставини, на які посилався учасник судового процесу у своїх поясненнях, касаційній скарзі, або які могли бути встановлені в разі виконання судом вимог процесуального закону, теж не можуть визнаватися нововиявленими.

Отже, за своєю юридичною суттю нововиявленими обставинами є фактичні обставини, що в установленому порядку спростовують факти, які були покладені в основу судового рішення.

Істотними для справи обставинами вважаються такі факти і події, які мають юридичне значення для взаємовідносин сторін, що звернулись до суду з метою розгляду спірної ситуації. Тобто, істотність обставини означає те, що в разі, коли б суд мав можливість урахувати цю обставину при вирішенні справи, то це тією чи іншою мірою вплинуло б на результат її вирішення.

Також, необхідними ознаками обставин, за яких їх можна вважати нововиявленими, є їх існування під час розгляду спірної ситуації в суді і ці обставини не були і не могли бути відомі ні особам, які брали участь у розгляді адміністративної справі, ні суду, який її розглядав та вирішував її по суті. Ознаку "не були і не могли бути відомі особі" потрібно розглядати як сукупність двох умов. Тобто для визначення обставини нововиявленою недостатньо, щоб особа просто не знала про наявність певної істотної обставини, а потрібно, щоб вона і не могла знати про неї. Якщо вона все-таки могла знати про певну обставину за умови добросовісного ставлення до справи, тоді така підстава для перегляду судового рішення відсутня.

Не є нововиявленими обставинами: ті, які виникли або змінилися після прийняття рішення чи винесення ухвали (не існували на той момент); ті, на які посилалися як на докази сторони, або об`єктивно могли бути долучені як докази, або які могли бути встановлені при виконанні судом вимог процесуального закону щодо всебічного і повного дослідження обставин справи; невчасно подані сторонами докази; офіційні тлумачення Конституційного Суду України тощо.

Відповідно до частини четвертої статті 361 КАС України не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами:

1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи;

2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

Залишаючи без задоволення апеляційну скаргу ОСОБА_1 , апеляційний суд керувався тим, що Головним управленням Пенсійного фонду України в Черкаській області здійснено перерахунок пенсії позивача відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб», та здійснюється також і виплата такої перерахованої пенсії відповідно до положень п. 2 Постанови №103.

Колегія суддів дійшла висновку про відсутність в даному випадку оскаржуваної бездіяльності відповідача та відповідно, про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.

Стосовно тверджень позивача про наявність у нього права на одержання пенсії у перерахованому розмірі з 01 січня 2018 року суд вказав, що таке право гарантоване позивачу в силу положень постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103 та не оспорюється відповідачем.

Колегія суддів наголосила на тому, що з прийняттям Кабінетом Міністрів України Постанови №103 не відбулось звуження існуючих прав позивача, оскільки відповідною постановою визначено лише порядок виплати перерахованих пенсій.

У ході розгляду справи встановлено, що відповідач провів перерахунок пенсії позивача з 01.01.2018 на підставі довідки Головного управління ДФС у Черкаській області № від 30.03.2018 про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій для осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції), складеної у відповідності до вимог пункту 1 Постанови №103, та здійснює виплату такої відповідно до п. 2 Постанови №103, а тому судом апеляційної інстанції не встановлено наявності порушеного права позивача.

Змінюючи мотивувальну частину оскаржуваного рішення суду першої інстанції, колегія суддів вказала про те, що суд помилково зазначив норми матеріального права, якими врегульовано перерахунок пенсій особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) за прирівняною посадою з розміру грошового забезпечення поліцейського, натомість, вірними є норми, що передбачають перерахунок пенсій, призначених згідно із Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (крім пенсій, призначених згідно із Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським), з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, організації, вищі навчальні заклади), що визначені станом на 1 березня 2018 р. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб".

Таким чином, пункти 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" та зміни до пункту 5 і додатку 2 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військ служби, та деяких інших осіб", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року № 45 "Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" не слугували виключною підставою для відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 та зміни мотивувальної частини рішення суду першої інстанції від 10 вересня 2018 року.

Отже, обставини, на які посилається позивач, не є такими, що спростовують факти, які покладено в основу судового рішення.

Загальні способи захисту права у публічно-правових відносинах визначені положеннями статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України.

Виходячи зі змісту приписів частини другої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України в разі задоволення позову про визнання протиправним рішення суб`єкта владних повноважень чи його окремих положень суд повинен зазначити про це в судовому рішенні та одночасно застосувати один із встановлених законом способів захисту порушеного права позивача, а саме: про скасування або визнання нечинними рішення чи окремих його положень.

