Справа № 420/7071/25
Суддя: Джабурія О.В.
Дата ухвалення: 2026-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2026 р.м. ОдесаСправа № 420/7071/25

Перша інстанція: суддя Токмілова Л.М.,

повний текст судового рішення

складено 19.11.2025, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Джабурія О.В.

суддів - Вербицької Н.В.

- Кравченко К.В.

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою Одеської митниці на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2025 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦЕНТРАЛ-ПАК» до Одеської митниці про визнання протиправним та скасування рішення, -

ПОЗОВНІ ВИМОГИ ТА

НАСЛІДКИ ВИРІШЕННЯ ПОЗОВУ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦЕНТРАЛ-ПАК» до Одеської митниці, в якій позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці про визначення коду товару №КТ-UA-2024 від 28.11.2024 року;

- визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Одеської митниці №UA500020/2024/000517 від 13.12.2024 року.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що 02.02.2024 року між DONGGUANG COUNTRY HUAYU CARTON MACHINERY CO., LTD (Китай) та ТОВ «ЦЕНТРАЛ-ПАК» укладено договір №HY20240202, відповідно до якого продавець зобов`язується поставити продукцію, зазначену у специфікаціях, а покупець зобов`язується сплатити та прийняти продукцію. Так, сторони погодили поставку наступних товарів: товар №1 - HUAYU-А SERIES автоматична 4 кольорова машина зі слоттером, ротаційною висічкою та укладальником с/н HY924-202404 у кількості 1 шт. вартістю 108 000 дол. США; товар №2 - BF SERIES машина для різу з тонкими лезами с/н BF20-202404 у кількості 1 шт. вартістю 4000 дол. США. У зв`язку з поставкою, позивачем було подано Одеській митниці Державної митної служби України митну декларацію №24UA35U7, якою заявлено до митного оформлення вищевказані товари. У графі 33 митної декларації зазначено код товару №1: . Однак, при розгляді наданих з митною декларацією документів, Одеською митницею прийнято рішення №КТ-UA-2024 від 28.11.2024 року. Відповідно до зазначеного рішення замість коду товару (графа 33 МД): , Відповідачем визначено код товару: 8441 1070 00. За результатами розгляду поданої митної декларації і додатків до неї, відповідач також сформував Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500020/2024/000517. Позивач вказує, що вказане рішення Одеської митниці суперечить наданим позивачем до митного оформлення документам, зокрема Контракту №HY20240202 від 02.02.2024 року, додатковій угоді №1 від 02.02.2024 року, інвойсу №HYСР20240202 від 23.02.2024 року, сертифікату походження товару №24С1309А0582/50002 від 08.11.2024 року, технічному паспорту від 23.02.2024 року та посібнику з експлуатації.

30.04.2025 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшов відзив, в якому відповідач не погоджується із заявленими вимогами та зазначає, що відповідно до технічного паспорту та посібника з експлуатації товар являє собою «Обладнання для виробництва товарів та картону: HUAYU-А automatic flexo printer slotter die cutter stacker machine серійний номер HY924-202404, призначене для виготовлення заготовок картонних коробів шляхом посекційної обробки, складається з секції подачі, 4 секцій друку, секції просікання, секції висікання (ротаційна), секції укладача. У просікальній секції виконуються операції рольовки, просікання, вирубування кутів та отворів. У ротаційній секції виконується складна висічка, вирубування отворів-ручок шляхом нанесення біговки та надсічки за допомогою штанцевальних форм». Таким чином, враховуючи технічні характеристики, даний товар класифікується у товарній підкатегорії згідно УКТ ЗЕД. Підхід до класифікації подібного обладнання наявний на офіційному веб-сайті бази даних класифікаційних рішень АСМО Інспектор (КТ-UА-2023 від 01.11.2023 року), а також Рішення про визначення коду товару Європейського співтовариства ВТІ (ВТІ23UА4 від 25.10.2023 року).

