Справа № 480/9569/24
Суддя: С.М. Глазько
Дата ухвалення: 2026-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2026 року Справа № 480/9569/24

Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Глазька С.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/9569/24 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 окрема механізована бригада ) про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 окрема механізована бригада) (далі - відповідач), у якій просить:

- визнати протиправними та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 «Про результати службового розслідування за фактом відмови від виконання бойового розпорядження» від 04 жовтня 2024 року № 2636 в частині:

визнання сержанта ОСОБА_1 таким, що 12.08.2024 відмовився виконувати бойове розпорядження командира військової частини НОМЕР_3 від 11.08.2024 № 1567, без поважних причин;

накладення за неналежне виконання службових обов`язків, що призвели до невиконання бойового розпорядження командира військової частини НОМЕР_3 від 11.08.2024 № 1567 на сержанта ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення «ДОГАНА»;

невиплати додаткової винагороди за вересень 2024 року за невиконання бойового розпорядження командира військової частини НОМЕР_3 від 11.08.2024 № 1567 відповідно до абзацу 4 пункту 15 розділу XXXIV наказу Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року № 260 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» (зі змінами);

зменшення виплати відповідно до абзацу 2 пункту 4 розділу XVI наказу Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року № 260 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» (зі змінами), сержанту ОСОБА_1 , до 90% встановленого розміру щомісячної премії за вересень 2024 року;

направлення матеріалів щодо відмови виконувати бойове розпорядження командира військової частини НОМЕР_3 від 11.08.2024 № 1567, вчинене в умовах воєнного стану сержантом ОСОБА_1 , в діях якого вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 402 Кримінального кодексу України до Територіального управління Державного бюро розслідувань у м. Краматорськ;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити сержанту ОСОБА_1 додаткову винагороду за вересень 2024 року, згідно Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» (зі змінами), затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року № 260, в розмірі 30000 грн щомісячно відповідно до кількості днів виконання завдань;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити сержанту ОСОБА_1 відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» (зі змінами), затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року № 260, в розмірі 100% в встановленого розміру щомісячну премію за вересень 2024 року.

Позовні вимоги мотивовані тим, за наслідками службового розслідування відповідачем прийнято наказ від 04.10.2024 № 2636 «Про результати службового розслідування за фактом відмови від виконання бойового розпорядження», згідно з яким позивача, притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено дисциплінарне стягнення - "догана" з позбавленням премії за вересень 2024 року в повному обсязі, та додаткової винагороди за вересень 2024 року.

Позивач не погоджується з правомірністю оскаржуваного наказу з огляду на порушення порядку притягнення до дисциплінарної відповідальності останнього. Зокрема, зазначає, що фактично службове розслідування, призначене наказом від 04.10.2024 № 2046, проводилось щодо факту відмови виконати бойове розпорядження командира НОМЕР_4 об ТрО від 11.08.2024 № 1567. Отже, службове розслідування, висновки якого викладено в наказі про результати службового розслідування, було проведено без відповідної правової підстави, а саме винесення відповідного наказу командиром і не стосуються відмови особовим складом виконувати бойове розпорядження від 10.08.2024 № 434.

Зауважує, що бойове розпорядження від 10.08.2024 № 434 до особового складу НОМЕР_5 окремого стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 , який було передано в оперативне підпорядкування НОМЕР_4 окремому батальну територіальної оборони не доводилось, тому і відмови від його виконання не могло було.

Відповідно до позатермінового бойового донесення командира НОМЕР_4 осб ТрО від 12.08.2024 № 1570дск, згідно бойового розпорядження командира ТГр " ІНФОРМАЦІЯ_1 " №434 від 10.08.2024, прийнято в підпорядкування від командира 406 осб 58 омпбр особовий склад 1 ср, 2 ср, 3 ср 406 осб 58 омсбр в загальною кількістю 57 військовослужбовців.

Тобто, бойове розпорядження командира ТГр ІНФОРМАЦІЯ_1 № 434 від 10.08.2024 стосувалось щодо переходу в розпорядження особового складу 406 осб 58 омпбр командиру НОМЕР_4 сб ТрО, яке і було виконано.

