Справа № 260/6927/25
Суддя: Заверуха Олег Богданович
Дата ухвалення: 2026-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2026 рокуЛьвівСправа № 260/6927/25 пров. № А/857/3007/26

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Заверухи О.Б.,

суддів Гінди О.М., Гудима Л.Я.,

розглянувши в електронній формі в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2025 року про залишення частини позовних вимог без розгляду у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

суддя (судді) в суді першої інстанції Скраль Т.В.,

час ухвалення рішення не зазначено,

місце ухвалення рішення м. Ужгород,

дата складання повного тексту рішення не зазначено,

В С Т А Н О В И В:

01 вересня 2025 року ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, в якому просив прийняти рішення суду та зобов`язати виправити допущені помилки у нарахуванні пенсії та виплатити за період з липня 2012 року по вересень 2025 року включно.

На обґрунтування позовних вимог зазначає, що з липня 2012 року йому призначено пенсію по інвалідності ІІІ групи. Вказує, що 27 червня 2024 року він був повторно оглянутий членами комісії МСЕК, де рішенням комісії МСЕК був комісований, як інвалід другої групи загального захворювання та переогляду не підлягає Однак, вже більше року він одержує пенсію, як інвалід третьої групи, де щомісяця 40% ГУ ПФУ в Закарпатській області протиправно не нараховується, а також не нараховуються 20% відсотків гірських згідно із Законом України №56/95-ВР «Про статус гірських населених пунктів в Україні.

Ухвалою судді Закарпатського окружного адміністративного суду від 03 вересня 2025 року позовну заяву залишено без руху та надано строк протягом 5 днів з дня отримання даної ухвали для усунення визначених недоліків. В ухвалі судом зазначено: « 1.Як встановлено судом, позивач просить зобов`язати відповідача виплатити за період з липня 2012 року по вересень 2025 року включно, однак звернувся до суду 01 вересня 2025 року, тобто поза межами встановленого ст. 122 КАСУ 6-тимісячного строку звернення до суду , у зв`язку з чим на підставі ч. 6 ст. 161 необхідним є подання заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску. 2. Позивач всупереч п.2 ч. 5 ст 160 КАСУ не зазначив свій реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб). 3.Позивач супереч п. 11 ч.5 ст. 160 КАСУ не надав власне письмове підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав. 4. Позивач всупереч п. 8 ч. 5 ст. 160 КАСУ не зазначив перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви, вказавши тільки кількість аркушів» .

Ухвалою судді Закарпатського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2025 року процесуальний строк, встановлений судом для усунення недоліків позовної заяви згідно з ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 03 вересня 2025 року в адміністративній справі - продовжено на 5 днів з дня вручення позивачу даної ухвали.

Ухвалою судді Закарпатського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2025 року процесуальний строк, встановлений судом для усунення недоліків позовної заяви згідно з ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 03 вересня 2025 року, від 25 вересня 2025 року в адміністративній справі - продовжено на 5 днів з дня вручення позивачу даної ухвали.

27 жовтня 2025 року позивачем усунуто недоліки позовної заяви.

Ухвалою судді Закарпатського окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2025 року відкрито провадження в цій адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (без виклику) сторін. Зобов`язано Головне управління ПФУ в Закарпатській області надати суду до 11 листопада 2025 року пенсійну справу ОСОБА_1 .

12 листопада 2025 року відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, в якому просить залишити без розгляду позовні вимоги, що виходять за межі шестимісячного терміну звернення до суду.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2025 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії з липня 2012 року по 26 лютого 2025 року включно - залишено без розгляду.

Приймаючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не оскаржує до суду бездіяльність Головного управління ПФУ в Закарпатській області, щодо ненадання відповіді на його звернення від 26 травня 2025 року, а за позовними вимогами позивач просить в цілому виправити помилки у нарахуванні пенсії. Про виплату пенсії, яка є щомісячним платежем, в меншому розмірі, ніж передбачено законом, та відповідно порушення своїх прав позивач мав дізнатись, отримуючи таку виплату за відповідний місяць та внаслідок систематичних звернень до відповідача, що стверджується матерілами справи, однак до суду звернувся 27 серпня 2025 року засобами поштового зв`язку, пропустивши шестимісячний строк звернення до суду. З огляду на викладене вище, оскільки позивач у спірному випадку звернувся до суду лише 27 серпня 2025 року засобами поштового зв`язку, тобто з порушенням шестимісячного строку на звернення до суду, суд першої інстанції за відсутності поважних причин такого пропуску не знайшов правових підстав для його поновлення, позовні вимоги ОСОБА_1 в частині зобов`язання вчинити певні дії з липня 2012 року по 26 лютого 2025 року включно залишено без розгляду.