05.05.2025 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшла відповідь на відзив, у якій позивач більш детально конкретизує доводи та обґрунтування, зазначені у позовній заяві, а також наводить свої аргументи на спростування тверджень відзиву відповідача. Зокрема, зазначено, що з технологічної схеми та технічного паспорту вбачається, що машина «HUAYU-A AUTOMATIC FLEXO PRINTER SLOTTER DIE СUTTER STACKER MACHINE» складається з 8 секцій: 1. Секція подачі картону, призначена для подачі по одній шт. заготовок коробів. 2. Перша секція друку, призначена для нанесення одного кольору. 3. Друга секція друку, призначена для нанесення одного кольору. 4. Третя секція друку, призначена для нанесення одного кольору. 5. Четверта секція друку, призначена для нанесення одного кольору. 6. Секція слоттер, призначена для виробництва розгорток різних видів коробів. 7. Секція ротації, призначена для виробництва коробів шляхом нанесення біговки та надсічки за допомогою штанцевальних форм. 8. Секція укладальник, призначена для укладання готової продукції. Вказана машина використовується для виробництва картонних коробок, не містить трьох ножів, встановленими під кутом 90 градусів одне до одного, які використовуються для підрізання книжкових блоків, при цьому два ножі одночасно підрізають верхній та нижній край книжкового блоку, а потім третій ніж підрізає бічний край або навпаки. Також вказана машина не належить до машин ручного або педального керування. З наведеного слідує, що автоматична 4-ох кольорова машина «HUAYU-A SERIES» зі слоттером, тораційною висічкою та укладальником належить до товарної категорії 8441 3000 00 та код товару був визначений позивачем вірно.

08.05.2025 року від представника відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких останній зазначив, що Рішення про визначення коду товарів від 28.11.2024 року №КТ-UA-2024 за МД від 14.11.2024 року №UA500020/2024/009535 приймалось на підставі Глави 11 Закону України від 13.03.2012 року №4495-VI «Митний кодекс України», УКТЗЕД в редакції товарної номенклатури «Митного тарифу України» затвердженої Законом України від 19.09.2013 року №584-VIІ, «Основні правила інтерпретації класифікації товарів в УКТЗЕД», Пояснення до Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності, затверджені наказом Державної митної служби України від 14.12.2022 року №543, Наказ Державної митної служби України від 23.11.2022 року №513 «Про затвердження Перехідних таблиць від УКТЗЕД версії 2017р. до УКТЗЕД версії 2022р.»; Основні правила інтерпретації УКТЗЕД 1, 6; наказ Міністерства фінансів України від 30.05.2012 року №650 «Про затвердження Порядку роботи митних органів при вирішенні питань класифікації товарів, що переміщуються через митний кордон України» (зі змінами, затвердженими наказом Міністерства фінансів України від 23.12.2022 р. №455), Пояснення до товарної позиції 8441 УКТЗЕД, стаття 69 Митного кодексу України; фотозображення.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2025 року адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦЕНТРАЛ-ПАК» (18030, вул. Чехова, буд. 104, м. Черкаси, Черкаська область, ) до Одеської митниці (65078, вул. Лип Івана та Юрія, 21А, м. Одеса, ) про визнання протиправними та скасування рішення та картки відмови - задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Одеської митниці щодо визначення коду товару №КТ-UA-2024 від 28.11.2024 року.

Визнано протиправною та скасовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500020/2024/000517 від 13.12.2024 року, складену Одеською митницею.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці (65078, м. Одеса, вул. Лип Івана та Юрія, 21А, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦЕНТРАЛ-ПАК» (18030, вул. Чехова, буд. 104, м. Черкаси, Черкаська область, ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 4844,80 грн.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці (65078, м. Одеса, вул. Лип Івана та Юрія, 21А, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦЕНТРАЛ-ПАК» (18030, вул. Чехова, буд. 104, м. Черкаси, Черкаська область, ) витрати на правничу допомогу у розмірі 4000,00 грн.

На вказане рішення суду Одеська митниця подала апеляційну скаргу. Апелянт просить скасувати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2025 року у справі №420/7071/25 за адміністративним позовом ТОВ «ЦЕНТРАЛ-ПАК» до Одеської митниці, скасувати, та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ТОВ «ЦЕНТРАЛ-ПАК» до Одеської митниці у повному обсязі.

Апелянт вважає зазначене рішення незаконним, необґрунтованим, таким, що винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права та без повного з`ясування усіх обставин, які мають значення для справи, а тому, на думку апелянта, є всі підстави для скасування рішення.

08.01.2026 року (вхід.№1162/26) через підсистему «Електронний суд» на адресу суду апеляційної інстанції від представника Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦЕНТРАЛ-ПАК» - адвоката Шморгуна Віталія Олеговича надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому заявник просить апеляційну скаргу Одеської митниці залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19.11.2025 року у справі №420/7071/25 - без змін. Стягнути з Одеської митниці на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦЕНТРАЛ-ПАК» судові витрати на оплату професійної правничої допомоги у розмірі 18 000 грн. 00 коп. (вісімнадцять тисяч грн. 00 коп.)