При цьому, позивач зазначає, що бойовим розпорядженням командира НОМЕР_4 об ТрО від 11.08.2024 № 1567 було наказано особовому складу 1, 2 та 3 ср 406 осб виконувати бойові завдання в першому ешелоні оборони БРО НОМЕР_4 об ТрО з метою недопущення просування противника, проведення інженерного облаштування позицій. Проте, віддаючи такий наказ, командиром не було враховано, що ОСОБА_1 має захворювання, які унеможливлюють виконання бойових завдань на лінії зіткнення, що підтверджується висновком військово-лікарської комісії від 01.06.2024 № 8399/1.

Про неможливість виконати бойове розпорядження від 11.08.2024 №1567 позивач письмово повідомив рапортом командира 2 стрілецької роти 406 осб.

Таким чином, позивач вважає, що твердження командира військової частини НОМЕР_1 про те, що він відмовився виконувати бойове розпорядження командира військової частини НОМЕР_3 від 11.08.2024 № 1567 без поважних причин спростовуються вищезазначеними обставинами та зазначеними доказами.

Додатковим свідченням неправомірності дій військової частини щодо проведення службового розслідування, на думку позивача, є те, що службове розслідування проводилось щодо факту відмови виконувати бойове розпорядження у серпні 2024 року, однак всупереч приписам вказаної норми пунктом 4 наказу про результати службового розслідування, віддано наказ не виплачувати додаткову винагороду позивачу за вересень 2024 року.

Таким чином, на переконання позивача, з урахуванням допущених порушень при проведенні службового розслідування, прийнятий за його наслідками наказ від 04.10.2024 № 2636 "Про результати службового розслідування за фактом відмови від виконання бойового розпорядження" є протиправним та підлягає скасуванню.

Ухвалою суду від 08.11.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, витребувано у відповідача додаткові докази.

Представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнав, зазначивши до позивача було доведено бойове розпорядження, що стосувалося проведення інженерного обладнання позицій першого ешелону району оборони закріпленого за підрозділом у підпорядкування якого він був переданий. При цьому, до позивача не доводився бойовий наказ про визначення конкретних бойових завдань з урахуванням його стану здоров`я, як то копати окопи, облаштовувати позиції, маскувати позиції, тощо.

Виконання завдань з інженерного обладнання позицій за своїм характером (риття окопів, їх облаштування, маскування, тощо) не відноситься до завдань пов`язаних із безпосередньою участю у бойових діях. Такі завдання, як правило виконуються, підрозділами забезпечення. При цьому законодавець не забороняє залучати до виконання завдань з інженерного забезпечення осіб із помірними порушеннями функцій, зокрема, сполучної тканини.

Відтак, представник відповідача вважає, що доводи позивача про неможливість виконання ним бойового розпорядження від 11.08.2024 № 1567 з огляду на стан його здоров`я, є не обґрунтованими.

Також представник відповідача зазначає, що наказ командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 04.10.2024 № 2636 "Про результати службового розслідування" у п. 4 містить вказівки начальнику фінансово-економічної служби - головному бухгалтеру військової частини НОМЕР_1 стосовно: виплати позивачу премії та додаткової винагороди за вересень 2024 року; підготовки та направлення до ТУ ДБР повідомлення про вчинення позивачем кримінального правопорушення.

У вказаній частині наказ командира був виконаний вказаними посадовими особами військової частини:

- додаткова винагорода позивачу за вересень 2024 року не виплачувалася;

- 14.10.2024 до ТУ ДБР у м. Краматорськ було направлено повідомлення № 4/834 від 11.10.2024 про вчинення позивачем кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 4 ст. 402 КК України.

Відтак, на момент звернення позивача із даним позовом п. 4, 5 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 04.10.2024 № 2636 вичерпав свою дію його виконанням.

Щодо виплати позивачу премії за вересень 2024 року, зазначає, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 278 від 28.09.2024 (до прийняття оскаржуваного наказу) позивача виключено зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 у зв`язку з призначенням його на посаду начальника їдальні взводу матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_6 . Вказаний наказ не містив вказівок щодо виплати премії позивачу у зменшеному розмірі, отже позивач премію за вересень 2024 року по день звільнення включно отримав у повному обсязі.

