Справа № 2-а-2355/07
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2026-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2-а-2355/07

Головуючий у 1-й інстанції: Євпак В.В.

Суддя-доповідач: Капустинський М.М.

17 лютого 2026 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Капустинського М.М.

суддів: Сапальової Т.В. Шидловського В.Б.

за участю:

секретаря судового засідання: Решкатюк Л.O.,

представників: відповідача - Карташова А.Г., позивача - Романюка М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Релігійної організації "Євангелічно-лютеранської релігійної громади міста Житомир" на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2007 року у справі за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Житомирській області (Державної податкової інспекції в м.Житомирі) до Німецько Євангельсько-лютеранської релігійної громади про припинення юридичної особи,

В С Т А Н О В И В :

У 2007 році Головне управління ДПС у Житомирській області (Державна податкова інспекція в м.Житомирі) звернулось до Житомирського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Німецько Євангельсько-лютеранської релігійної громади про припинення юридичної особи.

Позов обґрунтований тим, що відповідач порушує вимоги діючого законодавства, а саме понад рік не подає до Державної податкової інспекції в м.Житомирі декларацій про доходи, інші необхідні відомості для нарахування податків та обов"язкових платежів. Заборгованості по платежах перед бюджетом - не має.

Відповідно до ст.183-2 Кодексу адміністративного судочинства України (станом на 2007 рік) позов судом першої інстанції розглянуто в скороченому провадженні.

Пунктом 3 ч.1 ст.183-2 КАС України визначено, що скорочене провадження застосовується в адміністративних справах щодо припинення за зверненням суб`єкта владних повноважень юридичних осіб чи фізичних осіб-підприємців у випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч.4 ст.183-2 КАС України суддя розглядає справу в порядку скороченого провадження одноособово, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі. За результатами розгляду справи у скороченому провадженні суддя, оцінивши повідомлені позивачем, відповідачем обставини, за наявності достатніх підстав приймає законне та обґрунтоване судове рішення.

Зі змісту оскарженого рішення слідує, що оскільки місцезнаходження відповідача на час розгляду справи було невідомим, то його виклик судом здійснено через засоби масової інформації (ст.39 КАС України).

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2007 року позов задоволено.

Припинено діяльність юридичної особи Німецько Євангельсько-лютеранської релігійної громади (вул.Вітрука - 19б, кв.13, м.Житомир, код 20419818).

Не погодившись з прийнятим судовим рішенням, Відповідачем у справі до суду подано апеляційну скаргу в якій з підстав порушення судом норм матеріального та процесуального права просили скасувати зазначену постанову, прийняти нову - про відмову у задоволенні позову.

На обгрунтування заявленого зазначив, що передбачених Законом України "Про свободу совісті та релігійні організації" №987-XII положень не порушував, більше того, здійснював релігійну діяльність понад 29 років, у тому числі двічі проходив процедуру державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу без жодних зауважень, однак випадково дізнався як про факт існування даної судової справи так і про відомості, що свідоцтво про державну реєстрацію не дійсне.

Тому, оскільки примірник постанови суду першої інстанції ним отримано 14 листопада 2025 року через поштове відправлення з трекінговим №720, а апеляційна скарга подана 24.11.2025 поштовим зв"язком, то, просив поновити строк на апеляційне оскарження постанови Житомирського окружного адміністративного суду від 11.12.2007 року у даній справі (№2-а/2355/07).

Відповідно до повідомлення Житомирського окружного адміністративного суду №88941/25 від 16.12.2025, справа №2-а/2355/07 станом на 31.12.2015 року за строками зберігання - знищена (акт №2 від 31.12.2015 "Про вилучення та знищення документів, не внесених до Національного архівного фонду").

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 12 січня 2026 року поновлено Релігійній організації "Євангелічно-лютеранська релігійна громада міста Житомир" строк на апеляційне оскарження рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2007 року. Відкрито апеляційне провадження та призначено до розгляду справи у відкритому судовому засіданні.

В судовому засіданні: представник Відповідача підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги; представник позивача просив відмовити у задоволення апеляційної скарги, а оскаржене рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи та вимоги апеляційної скарги колегія суддів приходить до висновку що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Німецько Євангельсько-лютеранська релігійна громада, код ЄРПОУ 20419818, було зареєстровано 28.08.1996 року за №528 як юридичну особу виконавчим комітетом Житомирської міської ради (на час розгляду справи релігійна організація мала саме таку назву).