Відповідно до вимог ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

За правилами частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

КОЛЕГІЯ СУДДІВ ВСТАНОВИЛА

Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 02.02.2024 року між DONGGUANG COUNTRY HUAYU CARTON MACHINERY CO., LTD (Китай) та ТОВ «ЦЕНТРАЛ-ПАК» укладено договір №HY20240202, відповідно до якого продавець зобов`язується поставити продукцію, зазначену у специфікаціях, а покупець зобов`язується сплатити та прийняти продукцію.

Відповідно до додатку №1 до договору №HY20240202 від 02.02.2024 року (Специфікація №1) сторони погодили поставку наступних товарів: товар №1 - HUAYU-А SERIES автоматична 4 кольорова машина зі слоттером, ротаційною висічкою та укладальником с/н HY924-202404 у кількості 1 шт. вартістю 108 000 дол. США; товар №2 - BF SERIES машина для різу з тонкими лезами с/н BF20-202404 у кількості 1 шт. вартістю 4000 дол. США.

14.11.2024 року ТОВ «ЦЕНТРАЛ-ПАК» подано до Одеської митниці митну декларацію №24UA35U7, якою заявлено до митного оформлення:

- товар №1: HUAYU-A SERIES автоматична 4-ох кольорова машина зі слоттером, ротаційною висічкою та укладальником. Здійснює формування, різання короба, нанесення зображення та укладання. Формат машини 900*2400 мм, серійний номер: HY924-202404. Вага - 24160 кг. Упаковано частями в контейнер HLBU3266806 та GCXU2186176. Торгівельна марка - відсутня. Виробник: DONGGUANG COUNTY HUAYU CARTON. MACHINERY CO., LTD. Країна виробництва - CN.

- товар №2: BF SERIES машина для різу з тонкими лезами. Формат машини 2000 мм, серійний номер: BF20-202404. Вага - 920 кг. Упаковано частями в контейнер HLBU3266806. Торгівельна марка - відсутня. Виробник: DONGGUANG COUNTY HUAYU CARTON MACHINERY CO.,LTD. Країна виробництва - CN.

У графі 33 митної декларації щодо товару №1 зазначено код товару: , щодо товару №2 .

21.11.2024 року від підрозділом UA500020 направлено запит б/н до Управління контролю митної вартості, класифікації, походження товарів та прогнозування надходжень митну декларацію №24UA35U7 з метою вирішення складного випадку класифікації, товар №1, 2.

28.11.2024 року відділом контролю класифікації товарів Одеської митниці прийняте Рішення про визначення коду товару від 28.11.2024 року №КТ-UA-2024, відповідно до якого графа 31 ВМД «№1. Обладнання для виробництва товарів з картону: HUAYU-A automatic flexo printer slotter die cutter stacker machine серійний номер HY924-202404, призначене для виготовлення заготовок картонних коробів шляхом посекційної обробки, складається з секції подачі, 4 секцій друку, секції просікання, секції висікання (ротаційна), секції укладача. У просікальній секції виконуються операції рельовки, просікання, вирубування кутів та отворів. У ротаційній секції виконується складна висічка, вирубування отворів-ручок шляхом нанесення біговки та надсічки за допомогою штанцевальних форм. Код товару: .».

У зв`язку зі зміною коду товару митним органом було прийнято Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500020/2024/000517 від 13.12.2024 року у зв`язку з прийняттям рішення про визначення коду товару від 28.11.2024 року №КТ-UA-2024.

Не погоджуючись з рішенням відповідача щодо класифікації товарів від 28.11.2024 №КТ- UA-2024 та карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500020/2024/000517, позивач звернувся до суду з даним позовом.

ЗАСТОСУВАННЯ НОРМ ПРАВА

Вимогами ч.1 ст.2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи правову оцінку законності і обґрунтованості рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.

Засади державної митної справи, зокрема, правовий статус органів доходів і зборів, митну територію та митний кордон України, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, митні режими та умови їх застосування, заборони та/або обмеження щодо ввезення в Україну, вивезення з України та переміщення через територію України транзитом окремих видів товарів, умови та порядок справляння митних платежів, митні пільги, визначаються Митним кодексом України (далі - МК України, МКУ) та іншими законами України.

Відповідно до вимог ч.1 ст.246 Митного кодексу України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

За змістом частини 1 статті 248 Митного кодексу України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної ситної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Частина 1 статті 257 Митного кодексу України передбачає, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Положеннями частини 6 статті 257 Митного кодексу України визначено, що умови та порядок декларування, перелік відомостей, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення, визначаються цим Кодексом та міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Положення про митні декларації та форми цих декларацій затверджуються Кабінетом Міністрів України, а порядок заповнення таких декларацій та інших документів, що застосовуються під час митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, - центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Частиною 5 статті 255 Митного кодексу України визначено, що митне оформлення вважається завершеним після виконання всіх митних формальностей, визначених цим Кодексом відповідно до заявленого митного режиму, що засвідчується митним органом шляхом проставлення відповідних митних забезпечень (у тому числі за допомогою інформаційних технологій), інших відміток на митній декларації або документі, який відповідно до законодавства її замінює, а також на товаросупровідних та товарно-транспортних документах у разі їх подання на паперовому носії.

