Справа № 460/10703/25
Суддя: Н.О. Дорошенко
Дата ухвалення: 2026-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

18 лютого 2026 року м. РівнеСправа №460/10703/25

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Дорошенко Н.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників адміністративної справи за позовом:

ОСОБА_1
доВійськової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2
про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій,
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі ВЧ НОМЕР_1 , відповідач-1), у якому просить:

визнати протиправною бездіяльність відповідача-1 щодо ненарахування та невиплати позивачу за період проходження військової служби у НОМЕР_3 полку рхбз військової в період з 05.05.2015 по 24.09.2016 та у НОМЕР_4 бригаді підтримки в період з 24.09.2016 по 06.02.2018, індексації грошового забезпечення, відповідно до вимог Закону України «Про індексацію доходів населення», Порядку проведення індексації доходів населення, затвердження постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078, з визначенням місяця в якому відбулося підвищення посадових окладів військовослужбовців, січень 2008 року;

зобов`язати відповідача-1 нарахувати та виплатити позивачу за період проходження військової служби у НОМЕР_3 полку рхбз військової в період з 05.05.2015 по 24.09.2016 та у НОМЕР_4 бригаді підтримки в період з 24.09.2016 по 06.02.2018 індексації грошового забезпечення, відповідно до вимог Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078, з визначенням місяця в якому відбулося підвищення посадових окладів військовослужбовців, січень 2008 року з урахуванням раніше виплачених сум.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач проходив військову службу у 704 полку рхбз в період з 05.05.2015 по 24.09.2016 та у НОМЕР_4 бригаді підтримки в період з 24.09.2016 по 06.02.2018, які знаходились на повному фінансовому забезпечені ВЧ НОМЕР_1 , тому позивач вважає, що саме ВЧ НОМЕР_1 є належним відповідачем у цій судовій справі. За період з 05.05.2015 по 06.02.2018 йому була нарахована та виплачена індексація грошового забезпечення не в повному обсязі, чим порушено його законні права та інтереси. Вважає, що в спірному періоді з 05.05.2015 по 06.02.2018 базовим місяцем для нарахування індексації має бути січень 2008 року. Вказав, що така поведінка відповідачів є протиправною та порушує приписи Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та Закону України "Про індексацію грошових доходів населення", а також суперечать Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078.

Ухвалою від 27.06.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. Встановлено строк для подання відповідачем-1 відзиву на позов, а позивачем відповіді на відзив.

Відповідач-1 подав відзив, в якому позов заперечив повністю. Зазначив, що ОСОБА_2 у спірному періоді не проходив військову службу у ВЧ НОМЕР_1 , нарахування та виплата йому грошового забезпечення під час проходження військової служби здійснювалося відповідно до наказів командирів військових частин, в яких він безпосередньо проходив військову службу. Відповідач-1 зауважив, що позивач зазначає, що у період з 05.05.2015 по 24.09.2016 проходив службу у 704 полку РХБЗ, а з 24.09.2016 по 06.02.2018 у НОМЕР_4 бригаді підтримки, які начебто перебували на фінансовому забезпеченні ВЧ НОМЕР_1 . Однак: НОМЕР_3 полк РХБЗ не підпорядковується ВЧ НОМЕР_1 та ніколи не перебував на її фінансовому забезпеченні; НОМЕР_4 бригада підтримки (військова частина НОМЕР_5 ) є самостійним розпорядником бюджетних коштів і також не перебувала на фінансовому забезпеченні ВЧ НОМЕР_1 . Крім того, ВЧ НОМЕР_1 сама не є розпорядником коштів, а перебуває на фінансовому забезпеченні у Військової частини НОМЕР_6 . Таким чином, ВЧ НОМЕР_1 не здійснювала фінансування зазначених підрозділів та не має можливості здійснювати перерахунок грошового забезпечення позивача за вказаний період. Просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Ухвалою від 24.10.2025 позовну заяву залишено без руху. Зокрема, суд вказав позивачу про необхідність визначити суб`єктний склад учасників справи відповідно до заявлених вимог та із зазначенням передбачених процесуальним законом відомостей щодо відповідача (відповідачів).

