Справа № 300/617/24
Суддя: Хобор Романа Богданівна
Дата ухвалення: 2026-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2026 рокуЛьвівСправа № 300/617/24 пров. № А/857/46303/25
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючої судді - суддів: Хобор Р. Б., Бруновської Н. В., Шинкар Т. І.,

розглянувши у порядку письмового провадження у місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2025 року, що ухвалила суддя Бінковська Н.В., у місті Івано-Франківську, у справі № 300/617/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про зміну способу і порядку виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23.05.2024 у справі № 300/617/24, що набрало законної сили 18.07.2024.

16 жовтня 2025 року Івано-Франківський окружний адміністративний суд прийняв ухвалу, якою у задоволенні заяви ОСОБА_1 про зміну способу виконання рішення суду в адміністративній справі № 300/617/24 відмовив.

Приймаючи оскаржену ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що зміна способу виконання рішення суду від 23.05.2024 у цій адміністративній справі із зобов`язання здійснити перерахунок та виплату щомісячної доплати до пенсії з 01.11.2021 на стягнення конкретної суми такої доплати за певний період (яка розрахована з листопада 2021 року по липень 2024 року), призведе до зміни рішення суду по суті.

Не погодившись із цим рішенням, його оскаржив позивач, подавши апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким заяву задовольнити.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що нормами КАС України передбачена можливість безумовної зміни способу виконання судового рішення із зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити відповідні соціальні виплати на зобов`язання стягнути з боржника на користь стягувача конкретну суму, нараховану на виконання рішення суду.

Враховуючи те, що відповідач заборгованість, що виникла в процесі виконання рішення суду, не виплачує, тому ОСОБА_1 вважає, що є достатні правові підстави для зміни способу виконання рішення суду.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.

Суд першої інстанції встановив, що на виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23.05.2024 справі № 300/617/24, що набрало законної сили 18.07.2024, відповідач провів перерахунок пенсії позивача, внаслідок чого утворилась заборгованість із пенсійних виплат в сумі 66000,00 гривень.

Внаслідок виконання вказаного судового рішення органами державної виконавчої служби заборгованість не погашена.

Надаючи правову оцінку правильності вирішення судом першої інстанції даного публічно правового спору, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Порядок та підстави зміни чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення в адміністративному судочинстві врегульовані статтею 378 КАС України.

Положеннями абзацу першого частини першої статті 378 КАС України встановлено, що за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Згідно з частиною третьою статті 378 КАС України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Водночас, з 19 грудня 2024 року положення частини третьої статті 378 КАС України на підставі Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення положень про судовий контроль за виконанням судових рішень від 21 листопада 2024 року № 4094-IX (далі - Закон № 4094-IX) були доповнені абзацом другим такого змісту: Невиконання суб`єктом владних повноважень судового рішення, яке набрало законної сили, щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг протягом двох місяців з дня набрання законної сили судовим рішенням є самостійною підставою для зміни способу і порядку виконання такого судового рішення шляхом стягнення з такого суб`єкта владних повноважень відповідних виплат..

Ця норма встановлює самостійну та достатню підставу для зміни способу виконання після двомісячного строку невиконання рішення про пенсійні виплати.

Однак, як передбачено абзацом першим частини першої статті 378 КАС України, із заявою про зміну способу виконання судового рішення може звернутись, виключно стягувач чи виконавець.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний суд у постанові від 28 жовтня 2025 року у справі № 380/7706/22 зробив такі висновки щодо застосування норм ч. 3 ст. 378 КАС України:

…Отже, у даній ситуації наявний факт частково невиконання відповідачем рішення Львівського окружного адміністративного суду від 05 липня 2022 року у справі № 380/7706/22, яке набрало законної сили, щодо виплати на користь позивача перерахованої пенсійної виплати, протягом більш ніж двох місяців.

75. Таким чином, застосування процесуального механізму, передбаченого абзацом другим частини третьої статті 378 КАС України, про зміну способу і порядку виконання судового рішення із зобов`язання вчинити дії на стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області нарахованої суми (313587,00 грн) є єдиним дієвим та ефективним заходом, спрямованим на реальне поновлення порушених соціальних прав громадянина, а не на формальне завершення виконавчого провадження.

