Справа № 380/6509/24
Суддя: Обрізко Ігор Михайлович
Дата ухвалення: 2026-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2026 рокуЛьвівСправа № 380/6509/24 пров. № А/857/22101/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Обрізко І.М.,

суддів Іщук Л.П., Шинкар Т.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження у місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 31 липня 2024 року (прийняте суддею Карп`як О.О. у м. Львів за правилами спрощеного позовного провадження), у справі № 380/6509/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

у березні 2024, ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі ГУ ПФУ, відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі ГУ ПФУ, відповідач 2), в якому просила: визнати протиправним та скасувати рішення № 00 від 15.02.2024 ГУ ПФУ у Вінницькій області про відмову в переведенні на пенсію по віку на умовах відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» та пунктів 10, 12 розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 № 889-VIII (далі Закон № 889-VIII);

- зобов`язати ГУ ПФУ у Львівській області перевести з 09.02.2024 на пенсію по віку на умовах відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» та пунктів 10, 12 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VII, зарахувавши до стажу державної служби період роботи на посаді завідувача відділу реклами та бухгалтерського обліку з 01.03.1991 по 03.03.2019 в редакції газети «Новий час» та комунальному підприємстві «Народний часопис «Новий час».

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 31 липня 2024 в задоволенні позову відмовлено.

Суд зазначив, що період роботи позивачки з 01.03.1991 по 03.03.2019 не підлягає зарахуванню до стажу державної служби, оскільки посада завідувача відділом реклами та бухгалтерського обліку редакції газети «Новий час», яка перейменована в комунальне підприємство Народний часопис «Новий час» до стажу державної служби для призначення пенсії відповідно до Закону № 889-VIII не зараховується.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, позивач подала апеляційну скаргу. Вважає, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що відмовляючи в зарахуванні час роботи на посаді до стажу, що дає право на пенсійне забезпечення суд покликається на Закон України «Про державну службу». Таке посилання вважає неправильним, оскільки робота журналіста і стаж не регулюється Законом України «Про державну службу» а регулюється Законом України «Про друковані засоби масової інформації», Законом України «Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів», постановами Кабінету Міністрів України України від 15 березня 1999 №377 «Про реалізацію статей 14 і 16 Закону України «Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів», якою затверджено 5 актів, що регламентують Перелік посад, які відносяться до журналістів, обчислення стажу, в т.ч. і для пенсії на умовах Закону України «Про державну службу» та порядок оплати плаці журналістів за групами оплати державних службовців, і зокрема це: «Порядок обчислення стажу роботи для встановлення щомісячної надбавки за вислугу років і призначення пенсій журналістам державних і комунальних засобів масової інформації та державних інформаційних агентств»; «Порядок оплати праці журналістів державних і комунальних засобів масової інформації»; Перелік посад журналістів державних і комунальних засобів масової інформації, які прирівнюються до посад керівних працівників, спеціалістів секретаріату (апарату) відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування»; «Порядок обчислення стажу роботи для встановлення щомісячної надбавки за вислугу років і призначення пенсій журналістам державних і комунальних засобів масової інформації та державних інформаційних агентств»; «Перелік посад журналістів державних інформаційних агентств, стаж роботи на яких зараховується для встановлення щомісячної надбавки за вислугу років і призначення пенсій».

Оскільки пенсія журналістам призначається і застосовуються норми, методика та порядок нарахування пенсії державному службовцю, то визначення заробітної плати для обчислення пенсій журналістам здійснюється в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України за прирівняною посадою державного службовця. Посада завідуючого відділу газети прирівнювалася до відповідної посади в районній державній адміністрації. Звідси і довідка може бути лише з районної державної адміністрації. Іншого регулювання в Україні немає.

Просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким позов задоволити.

ГУ ПФУ у Вінницькій області подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до наступного.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд в повній мірі дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

09.02.2024 позивачка звернулася до ГУ ПФУ у Львівській області із заявою та необхідними документами, на умовах відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» та пунктів 10, 12 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889- VIII.