Разом з цим, згідно з вимогами ст.67 Митного кодексу України українська класифікація товарів зовнішньоекономічної діяльності (УКТ ЗЕД) складається на основі Гармонізованої системи опису та кодування товарів та затверджується законом про Митний тариф України. В УКТ ЗЕД товари систематизовано за розділами, групами, товарними позиціями, товарними підпозиціями, найменування і цифрові коди яких уніфіковано з Гармонізованою системою опису та кодування товарів. Для докладнішої товарної класифікації використовується сьомий, восьмий, дев`ятий та десятий знаки цифрового коду. Структура десятизнакового цифрового кодового позначення товарів в УКТ ЗЕД включає код групи (перші два знаки), товарної позиції (перші чотири знаки), товарної підпозиції (перші шість знаків), товарної категорії (перші вісім знаків), товарної підкатегорії (десять знаків).

Порядок роботи відділу митних платежів підрозділу митного оформлення митного органу та митного поста при вирішенні питань класифікації товарів, що переміщуються через митний кордон України, затверджено наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 року №650 (далі - Порядок №650, у редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин).

За змістом пункту 2 розділу І Порядку №650 класифікація товару - визначення коду товару відповідно до вимог Основних правил інтерпретації УКТЗЕД, передбачених Законом України Про Митний тариф України (далі - Основні правила інтерпретації УКТЗЕД), з урахуванням Пояснень до УКТЗЕД, рішень Комітету з Гармонізованої системи опису та кодування товарів Всесвітньої митної організації, методичних рекомендацій щодо класифікації окремих товарів згідно з вимогами УКТЗЕД, розроблених центральним органом виконавчої влади у сфері митної справи на виконання статті 68 Кодексу, до початку переміщення товару через митний кордон України, під час митного оформлення та після завершення митного оформлення; контроль правильності класифікації товарів - перевірка правильності опису товару та відповідного йому коду в митній декларації вимогам Основних правил інтерпретації УКТЗЕД під час проведення процедур його митного контролю та митного оформлення.

Пунктом 2 розділу II Порядку №650 визначено, що контроль правильності класифікації товарів здійснюється шляхом перевірки відповідності: опису товару в митній декларації процедурі декларування відповідно до вимог Кодексу; відомостей про товар та код товару згідно з УКТ ЗЕД, заявлених у митній декларації, відомостям про товар (найменування, опис, визначальні характеристики для класифікації товарів тощо), зазначеним у наданих для митного контролю документах, шляхом перевірки дотримання вимог Основних правил інтерпретації УКТ ЗЕД, із врахуванням Пояснень до УКТ ЗЕД, рекомендацій, розроблених центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, відповідно до вимог Кодексу.

Згідно пункту 12 Розділу ІІ Порядку №650 разі неможливості однозначно перевірити правильність класифікації товару на підставі відомостей, які містяться у митній декларації, інших документах, поданих для митного оформлення, документів та відомостей, наданих разом із Запитом, посадова особа Підрозділу або підрозділу митних компетенцій у паперовій або електронній формі надсилає повідомлення декларанту або уповноваженій ним особі про необхідність надання додаткових документів та/або відомостей, які підтверджують задекларований код товару згідно з УКТ ЗЕД. Строк надання додаткових документів та/або відомостей не має перевищувати 10 календарних днів з дня отримання такого повідомлення.

Пунктом 15 Розділу ІІ Порядку №650 передбачено, що якщо для вирішення питання класифікації товару виникає потреба у спеціальних знаннях з різних галузей науки, техніки, мистецтвознавства тощо або у використанні спеціального обладнання і техніки, митний орган може звернутися до спеціалізованого органу з питань експертизи та досліджень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, чи до його відокремленого підрозділу або іншої експертної установи (організації).

Залучення спеціалізованого органу з питань експертизи та досліджень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, або іншої експертної установи (організації) здійснюється у разі виникнення:

необхідності ідентифікації або лабораторної перевірки характеристик товарів, визначальних для їх класифікації;

складних випадків класифікації товарів, вирішення яких потребує проведення досліджень.