За наведених обставин, просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій додатково наголосив на обґрунтованості позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в ній докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, ОСОБА_1 з 13.02.2023 по 28.09.2024 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді головного сержанта 1 стрілецького взводу 2 стрілецької роти.

11.08.2024 сержантом ОСОБА_1 командиру 2 стрілецької роти лейтенанту ОСОБА_2 подано рапорт про неможливість виконати бойове розпорядження командира 236 об Тру від 11.08.2024 № 1567 (а.с.32).

За фактом відмови виконувати бойове розпорядження від 10.08.2024 № 434 12.08.2024 наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 12.08.2024 № 2046 «Про призначення службового розслідування за фактом відмови виконувати бойове розпорядження» (а.с. 17), було призначено службове розслідування, за результатами якого затверджено акт службового розслідування (а.с. 20-28).

Так, в ході проведення службового розслідування встановлено, що 12.08.2024 тимчасово виконуючий обов`язки командира 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_7 ОСОБА_3 та командир 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_7 ОСОБА_2 в населених пунктах Комар та Олександроград Донецької області довели бойове розпорядження командира військової частини НОМЕР_3 від 11.08.2024 № 1567, згідно бойового розпорядження командира ТГр "Велика Новосілка" від 10 серпня 2024 року № 434, підпорядкованому особовому складу про виконання завдань в першому ешелоні оборони військової частини НОМЕР_3 з метою недопущення просування противника, проведення інженерного обладнання позицій. Це підтверджується поясненнями ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

Після доведення бойового розпорядження від 11.08.2024 № 1567 п`ятнадцять військовослужбовців військової частини НОМЕР_7 відмовились виконувати бойове розпорядження щодо інженерного облаштування позицій та підвищення стійкості оборони в батальйонному районі оборони в районі ведення бойових дій в Донецькій області, серед них і сержант ОСОБА_1 .

За фактом відмови виконувати бойове розпорядження командира військової частини НОМЕР_3 від 11.08.2024 № 1567 в населених пунктах ОСОБА_4 та Олександроград Донецької області була надана доповідь по підпорядкуванню.

Разом з цим, після відмови виконувати бойове розпорядження солдат сержант ОСОБА_1 та інші подали письмові рапорти, у яких зазначили про неможливість виконання бойового розпорядження у зв`язку із тим, що мають скарги на стан здоров`я та деякі з них потребують проходження військово-лікарської комісії.

Сержант ОСОБА_1 пояснив свою відмову від виконання бойового розпорядження тим, що має скарги на стан здоров`я. Згідно довідки військово-лікарської комісії № 8399/1 від 03.06.2024 сержант ОСОБА_1 "придатний до служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах) медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони" (а.с.31).

Як вбачається із змісту бойового розпорядження від 11.08.2024 № 1567дск, військовослужбовцям ставилось завдання з інженерного облаштування позицій, що в свою чергу не суперечить висновкам військово-лікарської комісії та останні мали можливість його виконати.

Пояснення сержанта ОСОБА_1 щодо неможливості виконання бойового завдання через висновки військово-лікарської комісії не знайшли свого підтвердження під час проведення службового розслідування.

Таким чином, в ході службового розслідування було встановлено, що військовослужбовець ОСОБА_1 , маючи змогу виконувати бойові завдання щодо інженерного облаштування позицій та підвищення стійкості оборони в батальйонному районі оборони в районі ведення бойових дій, відмовився від виконання бойового розпорядження командира військової частини НОМЕР_3 від 11.08.2024 № 1567 без поважних на те причин.

