Справа № 600/464/26-а
Суддя: Григораш Віталій Олександрович
Дата ухвалення: 2026-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову в забезпечені адміністративного позову

17 лютого 2026 р. м. Чернівці Справа № 600/464/26-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Григораша В.О., розглянувши у порядку письмового провадження заяву про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого звернувся адвокат Дорошенко Олександр Олександрович до Кіцманської міської ради про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Чернівецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (позивач), в інтересах якого звернувся адвокат Дорошенко Олександр Олександрович до Кіцманської міської ради (відповідач) з такими позовними вимогами:

- визнати протиправними:

дії Секретаря Кіцманської міської ради Івана Семенюка та депутатів, які голосували за прийняття проекту Рішення Кіцманської міської ради Чернівецького району Чернівецької області "Про висловлення недовіри та дострокове припинення повноважень міського голови ОСОБА_1 ", винесене 23.12.2025 на розгляд XLIV сесії Кіцманської міської ради Чернівецького району Чернівецької області VIII скликання (6 пленарне засідання),

процедури підготовки, скликання та проведення сесії Кіцманської міської ради Чернівецького району Чернівецької області щодо прийняття проекту рішення Кіцманської міської ради Чернівецького району Чернівецької області "Про висловлення недовіри та дострокове припинення повноважень міського голови ОСОБА_1 ", винесене 23.12.2025 на розгляд сесії Кіцманської міської ради Чернівецького району Чернівецької області VIII скликання (6 пленарне засідання).

- визнати протиправним та скасувати рішення XLIV сесії Кіцманської міської ради Чернівецького району Чернівецької області VIII скликання (6 пленарне засідання) № 496/12 від 23.12.2025 "Про висловлення недовіри та дострокове припинення повноважень міського голови ОСОБА_1 ";

- поновити ОСОБА_1 на посаді Кіцманського міського голови з 23.12.2025 та допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді Кіцманського міського голови, нарахування та виплати заробітної плати на його користь в межах суми стягнення за один місяць;

- зобов`язати Кіцманську міську раду нарахувати та сплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 23.12.2025 по день набрання законної сили рішенням за даним адміністративним позовом.

Ухвалою суду від 04.02.2026 відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення адміністративного позову.

Ухвалою суду від 06.02.2025 відкрито провадження у даній справі та призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

13.02.2026 позивач повторно подав до суду заяву про забезпечення позову, шляхом:

- заборони Кіцманській міській раді та її посадовим особам до набрання законної сили рішенням у справі, приймати рішення щодо: передачі земель комунальної власності у власність або користування, оренду, затвердження документації із землеустрою без проведення земельних торгів (аукціонів), громадського обговорення, експертиз, висновків відповідних органів, зміни цільового призначення зазначених земель, укладати договори оренди, тощо;

- зупинення дії Розпорядження Кіцманської міської ради Чернівецького району Чернівецької області № 614-к від 23.12.2025 про повторне незаконне звільнення міського голови, яке належним чином не оприлюднене на сайті Кіцманської міської ради та не зареєстроване належним чином до набрання законної сили рішенням у справі.

В обґрунтування поданої заяви вказував, що після повторного звільнення позивача проводяться сесії Кіцманської міської ради під головуванням секретаря, приймаються наспіх рішення про передачу більше 300 га земель чорнозему комунальної власності, рішення про зміну цільового призначення особливо цінних земель, існує реальна загроза укладення договорів оренди за заниженими цінами та державна реєстрація прав. Таким чином, наявна реальна загроза продовження незаконного відчуження земель комунальної власності, що унеможливить або істотно ускладнить ефективний захист прав територіальної громади та виконання майбутнього рішення суду. Невжиття заходів забезпечення призведе до виникнення прав третіх осіб, державної реєстрації права оренди, незворотних правових наслідків, фактичного нівелювання майбутнього рішення суду.

Також вказував, що повторне звільнення має ознаки зловживання правом та спрямоване на обходження рішення апеляційного суду. Водночас обставини справи та подальші дії відповідача і посадових осіб міської ради свідчать про реальну загрозу заподіяння істотної та невідворотної шкоди публічним інтересам територіальної громади, що обумовлює необхідність застосування інших, співмірних та допустимих заходів забезпечення позову.

В період з 09.02.2026 по 16.02.2026 головуючий по справі суддя Григораш В.О. перебував на лікарняному.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, дослідивши додані до неї матеріали, суд дійшов висновку, що заява не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Порядок розгляду заяви про забезпечення позову врегульовано статтею 154 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Відповідно до ч. 1 ст. 154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 154 КАС України у виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з повідомленням заінтересованих сторін у встановлений судом строк.

У зв`язку з відсутністю виняткових обставини, які унеможливлюють розгляд заяви про забезпечення позову без участі сторін, суд вважає за можливе розглянути її без проведення судового засідання.

Відповідно до вимог статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За змістом частини 4 статті 150 КАС України подання адміністративного позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.

Частиною 1 статті 150 КАС України передбачено, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Відповідно до положень частини 2 статті 150 КАС України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду;

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Із системного аналізу вимог наведених норм слідує, що забезпечення позову це заходи адміністративного процесуального припинення дій, які можуть утруднити виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим. Вони повинні гарантувати можливість реалізації позовних вимог у разі задоволення позову.

Значення цього інституту адміністративного процесуального права в тому, що ним захищаються законні інтереси (права) позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли неприйняття заходів може призвести до невиконання судового рішення. Забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін.

Мета забезпечення позову - це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкоджання спричинення значної шкоди заявнику. Таким чином, заходи забезпечення позову не мають якогось дискримінаційного характеру стосовно якоїсь із сторін у спорі; їх застосування здійснюється в рамках дискреційних повноважень суду і на основі принципів змагальності та процесуального рівноправ`я сторін.