Заяву позивача за принципом екстериторіальності було розглянуто ГУ ПФУ у Вінницькій області.

Рішенням ГУ ПФУ у Вінницькій області за № 00 від 15.02.2024, відмовлено в переведенні на пенсію по віку на умовах відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» та пунктів 10, 12 розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону № 889-VIII.

В рішенні зазначено, що страховий стаж заявника становить 45 років 11 місяців 09 днів.

До заяви додано трудову книжку НОМЕР_1 , з якої вбачається:

- з 20.07.1978 - прийнята на посаду бухгалтера Жидачівської районної газети «Радянський шлях»;

- 27.09.1990 - редакція районної газети «Радянській шлях» перейменована в редакцію газети «Новий час»;

- 01.03.1991- переведена з посади бухгалтера на посаду завідувача відділом реклами та бухгалтерського обліку;

- 04.07.2001 - редакція газети «Новий час» зареєстровано як комунальне підприємство Народний часопис «Новий час»;

- 04.03.2019 - у результаті реорганізації шляхом перетворення комунального підприємства Народний часопис «Новий час» створено ТОВ «Народний часопис «Новий час»;

Також, долучені довідки про складові заробітної плати для призначення, пенсії: державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) від 07.02.2024 № 9 та довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяці роботи підряд перед зверненням за пенсією)) від 07.02.2024 № 8.

Отже, періоди роботи в редакції ТОВ «Народний часопис «Новий час» і посаді завідувача відділом реклами та бухгалтерського обліку, не зараховуються до спеціального стажу для визначення права на пенсію нормами Закону України «Про державну службу», відповідно і враховуються при обчисленні пенсії державного службовця заробітна плати за роботу в ТОВ «Народний часопис «Новий час».

Оскільки, станом на 1 травня 2016 заявниця не працювала на посаді віднесених до відповідних категорій посад державної служби, то відмовлено у переведенні на пенсію за віком згідно Закону № 889-VIII з врахуванням довідок про заробітну плату від 07.02.2024 №№8, 9, виданих Стрийською районною державною адміністрацією.

Зазначено, що довідки про заробітну плату від 07.02.2024 № №8, 9, видані за посадою заступника завідуючого відділом Жидачівської РДА, а згідно трудової книжки завідувача відділом реклами та бухгалтерського обліку.

Враховуючи вищевикладене, відмовити ОСОБА_1 , в переведені на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів», згідно поданої заяви від 09.02.2024, оскільки підстави для врахування до стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, періоду роботи в ТОВ «Народний часопис «Новий час» на посаді завідувача відділом реклами та бухгалтерського обліку - відсутні…

Позивачка, вважаючи зазначене рішення відповідача протиправним, звернулася з цим позовом до суду.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та зазначає таке.

Спірним у даній справі є рішення пенсійного органу про відмову в переході з пенсії за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».

Згідно із положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Вимогами пунктів 1, 6 частини першої статті 92 Конституції України права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, регламентуються Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-ІV).

Відповідно до преамбули Закону №1058-ІV, він визначає принципи, засади і механізм функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій. Зміна умов і норм загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону.

У статті 9 Закону №1058-ІV зазначено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Статтею 10 Закону №1058-ІV передбачено, що особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII (далі, як і раніше - Закон №889-VIII) визначено право на пенсійне забезпечення державних службовців. Цей Закон набув чинності 01.05.2016.

Згідно з п.2 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII втратив чинність Закон України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-XII (далі - Закон №3723-XII), крім ст.37, що застосовується до осіб, зазначених у п.10 і 12 цього розділу.

Пунктами 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону №3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону №3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Відповідно до частин 1 статті 37 Закону № 3723-ХІІ на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону №1058-ІV, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом 1 частини 1 статті 28 Закону №1058-ІV, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Аналіз цієї норми дає підстави вважати, що необхідною умовою для наявності у осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, права на пенсію відповідно до згаданої статті є досягнення такими особами певного віку та наявність страхового стажу, передбаченого абзацом 1 частини 1 статті 28 Закону №1058-ІV .