21.07.2025 року здійснено чергову реєстрацію змін до відомостей у ЄДР щодо відповідача (зміна місцезнаходження та найменування юридичної особи, а також нової редакції Статуту - № запису 002011589).

На час перегляду справи судом апеляційної інстанції відповідач значиться як Релігійна організація "Євангелічно-лютеранська релігійна громада міста Житомира" є зареєстрованою особою, яка діє у сфері релігійної діяльності, знаходиться за адресою вул.Вітрука, 6-Г, кв.157, м.Житомир. Діяльність організації спрямована на релігійні цілі, а її засновником є сама релігійна громада, представником вказано ОСОБА_1 , з основним видом діяльності - 94.91 (Діяльність релігійних організацій).

Отже матеріали справи свідчать, що Релігійна організація "Євангелічно-лютеранська релігійна громада міста Житомира" не є суб`єктом підприємницької діяльності, а є релігійною організацією.

Відповідач перебуває на обліку в Головному управлінні ДПС у Житомирській області (станом на 2007 рік - Державної податкової інспекції в м.Житомир) з 26.12.1996 року за реєстраційним номером №4161, з 2004 року податкову звітність до Державної податкової інспекції в м.Житомир не надавав та фактично підприємницькою діяльністю не займається. Заборгованості по платежах до бюджету не має.

Відповідно до ст.7 Закону України "Про свободу совісті та релігійні організації" (далі - Закон №987-XII), релігійні організації в Україні утворюються з метою задоволення релігійних потреб громадян сповідувати і поширювати віру і діють відповідно до своєї ієрархічної та інституційної структури, обирають, призначають і замінюють персонал згідно із своїми статутами (положеннями).

Релігійними організаціями в Україні є релігійні громади, управління і центри, монастирі, релігійні братства, місіонерські товариства (місії), духовні навчальні заклади, а також об`єднання, що складаються з вищезазначених релігійних організацій. Релігійні об`єднання представляються своїми центрами (управліннями).

Згідно із ч.1 ст.3 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців", дія цього Закону поширюється на державну реєстрацію всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності та підпорядкування, а також фізичних осіб-підприємців.

У той же час частиною 2 статті 3 вищезгаданого Закону визначено, що законом можуть бути встановлені особливості державної реєстрації об`єднань громадян (у тому числі професійних спілок), благодійних організацій, політичних партій, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, асоціацій органів місцевого самоврядування, банків, торгово-промислових палат, фінансових установ (у тому числі кредитних спілок), бірж, а також інших установ та організацій.

Згідно зі ст.13 Закону №987-XII, релігійна організація визнається юридичною особою з моменту реєстрації її статуту (положення). Як юридична особа користується правами і несе обов`язки відповідно до чинного законодавства і свого статуту (положення).

Статтею 14 Закону України "Про свободу совісті та релігійні організації" передбачена реєстрація статутів (положень) релігійних організацій, відповідно до якої для одержання релігійною громадою правоздатності юридичної особи громадяни в кількості не менше десяти чоловік, які утворили її і досягли 18-річного віку, подають заяву та статут (положення) на реєстрацію до обласної, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій, а у Республіці Крим - до Уряду Республіки Крим.

Релігійні центри, управління, монастирі, релігійні братства, місії та духовні навчальні заклади подають на реєстрацію статут (положення) до державного органу України у справах релігій.

Орган, який здійснює реєстрацію, в місячний термін розглядає заяву, статут (положення) релігійної організації, приймає відповідне рішення і не пізніш як у десятиденний термін письмово повідомляє про нього заявникам.

Закон України "Про свободу совісті та релігійні організації" є спеціальним законом, який регулює порядок створення діяльності, припинення діяльності релігійних організацій, їх права та обов`язки, відповідальність за порушення встановлених для цих організацій норм та правил.

Згідно із ст.16 Закону України "Про свободу совісті та релігійні організації", діяльність релігійної організації може бути припинено у зв`язку з її реорганізацією (поділом, злиттям, приєднанням) або ліквідацією.

Реорганізація або ліквідація релігійної організації здійснюється відповідно до її власних настанов. Реєстрація статутів (положень) новоутворених після реорганізації релігійних організацій здійснюється в порядку, встановленому статтею 14 цього Закону.