Законодавець встановив три підстави для постановляння ухвали про забезпечення позову у справі, зокрема такими є:

- невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду;

- наявні ознаки очевидної протиправності оскаржуваного рішення, дій чи бездіяльності;

- наявні ознаки очевидного порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду.

У пункті 17 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України "Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ" № 2 від 06.03.2008 надано роз`яснення, що в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування обставин, які б свідчили про наявність зазначених вище підстав для забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову адміністративний суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення адміністративного суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Із аналізу наведеного видно, що обов`язковою передумовою вжиття заходів для забезпечення позову, є мотивована заява сторони з зазначенням дійсних обґрунтованих підстав вважати, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Тому, у вирішенні питання про забезпечення позову адміністративний суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення адміністративного суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

З матеріалів справи слідує, що позивач не погоджується із рішенням Кіцманської міської ради Чернівецького району Чернівецької області про дострокове припинення його повноважень як міського голови та розпорядженням секретаря міської ради про його звільнення.

Суд звертає увагу, що обставини правомірності (протиправності) дій та прийнятих рішень можуть бути встановлені лише за результатами розгляду справи по суті та їх дослідження.

Таким чином, наявність очевидних ознак протиправності оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності відповідача у справі може бути виявлена судом тільки на підставі з`ясування фактичних обставин справи, а також оцінки належності, допустимості та достовірності як кожного доказу окремо, так і достатності та взаємного зв`язку наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності під час розгляду адміністративної справи по суті.

При цьому, суд звертає увагу, що заява про забезпечення позову не містить посилання на беззаперечні мотиви та докази, з яких можливо встановити протиправні порушення прав, свобод та інтересів позивача, а також, що захист прав, свобод та інтересів заявника буде неможливим без вжиття відповідних заходів і для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Водночас, суд звертає увагу на те, що позивач не надав доказів існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, не обґрунтував причин неможливості захисту (поновлення) прав, свобод та інтересів позивача після набрання законної сили рішенням в адміністративній справі без вжиття таких заходів, не довів у чому полягає необхідність докладання значних зусиль та витрат для відновлення прав позивача у майбутньому, а також очевидність ознак протиправності рішень чи дій відповідача.

Верховний Суд у постановах від 14.02.2023 у справі №640/21737/21 та від 22.03.2023 у справі №380/8301/22 зазначив про те, що в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Також суд має вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав, будуть значними.

У постанові Верховного Суду від 10.04.2019 у справі №826/16509/18 щодо "очевидності" ознак протиправності дій та порушення прав позивача зазначено, що попри те, що такі ознаки не мають окреслених меж, йдеться насамперед про їх "якість": вони повинні свідчити про протиправність оскаржуваних рішень (дій) поза обґрунтованим сумнівом.

Суд вважає, що сама лише незгода позивача із рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень та звернення до суду з позовом про визнання таких протиправним ще не є достатньою підставою для застосування судом заходів забезпечення позову.

Враховуючи вищевикладене та беручи до уваги виключно прогнозоване на майбутнє можливе (непідтверджене) порушення права позивача, суд зазначає, що вказані у заяві про забезпечення позову доводи не свідчать про наявність законних та переконливих підстав для вжиття заходів забезпечення позову, передбачених ст. 151 КАС України.

При цьому, посилання особи на можливе порушення її прав в майбутньому, не може визнаватись достатнім для вжиття заходів забезпечення позову за викладених представником позивача доводів.

Окрім того, суд звертає увагу, що за визначенням, наведеним у пункті 17 частини першої статті 4 КАС України, публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Згідно з висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 28.03.2018 у справі №800/521/17, позов не може бути забезпечено таким способом, який фактично підмінює собою судове рішення у справі та вирішує позовні вимоги до розгляду справи по суті судом. У разі задоволення такої заяви позивача суд своєю ухвалою фактично подовжує правовідносини публічної служби для позивача, але ухвала суду про забезпечення позову не може бути підставою для виникнення та зміни таких правовідносин.

Крім цього, згідно з ч. 3 ст. 151 КАС України, не допускається забезпечення позову шляхом заборони вчинення дій, що випливають з рішення суб`єкта владних повноважень, яке не є предметом оскарження в адміністративній справі.

Так, в межах даної справи позивач оскаржує дострокове припинення його повноважень як міського голови та розпорядженням секретаря міської ради про його звільнення.

Натомість позивач просить суд фактично заборонити Кіцманській міській раді та її посадовим особам приймати рішення передачі земель комунальної власності у власність або користування, оренду, затвердження документації із землеустрою без проведення земельних торгів (аукціонів), громадського обговорення, експертиз, висновків відповідних органів, зміни цільового призначення зазначених земель, укладати договори оренди, що не має ніякого відношення до предмету спору.

Отже, заборона, яку просить застосувати позивач в порядку забезпечення позову, не є співмірною з заявленими позовним вимогами, випливає з рішення, яке не є предметом оскарження у даній справі.

Крім того, забезпечення позову шляхом зупинення дії Розпорядження Кіцманської міської ради Чернівецького району Чернівецької області № 614-к від 23.12.2025, за відсутності наведених вище правових підстав його зупинення, призведе до фактичного вирішення спору, що є недопустимим.

З огляду на визначений заявником предмет позову, характер спірних правовідносин, з урахуванням висновків Верховного Суду, суд вважає, що доводи заявника, якими обґрунтовано заяву про забезпечення позову, не можуть бути підставою для забезпечення позову.

Враховуючи наведене вище, в частині обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову, з урахуванням розумності та обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову, суд приходить висновку, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 150, 154, 241, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення адміністративного позову, - відмовити.

Згідно статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

У відповідності до статей 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала може бути оскаржена до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

Суддя В.О. Григораш