Після 1 травня 2016, відповідно до статті 90 Закону № 889-VІІІ пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV.

При цьому законодавець визначив певні умови, за дотримання яких у осіб зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ.

Тобто, як зазначено вище, Прикінцевими та перехідними положеннями Закону № 889-VІІІ передбачено, що за наявності у особи станом на 1 травня 2016 певного стажу держслужби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років стажу держслужби незалежно від того, чи працювала особа станом на 1 травня 2016 на держслужбі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ, але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Водночас, для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, статті 37 Закону № 3723-ХІІ передбачає додаткові умови для наявності права на призначення пенсії державного службовця: певний вік і страховий стаж.

Подібних висновків щодо застосування зазначених норм матеріального права дійшов Верховний Суд у рішенні від 04.04.2018 у зразковій справі №822/524/18, а також у постановах від 01.12.2020 у справі №466/6057/17, від 16.12.2021 у справі №538/804/17, від 22.06.2021 у справі №308/67/17, від 29.09.2022 у справі №234/6967/17 та від 29.11.2022 у справі №431/991/17.

Оцінюючи правомірність відмови відповідача 2 зарахувати до стажу, що дає право на пенсію відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ та пунктів 10, 12 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889- VIII період роботи на посаді завідувача відділу реклами та бухгалтерського обліку з 01.03.1991 по 03.03.2019 в редакції газети «Новий час» та комунальному підприємстві «Народний часопис «Новий час», суд першої інстанції вірно врахував, що відповідно до статті 12 Закону України «Про державну підтримку медіа, гарантії професійної діяльності та соціальний захист журналіста» від 23 вересня 1997 № 540/97-ВР (далі - Закон № 540/97-ВР), стаж роботи журналіста в державних та комунальних суб`єктах у сфері медіа зараховується до стажу державної служби, а стаж державної служби зараховується до стажу роботи журналіста в державному або комунальному суб`єкті у сфері медіа.

Так, статтею 16 (в редакції статті відповідно до Закону України «Про медіа» від 13 грудня 2022 № 2849-IX, який набрав чинності 13.12.2022), встановлено, що пенсійне забезпечення працівників суб`єктів у сфері медіа здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

При нарахуванні пенсії журналісту державного або комунального засобу масової інформації застосовуються норми, методика та порядок нарахування пенсії державному службовцю. При цьому період роботи в державних та комунальних засобах масової інформації прирівнюється до стажу державної служби.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 15 березня 1999 № 377 «Про реалізацію статей 14 і 16 Закону України «Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів» (яка втратила чинність на підставі постанови Кабінету Міністрів № 1038 від 28.12.2016), було затверджено Перелік посад журналістів державних і комунальних засобів масової інформації, які прирівнюються до посад керівних працівників, спеціалістів апарату відповідного органу державної влади та органу місцевого самоврядування, (далі - Перелік № 377).

Відповідно до Переліку № 377, до посад журналістів державних і комунальних засобів масової інформації, які прирівнюються до посад керівних працівників, спеціалістів апарату відповідного органу державної влади та органу місцевого самоврядування відносяться:

1) в друкованих засобах масової інформації, засновниками (співзасновниками) яких є районні, районні у містах Києві та Севастополі державні адміністрації, районні, районні у містах Києві та Севастополі ради: - головний редактор (редактор) заступник голови державної адміністрації, ради; - заступник головного редактора завідуючий відділом, начальник (редактора), відповідальний відділу; - секретар: - редактор (завідуючий) відділу заступник завідуючого відділом, заступник начальника відділу; - оглядач, кореспондент, головний спеціаліст, спеціаліст I і літературний працівник II категорії; - фотокореспондент спеціаліст I і II категорії;

2) в друкованих засобах масової інформації, засновниками (співзасновниками) яких є міські (крім міст Києва та Севастополя) ради: - головний редактор (редактор) заступник міського голови;-заступник головного редактора завідуючий відділом (редактора), відповідальний секретар; - редактор (завідуючий) відділу заступник завідуючого відділом;-оглядач, кореспондент, головний спеціаліст, провідний літературний співробітник спеціаліст, спеціаліст I і II категорії; - фотокореспондент спеціаліст I і II категорії.