У такому разі Підрозділ або підрозділ митних компетенцій готує та надсилає запит про проведення дослідження (аналізу, експертизи) проб (зразків) товарів до спеціалізованого органу з питань експертизи та досліджень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, або іншої експертної установи (організації) із зазначенням переліку завдань та питань, що мають бути з`ясовані для встановлення характеристик, визначальних для класифікації товарів згідно з УКТ ЗЕД.

ОБГРУНТУВАННЯ ДОВОДІВ СТОРІН

Відповідно до обставин справи між сторонами виник спір щодо правомірності рішень митного органу про визначення коду товарів згідно з УКТ ЗЕТ та про відмову у митному оформленні товарів.

Відповідно до розділу II Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 року №651 (зареєстрований в Міністерстві юстиції України 14.08.2012 року за №1372/21684), далі - Порядок №651, у гр. 31 та 33 МД зазначаються:

- у графі 31 «Паковання та опис товарів - Марковання та номери -

Номер контейнера (номери контейнерів) - Кількість і вид» під номером 1 зазначаються найменування та звичайний торговельний опис, що дає змогу ідентифікувати та класифікувати товар (фізичні характеристики товару в обсязі, достатньому для однозначного віднесення його до коду згідно з УКТЗЕД та застосування ставок податків, у кількості знаків, визначеній правилами заповнення графи 33 МД для відповідного митного режиму та особливостей переміщення): наприклад, комплектність або завершеність (зібраний/незібраний), кількісний та якісний склад (матеріал, речовина, суміш, сполука тощо), основні властивості товару (призначення, розмір, розфасування, пакування тощо);

- у графі 33 «Код товару», якщо не передбачено інше, то в першому підрозділі графи 33 МД зазначаються перші 8 знаків коду товару згідно з УКТ ЗЕД. У другому підрозділі графи зазначаються дев`ятий та десятий знаки коду товару згідно з УКТ ЗЕД.

Відповідно до вимог статті 67 МКУ Українська класифікація товарів зовнішньоекономічної діяльності (УКТ ЗЕД) складається на основі Гармонізованої системи опису та кодування товарів та затверджується законом про Митний тариф України.

В УКТ ЗЕД товари систематизовано за розділами, групами, товарними позиціями, товарними підпозиціями, найменування і цифрові коди яких уніфіковано з Гармонізованою системою опису та кодування товарів.

Для докладнішої товарної класифікації використовується сьомий, восьмий, дев`ятий та десятий знаки цифрового коду.

Структура десятизнакового цифрового кодового позначення товарів в УКТ ЗЕД включає код групи (перші два знаки), товарної позиції (перші чотири знаки), товарної підпозиції (перші шість знаків), товарної категорії (перші вісім знаків), товарної підкатегорії (десять знаків).

Відповідно до вимог ст.69 МК України, товари при їх декларуванні підлягають класифікації, тобто у відношенні товарів визначаються коди відповідно до класифікаційних групувань, зазначених в УКТ ЗЕД (частина 1).

Митні органи здійснюють контроль правильності класифікації товарів, поданих до митного оформлення, згідно з УКТ ЗЕД (ч.2 ст.69 МК України).

На вимогу посадової особи митного органу декларант або уповноважена ним особа зобов`язані надати усі наявні відомості, необхідні для підтвердження заявлених ними кодів товарів, поданих до митного оформлення, а також зразки таких товарів та/або техніко-технологічну документацію на них (ч.3 ст.69 МК України).

У разі виявлення під час митного оформлення товарів або після нього порушення правил класифікації товарів митний орган має право самостійно класифікувати такі товари (ч.4 ст.69 МК України).

Для цілей класифікації товарів під складним випадком класифікації товару розуміється випадок, коли у процесі контролю правильності заявленого декларантом або уповноваженою ним особою коду товару виникають суперечності щодо тлумачення положень УКТ ЗЕД, вирішення яких потребує додаткової інформації, спеціальних знань, проведення досліджень тощо (ч.5 ст.69 МК України).

Згідно з вимогами ч.7 ст.69 МК України, рішення митних органів щодо класифікації товарів для митних цілей є обов`язковими. Такі рішення оприлюднюються у встановленому законодавством порядку. У разі незгоди з рішенням митного органу щодо класифікації товару декларант або уповноважена ним особа має право оскаржити це рішення відповідно до глави 4 цього Кодексу.

Згідно з вимогами ч.8 ст.69 МК України, висновки інших органів, установ та організацій щодо визначення кодів товарів згідно з УКТ ЗЕД при митному оформленні мають інформаційний або довідковий характер.