На підставі акту службового розслідування командиром військової частини НОМЕР_1 прийнято наказ від 04.10.2024 № 2636 "Про результати службового розслідування за фактом відмови від виконання бойового розпорядження (а.с. 18-19), відповідно до якого за результатами службового розслідування наказано:

- вважати, що зокрема сержант ОСОБА_1 12.08.2024 відмовились виконувати бойове розпорядження командира військової частини НОМЕР_3 від 11.08.2024 № 1567 без поважних причин (п. 2 наказу);

- за неналежне виконання службових обов`язків, що призвели до невиконання бойового розпорядження командира військової частини НОМЕР_3 від 11.08.2024 № 1567 без поважних причин, порушення вимог статті 11, статті 16, статті 37, статті 111, статті 112 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статті 1, статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, сержанта ОСОБА_1 притягнути до дисциплінарної відповідальності та згідно пункту "б" статті 55 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України накласти дисциплінарне стягнення "догана" (п. 3 наказу);

- начальнику фінансово-економічної служби - головному бухгалтеру військової частини НОМЕР_1 : не виплачувати додаткову винагороду за вересень 2024 року за невиконання бойового розпорядження командира військової частини НОМЕР_3 від 11.08.2024 № 1567 без поважних причин сержанту ОСОБА_1 відповідно до абзацу 4 пункту 15 розділу XXXIV наказу Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260 "Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам" (зі змінами) (абз. 2 п. 4.1 наказу);

- відповідно до абзацу 2 пункту 4 розділу XVI наказу Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260 "Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам" (зі змінами), сержанту ОСОБА_1 виплатити 90 відсотків встановленого розміру щомісячної премії за вересень 2024 року (абз. 3 п. 4.1 наказу);

- відповідно до пункту 4 статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України помічнику командира бригади з правової роботи - начальнику юридичної служби військової частини НОМЕР_1 підготувати матеріали щодо відмови виконувати бойове розпорядження командира військової частини НОМЕР_3 від 11.08.2024 № 1567, вчинене в умовах воєнного стану сержанту ОСОБА_1 в діях яких вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 402 Кримінального кодексу України та направити до Територіального управління Державного бюро розслідувань у м. Краматорську (п. 5 наказу).

Не погодившись з наведеним наказом, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні відносини, що склались між сторонами, врегульовані Законами України від 25.03.1992 № 2232-ХІІ "Про військовий обов`язок і військову службу", від 24.03.1999 № 551-XIV "Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України", від 24.03.1999 № 548-XIV "Про статут внутрішньої служби Збройних Сил України", від 24.03.1999 № 550-XIV "Про Статут гарнізонної та вартової служб Збройних Сил України", Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженим Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008, Порядком проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженим наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 № 608.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначені Законом України від 25.03.1992 № 2232-XII "Про військовий обов`язок і військову службу" (далі - Закон № 2232-XII).

Згідно із частиною першою статті 2 Закону № 2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Частинами другою-четвертою статті 2 Закону № 2232-XII передбачено, що проходження військової служби здійснюється громадянами України у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом. Громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями. Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Порядок проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України визначений у Положенні про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженому Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008 (далі - Положення № 1153/2008).

Відповідно до пункту 4 розділу І Положення № 1153/2008 громадяни, які вступили на військову службу за контрактом або за призовом, складають Військову присягу на вірність Українському народу в порядку, визначеному Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України.

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначені Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженим Законом України від 24 березня 1999 року № 548-XIV (далі - Статут внутрішньої служби ЗСУ).

Відповідно до правових норм, зазначених в статтях 4, 6 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, повсякденне життя і службова діяльність військовослужбовців регулюються Конституцією України, законами України, цим Статутом та іншими нормативно-правовими актами. Вимоги цього Статуту зобов`язаний знати й сумлінно виконувати кожен військовослужбовець.

Внутрішня служба - це система заходів, що вживаються для організації повсякденного життя і діяльності військової частини, підрозділів та військовослужбовців згідно з цим Статутом та іншими нормативно-правовими актами. Внутрішня служба здійснюється з метою підтримання у військовій частині порядку та військової дисципліни, належного морально-психологічного стану, які забезпечують постійну бойову готовність та якісне навчання особового складу, збереження здоров`я військовослужбовців, організоване виконання інших завдань.

Відповідно до статті 26 Статуту внутрішньої служби ЗСУ військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення та провини несуть з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України "Про оборону України" дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Разом з тим, сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування визначає Дисциплінарний статут Збройних Сил України, який затверджений Законом України від 24.03.1999 № 551-XIV "Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України" (далі - Дисциплінарний статут ЗСУ, у редакції на час виникнення спірних правовідносин).