Із записів трудової книжки позивачки вбачається, що з 01.03.1991 переведена на посаду завідувача відділом реклами та бухгалтерського обліку редакції газети «Новий час»; 04.07.2001 Редакцію газети «Новий час» зареєстровано як комунальне підприємство «Народний часопис «Новий час»; 04.03.2019 у результаті реорганізації шляхом перетворення комунального підприємства народний часопис «Новий час» створено ТОВ «Народний часопис» «Новий час».

Згідно довідки ТОВ «Народний часопис» «Новий час» від 30.01.2024 № 15, ОСОБА_1 оплата праці проводилась згідно статті 14 Закону України «Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальної захист журналістів». Згідно цього Закону посадовий оклад ОСОБА_1 , визначався як сума посадового окладу заступника завідуючого відділом Жидачівської РДА, доплати за ранг, визначеної на рівні нижчого рангу в межах категорії, до якої віднесена посада державного службовця, щомісячної надбавки за вислугу років та надбавки за інтенсивність праці.

З довідки ТОВ «Народний часопис» «Новий час» від 07.02.2024 № 18, вбачається, що посада начальника відділу реклами та бухгалтерського обліку була прирівняна до відповідної посади державних службовців Жидачівської РДА, а саме заступника завідуючого відділом, згідно постанови від 15 березня 1999 №377 Кабінету Міністрів України «Про реалізацію статей 14 і 16 Закону України «Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів».

Отже, що період роботи позивачки з 01.03.1991 по 03.03.2019 не підлягає зарахуванню до стажу державної служби, оскільки посада завідувача відділом реклами та бухгалтерського обліку редакції газети «Новий час», яка перейменована в комунальне підприємство Народний часопис «Новий час» до стажу державної служби для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 за № 889-VIII не зараховується.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 02 лютого 2023 скасовано рішення Львівського окружного адміністративного суду від 01 серпня 2022 у справі №380/7892/22 та прийнято постанову, якою в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до ГУ ПФУ у Львівській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії - відмовлено.

Рішенням суду встановлено, що ОСОБА_1 не займала посади журналіста редакції газети «Новий час» та не виконувала відповідні трудові функції, натомість позивач у спірний період була завідувачем відділом реклами та бухгалтерського обліку. Таким чином, ОСОБА_1 не можна прирівнювати до журналіста в державному засобі масової інформації як це передбачено наведеними вище нормами законодавства.

З трудової книжки ОСОБА_1 видно, що записи про присвоєння їй рангу державного службовця відсутні, як і будь - які дані щодо проходження ОСОБА_1 державної служби.

Згідно ч.4 ст. 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Враховуючи вищевикладене, позивачем не спростовано встановлені судом обставини, а тому відмова ГУ ПФУ у Вінницькій області в переведенні позивача на пенсію відповідно до Закону №889-VIII є правомірною, тому рішення відповідача 2 за № 00 від 15.02.2024 винесено з дотриманням ч. 2 ст. 2 КАС України.

Відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Апеляційний суд при прийнятті даного рішення також застосовує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в п. 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії», заява №303-A, п. 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості в межах відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Враховуючи вимоги наведених правових норм, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного рішення суд першої інстанцій правильно встановив обставини справи, не допустив неправильного застосуванням норм матеріального права чи порушень норм процесуального права, які могли б бути підставою для його скасування, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення без змін.

Судові витрати розподілу не підлягають з огляду на результат вирішення апеляційної скарги та виходячи з вимог ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення Львівського окружного адміністративного суду від 31 липня 2024 року у справі № 380/6509/24, без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. М. Обрізко
судді Л. П. Іщук
Т. І. Шинкар