Класифікація товарів здійснюється згідно з вимогами УКТЗЕД, що є товарною номенклатурою Митного тарифу України, затвердженого Законом України від 19.10.2022 року №2697-ІХ «Про Митний тариф України», а саме з урахуванням Основних правил інтерпретації УКТЗЕД, відповідних приміток до розділів та груп, текстового опису товарних позицій та тих характеристик товару, які є визначальними для класифікації.

З метою забезпечення єдиного тлумачення і застосування УКТЗЕД в Україні запроваджено пояснення до УКТЗЕД, які побудовані на основі Пояснень до Гармонізованої системи опису та кодування товарів 2022 року і Пояснень до Комбінованої номенклатури Європейського Союзу та затверджені наказом Державної митної служби України від 14.12.2022 року №543.

Відповідно до правила 1 ОПІ, назви розділів, груп та підгруп наводяться лише для зручності користування. Для юридичних цілей класифікація товарів проводиться виходячи з найменувань товарних позицій і відповідних приміток до розділів чи груп, якщо такі тексти назв та приміток не вимагають іншого, відповідно до таких положень.

Відповідно до правила 6 ОПІ для юридичних цілей класифікація товарів у товарних підпозиціях, товарних категоріях і товарних підкатегоріях здійснюється відповідно до назви останніх, а також приміток, які їх стосуються, з урахуванням певних застережень (mutatіsmutandіs), положень вищезазначених правил за умови, що порівнювати можна лише назви одного рівня деталізації.

Тобто, зазначеними Правилами передбачено, що при віднесенні товару до тієї чи іншої позиції саме характеристики товару є визначальними для класифікації товару відповідно до УКТ ЗЕД.

До товарної позиції 8441 УКТЗЕД, згідно з її текстовим описом, включається все обладнання, використовуване для різання (не вважаючи палітурного обладнання), усі машини для обробки продукції, зробленої на устаткуванні для підготовлення паперової маси, виготовлення паперу або картону, починаючи від машин для різання на потрібну ширину або на аркуші промислового розміру і закінчуючи машинами, які використовуються для виробництва різних виробів.

Відповідно до ДСТУ 2890-94, картонна коробка - виріб із гофрокартону, різноманітної форми і конструкції, згідно технічної документації замовника, призначена для пакування харчової і промислової продукції. Повинна захищати продукцію від зовнішніх пошкоджень та забезпечувати транспортування продукції. Коробки виготовляються з одного листа картону або за погодженням з замовником з декількох, при умові забезпечення механічної міцності коробки (ДСТУ ГОСТ 9142-2014 Ящики з гофрованого картону. Загальні технічні умови). Заготовка для гофрокоробки - лист з гофрокартону, розміри якого дозволяють виготовити коробку.

Згідно з висновком експерта Дніпропетровської торгово-промислової палати №ЗЕД-204 від 21.11.2024 року на підставі заявки замовника (ТОВ «ЦЕНТРАЛ-ПАК») від 20.11.2024 року, контракту №HY202402 від 02.02.2024 року з додатком, посібника з експлуатації, листа-опису №2024/1121/1 від 21.11.2024 року, згідно опису продукції та згідно з правилами інтерпретації УКТ ЗЕД , а також керуючись Поясненнями до УКТ ЗЕД, продукція, що імпортується Замовником, класифікується за УКТ ЗЕД наступним чином: «HUAYU-A SERIES» автоматична 4-ох кольорова машина зі слотером, ротаційною висічкою та укладальником (серійний номер HY924/202000.

Вказаний експертний висновок є належним та допустимим доказом у розумінні положень КАС України, підтверджує обставину щодо наявності підстав для віднесення імпортованого позивачем товару до товарної позиції з кодом УКТ ЗЕД .

Разом з тим, колегія судів зазначає, що в матеріалах справи наявні експертні висновки Одеської регіональної торгово-промислової палати №ВЕ-8/189 від 21.11.2024 року та Хмельницької торгово-промислової палати №С-63 від 21.11.2024 року, відповідно до яких товар «HUAYU-A SERIES» автоматична 4-ох кольорова машина зі слотером, ротаційною висічкою та укладальником (серійний номер HY924/202404) відповідає коду УКТ ЗЕД .

При цьому, не погоджуючись із вказаним висновком експерта, відповідач не заявляв про необхідність проведення повторної експертизи, а також не надавав іншого експертного висновку на підтвердження своєї позиції.

Колегія суддів зауважує, що відповідно до частини 8 статті 69 МК України висновки інших органів, установ та організацій щодо визначення кодів товарів згідно з УКТ ЗЕД при митному оформленні мають інформаційний або довідковий характер.

Тобто, у своїй діяльності та при виконанні власних повноважень, визначених Митним кодексом України, митні органи використовують експертні висновки як джерело додаткової інформації.