Приписами статей 1 та 2 Дисциплінарного статуту ЗСУ визначено, що військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України. Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.

Військова дисципліна досягається, зокрема, й шляхом особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Конституції та законів України, Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог статутів Збройних Сил України (стаття 3 Дисциплінарного статуту ЗСУ).

Статтею 4 Дисциплінарного статуту ЗСУ передбачено, що військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів; бути пильним, зберігати державну таємницю; додержуватися визначених статутами Збройних Сил України правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків; не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.

Відповідно до статті 5 Дисциплінарного статуту ЗСУ за стан військової дисципліни у з`єднанні, військовій частині (підрозділі), закладі та установі відповідає командир. Інтереси захисту Вітчизни зобов`язують командира постійно підтримувати військову дисципліну, вимагати її додержання від підлеглих, не залишати поза увагою жодного дисциплінарного правопорушення.

Стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків, а також з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України "Про оборону України".

Згідно із частиною першою статті 45 Дисциплінарного статуту ЗСУ у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

Положеннями статті 48 Дисциплінарного статуту ЗСУ передбачено, що на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти); ґ) попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби); д) пониження в посаді; е) пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу); є) пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу); ж) звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів).

Порядок накладення дисциплінарних стягнень визначений статтями 83-95 Дисциплінарного статуту ЗСУ.

Відповідно до вимог статті 83 Дисциплінарного статуту ЗСУ на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.

Частиною першою статті 84 Дисциплінарного статуту ЗСУ встановлено що прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який прийняв рішення притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром (начальником), доручено військовослужбовцю офіцерського складу, а в разі вчинення правопорушення військовослужбовцем рядового, сержантського (старшинського) складу - також військовослужбовцю сержантського (старшинського) складу (частина перша статті 85 Дисциплінарного статуту ЗСУ).

Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). У необхідних випадках цей термін може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більш як на один місяць (частина третя статті 85 Дисциплінарного статуту ЗСУ).

Якщо під час службового розслідування буде з`ясовано, що правопорушення військовослужбовця містить ознаки кримінального правопорушення, командир військової частини письмово повідомляє про це орган досудового розслідування (частина четверта статті 85 Дисциплінарного статуту ЗСУ).

Порядок проведення службового розслідування врегульований нормами розділу ІІІ Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженим наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 № 608 (далі - Порядок № 608, у редакції на час виникнення спірних правовідносин), відповідно до якого рішення про призначення службового розслідування приймається командиром (начальником), який має право видавати письмові накази та накладати на підлеглого дисциплінарне стягнення. Службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), у якому зазначаються підстава, обґрунтування або мета призначення службового розслідування, особа, стосовно якої воно проводиться, строк проведення службового розслідування, а також визначаються посадова (службова) особа, якій доручено його проведення, або голова та члени комісії з проведення службового розслідування.

Особи, які проводять службове розслідування, відповідають за всебічність, повноту, своєчасність та об`єктивність його проведення, додержання законодавства України, а також за нерозголошення інформації, яка стосується службового розслідування.

Відповідно до пункту 1 розділу ІV Порядку Порядок № 608 особи, які проводять службове розслідування, зобов`язані: дотримуватися вимог законодавства України, вживати всіх передбачених законодавством заходів для всебічного, повного, своєчасного і об`єктивного розслідування обставин вчиненого правопорушення; виявляти (з`ясовувати) обставини, які підтверджують або спростовують інформацію щодо скоєння правопорушення, а також встановлювати обставини, які пом`якшують або обтяжують відповідальність правопорушника.

Згідно вимог пункту 9 розділу ІІІ Порядку № 608 посадові (службові) особи Збройних Сил зобов`язані надавати письмові пояснення по суті предмета службового розслідування та поставлених їм питань, а за попередньою згодою керівника - документи чи матеріали відповідно до своїх службових обов`язків.

В свою чергу, згідно пункту 3 розділу ІV військовослужбовець, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право відмовитися давати будь-які пояснення щодо себе, членів своєї сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом.

Правовими нормами розділу V Порядку № 608 визначено, що за результатами службового розслідування складається акт службового розслідування, який містить вступну, описову та резолютивну частини.