76. Суд відхиляє доводи Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, викладені у касаційній скарзі, щодо неможливості заміни зобов`язання вчинити дії на стягнення коштів, оскільки такий підхід є застарілим та таким, що не враховує змін, які відбулися у статті 378 КАС України згідно Законом №4094-IX.

77. Суд вважає неправомірним будь-який формалістичний підхід до тлумачення статті 378 КАС України, який дозволяє суб`єкту владних повноважень зловживати процесуальними правами шляхом затягування виконання рішення, особливо у випадках, коли такий підхід нівелює реальне поновлення прав заявника.

78. Водночас позиція Верховного Суду, відображена, зокрема, в ухвалі від 03 березня 2025 року у справі № 160/5259/20, послідовно підкреслює, що формальне виконання зобов`язань без реального відновлення прав особи є неприпустимим, особливо у справах щодо пенсійних виплат. Судовий контроль має гарантувати ефективний захист соціальних прав.

79. Вищенаведений правовий підхід Верховного Суду полягає в тому, що метою судового контролю за виконанням рішення суду є не лише перевірка звіту боржника, а й забезпечення фактичного поновлення прав. Якщо виконання рішення про зобов`язання вчинити дії блокується неправомірною бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, суд зобов`язаний обрати інший спосіб виконання, який забезпечить безумовне і реальне поновлення прав, а саме - стягнення коштів.

80. У свою чергу зміна способу виконання судового рішення не є створенням нового грошового зобов`язання, оскільки сума заборгованості у розмірі 313587,00 грн є чітко визначеною та нарахованою самим відповідачем. Відтак, суди обґрунтовано здійснили заміну невиконаного зобов`язання нарахувати та виплатити грошові кошти на стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області цих коштів для забезпечення належної реалізації права позивача.

Так, апеляційний суд встановив, що вказана позиція Верховного Суду викладена у справі, у якій суд встановив такі обставини:

- рішення суду щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат не виконується протягом двох місяців з дня набрання законної сили судовим рішенням;

- у справі відкрито виконавче провадження і здійснення виконавчих дій не призвело до фактичного виконання рішення суду.

Також апеляційний суд встановив, що у справі № 300/617/24 відкрите виконавче провадження з виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23.05.2024, що набрало законної сили 18.07.2024 та вказане судове рішення не виконується протягом двох місяців з дня набрання законної сили таким судовим рішенням.

У цьому контексті апеляційний суд вважає, що висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 28 жовтня 2025 року у справі № 380/7706/22 є релевантними до обставин справи за заявою ОСОБА_1 .

Отже, на переконання апеляційного суду, суд першої інстанції безпідставно відмовив позивачу в задоволенні заяви про зміну способу виконання рішення суду у справі № 300/617/24.

Апеляційний суд встановив, що заборгованість із пенсії позивача, що нарахована на виконання рішення суду у справі № 300/617/24, становить 66000,00 грн, а тому вважає за необхідне застосувати в даному випадку процесуальну гарантію виконання рішення суду, що передбачена абзацом другим частини третьої статті 378 КАС України.

Таким чином апеляційний суд вважає, що заяву позивача про зміну способу виконання рішення суду необхідно задовольнити, змінивши спосіб виконання судового рішення у справі № 300/617/24 та виконати судове рішення, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача 66000,00 грн. нарахованих на виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23.05.2024 у справі № 300/617/24 пенсійних виплат.

Відповідно до частини 1 статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Отже, суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, оскільки висновки суду першої інстанції, не відповідають фактичним обставинам, що є підставою для скасування оскарженої ухвали та ухвалення нової постанови.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 317, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2025 року у справі № 300/617/24 скасувати та прийняти нову постанову.

Заяву ОСОБА_1 про зміну способу виконання судового рішення задовольнити.

Змінити спосіб виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23.05.2024 у справі № 300/617/24.

Виконати рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23.05.2024 у справі № 300/617/24 шляхом стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на користь ОСОБА_1 66000,00 гривень, нарахованих на виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23.05.2024 у справі № 300/617/24, пенсійних виплат.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуюча суддя Р. Б. Хобор
судді Н. В. Бруновська
Т. І. Шинкар