В той же час, відповідно до вимог ч.3 ст.68 КАС України експерт зобов`язаний дати обґрунтований та об`єктивний письмовий висновок на поставлені йому питання.

Згідно з вимогами ч.ч.1, 2 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Отже, в рамках судового процесу, висновок експерта, зокрема сформований за результатами проведення експертизи, належить до відповідних джерел доказування, що підлягають врахуванню судом при розгляді справи по суті.

Таким чином, з урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що позивачем було надано всі докази, що підтверджують вірність застосованого УКТ ЗЕД - згідно з технічними характеристиками товару, в той час як рішення митного органу про визначення коду товару за УКТ ЗЕД не містить обґрунтувань та посилань на обставини, з урахуванням яких відповідач відхилив надані декларантом документи з метою підтвердження правомірності декларування товарів.

Згідно з ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно положень ст.75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому в силу положень ст.76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з вимогами ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч.2 ст.77 КАС України).

Отже, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок доказування в спорі покладається на відповідача орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Відповідно до вимог ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Виходячи із системного аналізу вищевказаних норм права та встановлених судом обставин, підтверджених наявними в матеріалах справи доказами, колегія суддів вважає, що контролюючий орган, приймаючи спірне рішення Одеської митниці про визначення коду товару №КТ-UA-2024 від 28.11.2024 року та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500020/2024/000517 від 13.12.2024 року, діяв всупереч та не у відповідності до вимог чинного законодавства.

Зважаючи на встановлені судом обставини та з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позов є таким, що підлягає задоволенню.

Стосовно вимоги позивача про стягнення з відповідача судових витрат на оплату професійної правничої допомоги у розмірі 29 000 грн. під час розгляду справи в суді першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Пунктом 1 частини 3 статті 132 КАС України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до вимог ч.ч.4, 5 ст.134 КАС України законодавцем запроваджено принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката. Так розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Крім того, під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо.

Таким чином, у Кодексі адміністративного судочинства України закладені критерії оцінки як співмірності витрат на оплату послуг адвоката (адекватності ціни за надані адвокатом послуги відносно складності та важливості справи, витраченого на ведення справи часу тощо), так і критерій пов`язаності цих витрат із веденням справи взагалі (пов`язаності конкретних послуг адвоката із веденням саме цієї судової справи, а не іншої справи).

При цьому склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі та покладається на сторону, яка подає таке клопотання.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої було винесене судове рішення у справі, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Ті самі критерії застосовує і Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст.41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04, п. 269).

Верховним Судом у своїх постановах від 27.06.2018 року у справі №826/1216/16, від 17.09.2019 року у справі №810/3806/18, від 31.03.2020 року у справі №726/549/19, неодноразово висловлювалась правова позиція, згідно якої на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЦЕНТРАЛ-ПАК» та адвокатським об`єднанням «ЕДВАЙЗЕРС» укладено договір про надання правничої допомоги №15/1/25 від 15.01.2025 року, відповідно до якого замовник доручає, а виконавець (в особі адвоката Шморгуна Віталія Олеговича) приймає на себе зобов`язання надавати правничу допомогу на умовах, передбачених даним договором.

На підтвердження понесення позивачем витрат на правничу допомогу у сумі 29 000,00 грн., позивачем надано копію договору про надання правничої допомоги №15/1/25 від 15.01.2025 року; додаткову угоду №1 від 15.01.2025 року до договору про надання правничої допомоги №15/1/25 від 15.01.2025 року, відповідно до якої сторони домовилися, що вартість послуг виконавця за представництво інтересів замовника у суді першої інстанції становить 29 000,00 грн; рахунок на оплату №13 від 27.01.2025 року; платіжну інструкцію №54 від 13.02.2025 року; акт прийому-передачі наданих послуг до додаткової угоди №1 від 15.01.2025 року до договору про надання правничої допомоги №15/1/25 від 15.01.2025 року, згідно якого вартість послуг за надання правничої допомоги складає 29 000,00 грн.

Разом з тим, у відзиві на позовну заяву, відповідач зазначає, що гонорар представника позивача за надану правову допомогу в суді у розмірі 29 000,00 грн. є завищеним, становить надмірний тягар для відповідача, стягнення адвокатських витрат у зазначеній сумі не відповідає вищевказаним критеріям розумності, співрозмірності.

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази складу та розміру витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, перевіривши їх розумну необхідність для цієї справи та відповідність наданих послуг видам правової допомоги, визначеним статтями 19, 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», а також враховуючи предмет спору, значення справи для сторін та конкретні обставини справи, суд першої інстанції вважає, що визначений позивачем розмір понесених судових витрат на правничу допомогу не співмірний із складністю справи, яка розглядалась в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судових засідань та виклику учасників справи.