При цьому скасування акта суб`єкта владних повноважень як способу захисту порушеного права позивача застосовується тоді, коли спірний акт не породжує жодних правових наслідків від моменту прийняття такого акта.

Визнання ж акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта.

Отже, у разі визнання акта незаконним суд повинен скасувати його, якщо він є актом індивідуальної дії, або визнати нечинним, якщо він є нормативно-правовим актом, про що зазначити у резолютивній частині постанови.

Аналогічний висновок щодо застосування норм права міститься у постановах Верховного Суду від 02.04.2018 у справі № 814/396/17, від 18.04.2018 у справі № 810/3687/16, від 20.08.2019 у справі № 817/368/16, від 10.09.2019 у справі № 826/3785/16, від 20.05.2020 у справі № 817/57/17.

У постанові від 08 лютого 2022 року у справі № 1540/3828/18 Верховний Суд також вказав, що відмінність між встановленою судом незаконністю (протиправністю) актів індивідуальних та нормативно-правових є істотною і полягає, зокрема в моменті втрати чинності такими актами. У разі визнання незаконним (протиправним) індивідуальний акт є таким, що не діє з моменту його прийняття, а нормативно-правовий, якщо інше не встановлено законом або не зазначено судом, втрачає чинність після набрання законної сили судовим рішенням.

За змістом частини 9 статті 264 Кодексу адміністративного судочинства України суд може визнати нормативно-правовий акт протиправним (незаконним чи таким, що не відповідає правовому акту вищої юридичної сили) та нечинним повністю або в окремій його частині.

Відповідно до приписів статті 265 Кодексу адміністративного судочинства України резолютивна частина рішення суду про визнання нормативно-правового акта протиправним та нечинним невідкладно публікується відповідачем у виданні, в якому його було офіційно оприлюднено, після набрання рішенням законної сили. Нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду.

Судова колегія враховує, що пункти 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" та зміни до пункту 5 і додатку 2 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військ служби, та деяких інших осіб", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року № 45 "Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" втратили чинність з 05 березня 2019 року.

Тобто, означеної нововиявленої обставини не існувало станом на дату прийняття постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 листопада 2018 року.

Як встановлено вище, обставини, що виникли чи змінилися після ухвалення судом рішення не можуть визнаватися нововиявленими.

Судова колегія також враховує, що визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акту не встановлює його ретроспективної дії, тобто не поширюється на правовідносини, що тривали до його скасування.

Побічно, суд також акцентує увагу на відсутності клопотань позивача про зупинення провадження у справі 823/2442/18 до набрання законної сили рішенням у справі №826/3858/18, з огляду на наявність оголошення про оскарження постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103 у виданні, у якому цей акт був або мав бути офіційно оприлюднений, публікація якого здійснена на виконання вимог ухвали Окружного адміністративного суду м. Києва від 13 березня 2018 року.

Разом з тим, новий доказ або нове обґрунтування позову не є нововиявленими обставинами.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 24 липня 2020 року у вказаній справі виснував, що із набранням законної сили рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 12 грудня 2018 року у справі № 826/3858/18, позивач має право на отримання пенсійних виплат у розмірі 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 1 березня 2018 року, починаючи з 5 березня 2019 року. Разом з тим, скасування з 5 березня 2019 року в судовому порядку пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України № 103 не впливає на результат розгляду цієї справи по суті, оскільки станом на час виникнення спірних правовідносин відповідні норми постанови Кабінету Міністрів України №103 були діючими. З урахуванням наведеного, суд вважав правильними висновки судів попередніх інстанцій про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог про зобов`язання відповідача здійснювати щомісячні виплати позивачу з 1 січня 2018 року у розмірі 100% обчисленої суми пенсії у відповідності до статті 51, 52 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», оскільки на момент перерахунку пенсії позивачу у березні 2018 року пенсійний орган керувався ще чинними положеннями постанови Кабінету Міністрів України № 103, а підставою звернення позивача до суду з даним позовом були, на його думку, незаконні дії відповідача щодо виплати 50% суми підвищення пенсії.

Відтак, судова колегія не вбачає достатніх правових підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, оскільки наведена позивачем обставина не відповідає критеріям пункту 1 частини другої статті 361 КАС України для визнання її нововиявленою.

Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 321, 325, 328, 329, 361, 368, 369 КАС України, суд-

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 листопада 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управлення Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії.

Постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 листопада 2018 року у справі № 823/2442/18 залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили з дати її підписання та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя В.Ю. Ключкович

Судді О.М. Ганечко

Є.О. Сорочко