У вступній частині акта службового розслідування зазначаються підстави призначення та проведення службового розслідування.

В описовій частині акта службового розслідування зазначаються: посада, військове звання, прізвище, ім`я та по батькові, рік народження, освіта, термін військової служби та термін перебування на останній посаді військовослужбовця, стосовно якого проведено службове розслідування; неправомірні дії військовослужбовця; зв`язок правопорушення з виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби (якщо такий є); вина військовослужбовця; причинний зв`язок між неправомірними діями військовослужбовця та подією, що трапилась; вимоги нормативно-правових актів, інших актів законодавства, які було порушено; причини та умови, що сприяли правопорушенню; заперечення, заяви та клопотання особи, стосовно якої проведено службове розслідування, мотиви їх відхилення чи підстави для задоволення.

У резолютивній частині акта службового розслідування зазначаються: висновки службового розслідування; пропозиції щодо притягнення винної особи (винних осіб) до відповідальності; інші заходи, спрямовані на усунення причин та умов, що призвели до правопорушення, які пропонується здійснити.

Акт службового розслідування підписується особами, які його проводили. Після підписання акт службового розслідування подається на розгляд командиру (начальнику), який призначив розслідування. До акта службового розслідування додаються всі матеріали службового розслідування.

Відповідно до пунктів 1 та 2 розділу VІ Порядку № 608 за результатами розгляду акта та матеріалів службового розслідування, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир (начальник) приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, визначає вид дисциплінарного стягнення та призначає особу, якій доручає підготувати проект відповідного наказу.

Вид дисциплінарного стягнення визначається особисто службовою особою, яка призначила службове розслідування, в аркуші резолюції або на висновку за результатами службового розслідування або безпосередньо в наказі про притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Аналогічні норми закріплені також і в статті 86 Дисциплінарного статуту ЗСУ, яка окрім права командира прийняти рішення про накладення дисциплінарного стягнення на військовослужбовця, вину якого повністю доведено, також передбачає, що під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

Згідно із пунктом 2 розділу VІ Порядку № 608 наказ (витяг з наказу) про притягнення до відповідальності доводиться до військовослужбовця у частині, що його стосується, під підпис із зазначенням дати доведення. Доведення здійснює безпосередній командир (начальник) військовослужбовця, який вчинив дисциплінарне правопорушення, або старший (за підпорядкуванням) командир (начальник). У разі відмови військовослужбовця поставити свій підпис про ознайомлення з наказом (витягом з наказу) про притягнення його до відповідальності складається акт про відмову. Зміст акта про відмову засвідчується підписами не менше двох свідків цього факту.

За приписами статті 87 Дисциплінарного статуту ЗСУ дисциплінарне стягнення має бути накладене не пізніше ніж за 10 діб від дня, коли командирові (начальникові) стало відомо про правопорушення, а у разі провадження службового розслідування - протягом місяця від дня його закінчення, не враховуючи часу перебування військовослужбовця на лікуванні або у відпустці. Під час накладення дисциплінарного стягнення командир не має права принижувати гідність підлеглого. Дисциплінарне стягнення не може бути накладено після шести місяців з дня виявлення правопорушення. До зазначеного строку не зараховується час проведення службового розслідування, перебування військовослужбовця на лікуванні, у відпустці, під вартою, а також час відсутності на службі без поважних причин.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що підставою притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності є неналежне виконання ним службових обов`язків, порушення військової дисципліни. Для притягнення військовослужбовця до такої відповідальності необхідно, щоб був зафіксований сам факт порушення, вину військовослужбовця повністю доведено, встановлено ступінь його вини та з`ясовано причини і умови, що сприяли вчиненню ним правопорушення. При цьому, з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення та визначення ступеня вини, прийняттю рішення про накладення на військовослужбовця дисциплінарного стягнення може передувати проведення службового розслідування.