Виходячи з наведеного, з урахування критеріїв пропорційності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для часткового задоволення заяви позивача та стягнення на його користь з Одеської митниці витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 4 000,00 грн.

Стосовно заяви представника позивача про стягнення з Одеської митниці на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦЕНТРАЛ-ПАК» судових витрат на оплату професійної правничої допомоги під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції у розмірі 18 000,00 грн., колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до вимог ч.ч.1-4 ст.134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У постановах Верховного Суду від 28.04.2023 року по справі №640/8003/20, від 25.05.2023 року по справі №440/7120/20, від 20.06.2023 року по справі №280/5922/21 викладено правову позицію, згідно якої визначаючись із відшкодуванням понесених витрат на правничу допомогу, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

У постанові Верховного Суду від 17.05.2023 року по справі №560/3073/20 зазначено, що судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим, суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

15.01.2025 року між ТОВ «ЦЕНТРАЛ-ПАК» та Адвокатським об`єднанням «Едвайзерс» укладений договір №15/01/25 про надання правової допомоги та 15.01.2025 року укладена Додаткова угода №1 до нього.

Згідно з вимогами ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правничої допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

З наведеного слідує, що визначення розміру гонорару здійснюється за домовленістю сторін.

З огляду на вищевикладене, ТОВ «ЦЕНТРАЛ-ПАК» та АО «Едвайзерс» погодили вартість надання правничої допомоги в суді апеляційної інстанції у фіксованому розмірі в сумі 18 000 грн. 00 коп., враховуючи складність справи, кваліфікацію і досвід адвоката, а також фінансовий стан клієнта.

Відповідно до вимог ч.5 ст.134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

ТОВ «ЦЕНТРАЛ-ПАК» на користь АО «Едвайзерс» 30.12.2025 року було сплачено 18 000 грн. 00 коп. за надання правничої допомоги, що підтверджується:

- рахунком на оплату №112 від 29.12.2025 року;

- платіжною інструкцією №468 від 30.12.2025 року;

- випискою з особового рахунку АО «Едвайзерс» за 30.12.2025 року

Як зазначає заявник, вказана справа має значення для ТОВ «ЦЕНТРАЛ-ПАК» не тільки як спосіб захисту порушених прав, але і як спосіб захисту ділової репутації, тому, на думку заявника, лише при компенсації апелянтом понесених ТОВ «ЦЕНТРАЛ-ПАК» судових витрат у повному розмірі конституційне право позивача на судовий захист буде належним чином реалізоване.

Враховуючи вищевикладене, заявник вважає, що розмір витрат на правничу допомогу є обґрунтованим та пропорційним предмету спору, а усі види правничої допомоги відповідають критеріям дійсності та необхідності, спрямовані на забезпечення реалізації прав позивача

Дослідивши матеріали справи, надані представником позивача на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 18 000, 00 грн., письмові докази, колегія суддів дійшла висновку про неспівмірність заявлених до відшкодування коштів із розглядом даної справи.

Отже, виходячи з принципу обґрунтованості та пропорційності розміру судових витрат до предмета спору, співмірності розміру судових витрат зі складністю справи та наданих адвокатом послуг, часом, витраченим адвокатом на надання відповідних послуг, обсягом наданих послуг, ціною позову та значенням справи для сторони, колегія суддів вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача витрати на оплату професійної правничої допомоги у розмірі 4000, 00 грн.

До того ж, стягнення витрат у заявленому розмірі не становить надмірний тягар для відповідача.

Колегія суддів наголошує, що метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої прийняте рішення, витрачених коштів, але і в певному сенсі спонукання суб`єкта владних повноважень своєчасно вчиняти дії, необхідні для поновлення порушених прав та інтересів фізичних і юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин, про що зазначив Верховний Суд у постанові від 05.09.2019 року по справі №826/841/17.

Відповідно до вимог ч.2 ст.6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до вимог ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень норм матеріального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308; 311; 315; 316; 321; 322; 325 КАС України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Одеської митниці залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2025 року без змін.

Стягнути з Одеської митниці (, адреса: 65078, м. Одеса, вул. Лип Івана та Юрія, 21А) за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ««ЦЕНТРАЛ-ПАК» (, адреса: 18030, Черкаська область, м. Черкаси, вул. Чехова, буд. 104) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4000,00 грн. (чотири тисячі гривень).

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення з підстав, передбачених статтею 328 КАС України.

Суддя-доповідач О.В. Джабурія
Судді Н.В. Вербицька К.В. Кравченко