У разі порушення релігійною організацією, що є юридичною особою, положень цього Закону та інших законодавчих актів України її діяльність може бути припинено також за рішенням суду.

У судовому порядку діяльність релігійної організації припиняється лише у випадках:

1) вчинення релігійною організацією дій, недопустимість яких передбачена статтями 3, 5 і 17 цього Закону;

2) поєднання обрядової чи проповідницької діяльності релігійної організації з посяганнями на життя, здоров`я, свободу і гідність особи;

3) систематичного порушення релігійною організацією встановленого законодавством порядку проведення публічних релігійних заходів (богослужінь, обрядів, церемоній, походів тощо);

4) спонукання громадян до невиконання своїх конституційних обов`язків або дій, які супроводжуються грубими порушеннями громадського порядку чи посяганням на права і майно державних, громадських або релігійних організацій.

Суд розглядає справу про припинення діяльності релігійної організації порядком позовного провадження, передбаченого Цивільним процесуальним кодексом України, за заявою органу, уповноваженого здійснювати реєстрацію статуту конкретної релігійної організації, або прокурора.

Таким чином, спеціальним Законом передбачено припинення діяльності релігійної організації, як спеціальна санкція, за порушення норм Закону України "Про свободу совісті та релігійні організації", яка, до того ж, має застосовуватися судом за поданням чітко визначеного кола осіб - органу, уповноваженого здійснювати реєстрацію статуту конкретної релігійної організації або прокурора і лише з підстав, перелік яких є вичерпним.

Згідно ст.14 цього Закону реєструючим органом релігійної організації є державний орган України у справах релігій.

Згідно п.17 ст.11 Закону України "Про державну податкову службу в Україні" (на час виникнення правовідносин) органи державної податкової служби в установленому законом порядку мають право звертатись до суду з заявою (позовною заявою) про скасування державної реєстрації суб`єкта підприємницької діяльності.

Статтею 38 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" встановлено, що підставами для постановлення судового рішення щодо припинення юридичної особи, що не пов`язано з банкрутством юридичної особи, зокрема є:

- визнання недійсним запису про проведення державної реєстрації через порушення закону, допущені при створенні юридичної особи, які не можна усунути;

- провадження нею діяльності, що суперечить установчим документам, або такої, що заборонена законом;

- невідповідність мінімального розміру статутного фонду юридичної особи вимогам закону;

- неподання протягом року органам державної податкової служби податкових декларацій, документів фінансової звітності відповідно до закону;

- наявність в Єдиному державному реєстрі запису про відсутність юридичної особи за вказаним її місцезнаходженням.

Таким чином, п.17 ст.11 Закону України "Про державну податкову службу в Україні", яким, органам державної податкової служби в установленому законом порядку було надано право звертатись до суду з заявою (позовною заявою) про скасування державної реєстрації суб`єкта підприємницької діяльності, не можна було розповсюдити на релігійну організацію, тому позовні вимоги Державної податкової інспекції задоволенню не підлягали.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку про безпідставність вимог позовної заяви, оскільки в силу приписів ст.16 Закону України "Про свободу совісті та релігійні організації" ініціатором припинення релігійної організації може бути лише орган, уповноважений здійснювати реєстрацію статуту конкретної релігійної організації або прокурор, крім того, зазначена релігійна громада не є суб`єктом підприємницької діяльності, отже до неї не можуть бути застосовані визначені Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» процедури припинення діяльності.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Згідно з ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно зі ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення зокрема є, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору не в повному обсязі встановив фактичні обставини справи, допустив порушення норм матеріального та процесуального права, у зв`язку із цим рішення суду першої інстанції необхідно скасувати з прийняттям нової постанови - про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Релігійної організації "Євангелічно-лютеранської релігійної громади міста Житомир" задовольнити повністю.

Рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2007 року скасувати.

Прийняти нову постанову якою в задоволенні позовних вимог Головного управління ДПС у Житомирській області (Державної податкової інспекції в м.Житомирі), , до Релігійної організації "Євангелічно-лютеранської релігійної громади міста Житомир" (Німецько Євангельсько-лютеранської релігійної громади), , про припинення юридичної особи - відмовити.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Постанова суду складена в повному обсязі 17 лютого 2026 року.

Головуючий Капустинський М.М.

Судді Сапальова Т.В. Шидловський В.Б.