Не погодившись з прийнятою ухвалою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що оскаржувана ухвала є незаконною та необґрунтованою, прийнятою з порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Зокрема, зазначає, що порушення відповідача у цій справі є триваючими і безперервними. Вказує, що недолучення до позовної заяви окремих доказів не може бути перешкодою у судовому захисті. Вважає, що суд першої інстанції помилково залишив позовну заяву без розгляду в частині позовних вимог.

У разі відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю, суд апеляційної інстанції розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів (п. 1 ч. 1 ст. 311 КАС України).

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу з наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Приймаючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції прийшов до висновку про наявність підстав для залишення частини позовних вимог без розгляду на підставі п. 8 ч. 1 ст. 240 КАС України, оскільки позивачем пропущено шестимісячний строк звернення до суду, і не вказано поважних причин такого пропуску.

Колегія суддів погоджується з обґрунтованістю такого висновку суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно зі ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Право звернення до суду є невід`ємним особистим правом, яке реалізовується особою в порядку, встановленому КАС України. Способом реалізації цього права є звернення зацікавленої особи з позовом до суду.

У свою чергу, звернення до суду з позовом є підставою для виникнення процесуальних відносин, пов`язаних з вирішенням спору по суті. Звернення до суду і судове провадження повинно здійснюватися у відповідності до вимог чинного законодавства, зокрема, процесуальних норм щодо порядку провадження в адміністративних справах.

Крім того, законодавець встановлює певні обмеження такого права, зокрема, шляхом встановлення строку звернення до адміністративного суду за захистом порушених прав.

Строк звернення до адміністративного суду це проміжок часу після виникнення спору в публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 - 3 ст. 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Чинне законодавство встановленими строками обмежує звернення до суду за захистом своїх прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків має на меті досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює їх учасників добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їхнього завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними. Звернення до суду з пропуском цього строку за відсутності поважних причин позбавляє таку особу права захисту в судовому порядку.

У випадку пропуску строку звернення до суду підставами для його поновлення та розгляду справи є лише наявність поважних причин та обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Відповідно до ч. 6 ст. 161 КАС України, у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Частиною 1 ст. 123 КАС України встановлено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Отже, суд зобов`язаний з`ясувати в кожному випадку чи адміністративний позов подано у строк, установлений законом, а якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними.

При вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття «дізнався» та «повинен був дізнатись». Так, під поняттям «дізнався» необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.

Позивач у позовній заяві просить зобов`язати відповідача виправити допущені помилки у нарахуванні пенсії та виплатити за період з липня 2012 року по вересень 2025 року включно.

Разом з тим, позивач звернулась до суду з цим позовом 01 вересня 2025 року, тобто з пропуском шестимісячного строку звернення до суду.

Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав у постанові від 31 березня 2021 року у справі № 240/12017/19 сформував висновки (підхід) щодо застосування строку звернення до суду, передбаченого статтею 122 КАС України, у спорах цієї категорії (у соціальних спорах), у яких, з-поміж іншого вказав, що пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує щомісячно. Така особа має реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації про рішення, на підставі якого було здійснено призначення пенсії чи був здійснений її перерахунок, з яких складових вона складається, як обрахована та на підставі яких нормативно-правових актів був здійснений саме такий її розрахунок чи розрахунок її складових. Отже, з дня отримання пенсійної виплати особою, якій призначена пенсія вона вважається такою, що повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів. Відтак отримання пенсіонером листа від територіального органу Пенсійного фонду України у відповідь на його заяву не змінює момент, з якого така особа повинна була дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли вона почала вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду у разі якщо така особа без зволікань та протягом розумного строку не вчиняла активних дій щодо отримання інформації про правильність/помилковість нарахування розміру пенсії, своєчасність/ несвоєчасність її перерахунку, тощо. Винятком з цього правила є випадок, коли така особа без зайвих зволікань, в розумний строк після отримання пенсійної виплати, демонструючи свою необізнаність щодо видів та розміру складових призначеної (перерахованої) їй пенсії звернулась до пенсійного органу із заявою про надання їй відповідної інформації. В такому випадку особа вважається такою, що дізналась про порушення її прав при отриманні від пенсійного органу відповіді на подану нею заяву.