З матеріалів справи вбачається, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 прийнято наказ від 04.10.2024 № 2636 "Про результати службового розслідування за фактом відмови від виконання бойового розпорядження" за неналежне виконання службових обов`язків, що призвели до невиконання бойового розпорядження командира військової частини НОМЕР_3 від 11.08.2024 № 1567 без поважних причин, порушення вимог статті 11, статті 16, статті 37, статті 111, статті 112 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статті 1, статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, сержанта ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності та згідно пункту "б" статті 55 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України накладено дисциплінарне стягнення у вигляді догани.

Притягненню позивача до дисциплінарної відповідальності передувало службове розслідування, яке призначено наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 12.08.2024 № 2046 та за результатами якого складено акт службового розслідування.

Разом з тим, суд встановив, що згідно з наказом командира Військової служби НОМЕР_1 від 28.09.2024 № 278 (а.с.45) молодшого сержанта ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення з 29.09.2024.

Суд зауважує, що дата виключення військовослужбовця зі списків особового складу частини означає завершення проходження військової служби військовослужбовцем.

Отже, з 29.09.2024 (дати виключення зі списків особового складу частини) ОСОБА_1 втратив статус військовослужбовця, який проходить військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 .

Проте, після виключення ОСОБА_1 зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 , командир Військової частини НОМЕР_1 видав наказ від 04.10.2024 № 2636 про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та накладення стягнення у вигляді догани.

Тобто, 04.10.2024 командир Військової частини НОМЕР_1 прийняв рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача, який станом на 29.09.2024 вже був виключений зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до абзацу 4 статті 45 Дисциплінарного статуту усі дисциплінарні стягнення, крім пониження у військовому званні, пониження на посаді, звільнення з військової служби за службовою невідповідністю, накладені на військовослужбовців і не зняті до дня звільнення їх у запас чи відставку, вважаються знятими з дня виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо).

За таких обставин, відповідач, призначивши службове розслідування 12.08.2024 мав би закінчити таке до дня виключення позивача зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 , тобто до 28.09.2024. Натомість, відповідач, виключивши позивача зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 , продовжив службове розслідування та видав наказ про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, що суперечить визначеному Дисциплінарним Статутом Збройних Сил України порядку накладення дисциплінарного стягнення.

Суд зазначає, що дисциплінарна влада командира є похідною від службових правовідносин та існує виключно в межах підпорядкованості військовослужбовця відповідному органу військового управління. Із моменту виключення особи зі списків особового складу військової частини припиняються відносини службової підлеглості, а відтак і повноваження командира щодо реалізації дисциплінарної влади стосовно такої особи. Дисциплінарне провадження не є самостійною автономною процедурою, відірваною від проходження служби, а становить форму реалізації владних управлінських повноважень у межах публічної служби. Отже, після припинення служби особи завершення службового розслідування з прийняттям рішення про накладення дисциплінарного стягнення виходить за межі компетенції суб`єкта владних повноважень, що суперечить вимогам частини другої статті 2 КАС України щодо здійснення владних повноважень на підставі, в межах та у спосіб, визначених законом. Відсутність компетенції є самостійною та безумовною підставою для визнання такого рішення протиправним незалежно від оцінки фактичних обставин, покладених в його основу.

Перевіряючи вплив зазначених порушень на законність притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, суд враховує правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 23 квітня 2020 року у справі № 813/1790/18, згідно з якою ключовим питанням при оцінці процедурних порушень, допущених суб`єктом владних повноважень під час прийняття рішення, є співвідношення двох базових принципів права: з одного боку - протиправні дії не можуть тягнути за собою правомірних наслідків, а з іншого - формальне порушення процедури не може бути підставою для скасування правильного по суті рішення. Межею між істотним (фундаментальним) та неістотним порушенням є встановлення того, чи могло б рішення суб`єкта владних повноважень бути іншим за умови дотримання передбаченої законом процедури його прийняття.

На переконання суду, порушення порядку притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності не є формальним, оскільки після виключення позивача зі списків особового складу відповідач втратив повноваження щодо застосування до нього дисциплінарного стягнення, а відтак прийняте рішення ухвалене за відсутності належної компетенції, що є самостійною та безумовною підставою для визнання оскаржуваного наказу протиправним.

Інші доводи позовної заяви не мають визначального впливу на правильне вирішення судом позовних вимог у спірних правовідносинах.