Крім того, як неодноразово звертав увагу Верховний Суд, дата отримання позивачем листа від пенсійного органу на звернення про перерахунок пенсії не змінює моменту, з якого позивач повинен був дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли останній почав вчиняти дії щодо реалізації свого права, і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду в даному випадку.

Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав у пункті 42 постанови від 31 березня 2021 року у справі №240/12017/19 зазначила, що реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності посадових осіб відповідача. Позивач, необґрунтовано, не дотримуючись такого порядку, позбавляє себе можливості реалізовувати своє право на звернення до суду в межах строків звернення до суду, нереалізація цього права зумовлена його власною пасивною поведінкою.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 31 жовтня 2024 року у справі №120/8436/24.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що Велика Палата Верховного Суду в постанові від 24 грудня 2020 року у справі № 510/1286/16-а висловила наступну правову позицію щодо строків звернення до суду:

1) для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання такою особою строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів;

2) пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує щомісячно. Відтак, отримання пенсіонером листа від територіального органу Пенсійного фонду України у відповідь на його заяву не змінює момент, з якого така особа повинна була дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли вона почала вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду у разі якщо така особа без зволікань та протягом розумного строку не вчиняла активних дій щодо отримання інформації про правильність/помилковість нарахування розміру пенсії, своєчасність/несвоєчасність її перерахунку, тощо.

Судом першої інстанції вказано, що 17 жовтня 2025 року ухвалою суду процесуальний строк, встановлений судом для усунення недоліків позовної заяви згідно з ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 03 вересня 2025 року, від 25 вересня 2025 року в адміністративній справі - продовжено на 5 днів з дня вручення позивачу даної ухвали.

У змісті вказаної ухвали зазначено, що 17 жовтня 2025 року суд досліджуючи виконання вимог ухвали без руху від 03 вересня 2025 року та від 25 вересня 2025 року про продовження процесуального строку для усунення недоліків позовної заяви, встановив, що позивач недоліки позовної заяви усунув частково. Так, 18 вересня 2025 року позивач направляє суду відзив на Ухвалу про залишення позовної заяви без руху, (а.с.99). Хоча, такий процесуальний документ процесуальним законодавством не передбачений, однак суд із аналізу заяви про заміну судді Плеханової З.Б., встановив, що позивач у цьому документі вказав свій реєстраційний номер облікової картки платника податку. Крім того, у поданому документі позивач стверджує: "Заявник у заявленому позові, що складається із додатків що засвідчено доказами, куди звертався Заявник де вказані вказівки чиновниками Головного управління ПФУ в Закарпатській області не виконувалися та у Додатку 6 на 1-й сторінці за № 8 від 26 травня 2025 року (матеріали справи) Заявник звертається до начальника УПФ в Закарпатській області, які інвалід ІІ групи загального захворювання де просив надати копії виплати пенсії за період з початку призначення, тобто з 01.01.2023 року по сьогоднішній день 2025 року, що було засвідчено згідно одержаного листа від Пенсійного фонду України за підписом заступника начальника управління контролю та розгляду звернень громадян з питань пенсійного забезпечення- начальник відділу з призначення пенсій Олена Вороневич та жодної відповіді не отримано - де чиновники Пенсійного фонду України та Головного управління ПФУ забули та про які заяви про поновлення цього строку можна говорити, якщо заявник по справі жодних відповідей на заявлене звернення № 8 від 26 травня 2025 року не одержав" (абз. 2, а.с.100).