Відтак, оскільки наказ командира військової частини НОМЕР_1 ві 04.10.2024 № 2636 "Про результати службового розслідування за фактом відмови від виконання бойового розпорядження", в частині притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та накладення дисциплінарного стягнення у вигляді догани є таким, що винесений не на підставі, та не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, а тому він є протиправним та таким, що підлягає скасуванню, а позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Разом з тим, суд наголошує, що в межах даної адміністративної справи судом надана оцінка виключно процедурним аспектам прийняття відповідачем оскаржуваного рішення та встановлено невідповідність останнього критеріям, які визначені частиною 2 статті 2 КАС України, оцінку наявності/відсутності допущеного порушення позивачами, враховуючи відкриття кримінального провадження за фактом порушення останніми ч. 2 ст. 402 Кримінального кодексу України, має бути здійснена уповноваженим органом правопорядку.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача здійснити виплату щомісячної премії за вересень 2024 року у розмірі 100%, суд зазначає наступне.

Як вбачається зі змісту абз. 3 п. 2 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 04.10.2024 № 2636 "Про результати службового розслідування за фактом відмови від виконання бойового розпорядження" позивачу встановлено здійснити виплату премії у розмірі 90% від встановленого розміру щомісячної премії за вересень 2024 року.

Так, за змістом абзацу 2 пункту 4 розділу XVI Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 № 260 (далі - Порядок № 260) у разі накладення на військовослужбовця дисциплінарного стягнення «догана», оголошеного письмовим наказом (розпорядженням) командира військової частини (керівника органу військового управління) або у разі притягнення військовослужбовця наказом відповідного керівника до матеріальної відповідальності за шкоду, завдану державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, під час виконання ними службових обов`язків, яка призвела до матеріальних збитків на загальну суму більше одного до чотирьох прожиткових мінімумів включно, установлених для працездатних осіб на день видання наказу про притягнення особи до матеріальної відповідальності, - 90 відсотків встановленого розміру щомісячної премії.

Разом з тим, оскільки наказ про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності було прийнято 04.10.2024, тобто після дати виключення позивача зі списків особового складу військової частини, у суду відсутні підстави вважати, що станом на дату виключення ОСОБА_1 з особового складу частини (29.09.2024) позивачу була виплачена не у повному розмірі.

Зазначене підтверджується змістом наказу командира військової частини від 28.09.2024 № 278, яким не встановлено жодних застережень щодо розміру виплаченої позивачу премії станом на дату його звільнення.

За таких обставин, підстав для задоволення позовних вимог у частині зобов`язання нарахувати та виплатити премію за вересень 2024 року у розмірі 100% суд не вбачає, у зв`язку з чим у цій частині позову слід відмовити.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити додаткову грошову винагороду за вересень 2024 року суд враховує, що абз. 2 п. 2 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 04.10.2024 № 2636 "Про результати службового розслідування за фактом відмови від виконання бойового розпорядження" встановлено не включати позивача, до наказів про виплату додаткової винагороди.

Відповідно до пунктів 1, 1-2 Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), установлено, що на період воєнного стану особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, розмір такої додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

За змістом абзацу другого пункту 4 розділу XXXIV Порядку № 260, до наказів про виплату додаткової винагороди не включаються військовослужбовці, зазначені у пункті 2 цього розділу, які відмовились виконувати бойові накази (розпорядження),- за місяць, у якому здійснено таке порушення, оголошене наказом командира (начальника).

Однак, оскільки судом визнано протиправним наказ, в якому оголошено про вчинене позивачем правопорушення, то відсутні підстави для позбавлення позивача додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168.

За таких обставин, позовна вимога про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу додаткову грошову винагороду за вересень 2024 року є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні, оскільки судовий збір не сплачувався позивачем, відповідно до ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 окрема механізована бригада) про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_1 від 04.10.2024 № 2636 «Про результати службового розслідування за фактом відмови від виконання бойового розпорядження» в частині, що стосується ОСОБА_1 .

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_8 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_9 ) додаткову винагороду відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 за вересень 2024 року, з урахуванням проведених виплат.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.М. Глазько