Зазначення позивачем у заяві (відзиві) (а.с.99) таких відомостей, слід розцінювати, як те, що позивач пов`язує свої позовні вимоги із ненаданням відповіді на його звернення № 8 від 26 травня 2025 року. Питання дотримання строків судом було вирішено розглянути при розгляді справи по суті. Із наданих на вимогу суду доказів слідує, що на його звернення була надіслана відповідь 13 червня 2025 року.

Однак, розглядаючи спір по суті, суд першої інстанції виходив із того, що позивач не оскаржував до суду бездіяльність Головного управління ПФУ в Закарпатській області щодо ненадання відповіді на його звернення від 26 травня 2025 року, а за позовними вимогами позивач просить в цілому виправити помилки у нарахуванні пенсії за період з липня 2012 року по вересень 2025 року включно

Про виплату пенсії, яка є щомісячним платежем, в меншому розмірі, ніж передбачено законом, та відповідно порушення своїх прав позивач повинен був дізнатись, отримуючи таку виплату за відповідний місяць та внаслідок систематичних звернень до відповідача, що підтверджується матерілами справи, однак до суду звернувся 27 серпня 2025 року засобами поштового зв`язку, пропустивши шестимісячний строк звернення до суду.

Крім того, позивач систематично звертався до різних державних органів, Кабінету Міністрів України, Міністерства соціальної політики України у грудні 2015 року, (а.с.30,34,35, 37 т.1), у липні та вересні 2024 року (а.с.13,20, т.1) до Урядової гарячої лінії, в тому числі і до пенсійного органу (а.с.25,33,39,41,43,44,46т.1), щодо правильності нарахування пенсії, доплат як жителю гірського району.

Крім того, про розмір пенсії яку отримує позивач ОСОБА_1 йому було відомо із довідок за період із січня 2024 по червень 2025 року від 21.07.2025 року № 2726 8366 6277 8721 (а.с.79-80 т.1), таблиця виплати пенсії з липня 2012 року по серпень 2025 року (а.с.78, т.1), згідно довідки від 13.02.2025 року №2822 9101 9688 0821 за період з січня 2021 року по січень 2025 року (а.с.81-83,т.1), довідка від 24.07.2020 року № 1106 (а.с.84,т.1), довідка від 25.08.2021 року №861 (а.с.85, т.1), довідка про розмір призначеної та фактично виплаченої пенсії з січня 2013 року по грудень 2017 року, (а.с.87-88, т.1), довідка від 24.10.2018 року № 943, ( а.с.89, т.1), довідка від 03.07.2020 року №997 ( а.с.90, т.1), довідка № 265 за період з із січня 2012 року по грудень 2013 року (а.с.91 т.1). Всі вищевказані докази позивач подав суду одночасно із поданням позовної заяви 27 серпня 2025 року.

Посилання скаржника у заяві про поновлення строку звернення до суду та в апеляційній скарзі про триваючі порушення відповідача та періодичні здійснення активних дій щодо захисту своїх прав, судом апеляційної інстанції оцінюються критично, оскільки позивач фактично не був позбавлений права на своєчасне звернення до суду для вирішення питання щодо правильності визначення пенсійним органом розміру його пенсії.

Встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених КАС України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно зазначив про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Рішенням Конституційного Суду України від 13 грудня 2011 року № 17-рп/2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Згідно з частиною 2 статті 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Відповідно до пункту 8 частини 1 статті 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

З огляду на викладене вище, оскільки позивач у спірному випадку звернувся до суду лише 27 серпня 2025 року засобами поштового зв`язку, тобто з пропуском шестимісячного строку на звернення до суду за відсутності поважних причин такого пропуску, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 в частині зобов`язання вчинити певні дії з липня 2012 року по 26 лютого 2025 року включно слід залишити без розгляду.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржувану ухвалу слід залишити без змін.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ч. 1 ст. 321, ст. 322, ст. 325 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2025 року про залишення частини позовних вимог без розгляду у справі № 260/6927/25 без змін.

Постанову разом із паперовими матеріалами справи надіслати до суду першої інстанції для приєднання до матеріалів справи.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання до Верховного Суду касаційної скарги.

Головуючий суддя О. Б. Заверуха
судді О. М. Гінда
Л. Я. Гудим