03.11.2025 на виконання вказаної ухвали суду від позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог, в якій ОСОБА_1 визначив відповідачем у справі Військову частину НОМЕР_2 , та просить суд:

визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо ненарахування та невиплати позивачу за період проходження військової служби у НОМЕР_3 полку рхбз військової в період з 05.05.2015 по 24.09.2016 та у НОМЕР_4 бригаді підтримки в період з 24.09.2016 по 06.02.2018, індексації грошового забезпечення, відповідно до вимог Закону України «Про індексацію доходів населення», Порядку проведення індексації доходів населення, затвердження постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078, з визначенням місяця в якому відбулося підвищення посадових окладів військовослужбовців, січень 2008 року;

зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити позивачу за період проходження військової служби у НОМЕР_3 полку рхбз військової в період з 05.05.2015 по 24.09.2016 та у НОМЕР_4 бригаді підтримки в період з 24.09.2016 по 06.02.2018 індексації грошового забезпечення, відповідно до вимог Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078, з визначенням місяця в якому відбулося підвищення посадових окладів військовослужбовців, січень 2008 року з урахуванням раніше виплачених сум.

Ухвалою від 20.11.2025 продовжено розгляд адміністративної справи. Прийнято заяву позивача про уточнення позовних вимог. Залучено до участі у справі №460/10703/25 як другого відповідача Військову частину НОМЕР_2 (далі ВЧ НОМЕР_2 , відповідач-2). Встановлено строк для подання відповідачем-2 відзиву на вказану заяву, а позивачу - відповіді на відзив.

Відповідач-2 подав відзив, в якому позов заперечив повністю. Зазначив, що позивач перебував на військовій службі у ВЧ НОМЕР_2 в період з 23.06.2014 по 17.10.2016. Саме за цей період військовослужбовець ОСОБА_1 отримував грошове забезпечення у ВЧ НОМЕР_2 , до періоду з 17.10.2016 по 06.02.2018, як зазначено в заяві позивача, ВЧ НОМЕР_2 відношення не має. НОМЕР_4 бригада підтримки не є складовою ВЧ НОМЕР_2 і на фінансовому забезпеченні у відповідача-2 не перебуває. А тому, відповідач-2 надав відзив лише за спірний період з 05.05.2015 по 17.10.2016. Відповідач-2 вказав, що позивачу проводилося нарахування індексації грошового забезпечення відповідно до Закону України Про індексацію грошових доходів населення та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078. Пунктом 3 Постанови №1013 встановлено, що міністрам, керівникам інших центральних органів виконавчої влади, головам обласних, Київської міської державних адміністрацій та інших державних органів у межах передбачених коштів державного бюджету, місцевих бюджетів та власних коштів вжити заходів для підвищення з 1 грудня 2015 року розмірів посадових окладів (тарифних ставок, ставок заробітної плати), перегляду розмірів надбавок, доплат, премій, спрямувавши на зазначені цілі всі виплати, пов`язані з сумою індексації, яка склалась у грудні 2015 року, з тим, щоб розмір підвищення всіх складових заробітної плати у сумарному виразі для кожного працівника у грудні 2015 року перевищив суму індексації, яку йому повинні були виплатити у грудні 2015 року. Для проведення подальшої індексації заробітної плати обчислення індексу споживчих цін починається з січня 2016 року відповідно до Постанови №1078. Таким чином, період вказаний позивачем період з 05.05.2015 по 31.12.2015 не підпадає під дію зазначених змін, а тому не може бути врахованим при прийнятті рішення судом. Спірний період, що підлягає вирішенню охоплює 01.01.2016 по 17.10.2016. Починаючи з 01.12.2015 обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з місяця наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (посадового окладу) за посадою, яку займає працівник, в тому числі військовослужбовець. Зауважив, що збільшення грошових доходів військовослужбовців у спірний період відбулось не за рахунок збільшення посадових окладів, а за рахунок збільшення додаткових видів грошового забезпечення, а саме премій. При цьому таке збільшення мало постійний характер, оскільки було визначено нормативно-правовим актом Міністерства оборони України. Так, з метою виконання приписів пункту 3 Постанови № 1013 щодо підвищення всіх складових заробітної плати у сумарному виразі для кожного працівника у грудні 2015 р. для перевищення суми індексації, яку йому повинні були виплатити у грудні 2015 року для початку нарахування індексації з січня 2016 року, Міністерством оборони України було прийнято наказ від 27.01.2016 № 44 «Про особливості виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України в 2016 році», яким з 01.01.2016 значно підвищився розмір грошового забезпечення військовослужбовців. З прийняттям постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 вказані протиріччя щодо застосування п. 5 Постанови №1078 в редакції, після 01.12.2015 були зняті, оскільки було збільшено розмір посадового окладу військовослужбовців з одночасним зменшенням розміру їх премій, які виплачувались згідно наказу від 27.01.2016 № 44. Відповідач-2 стверджує, що під час визначення величини приросту споживчих цін необхідно застосовувати індекси споживчих цін починаючи з січня 2016 року. Покликаючись до положень постанови Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889 відповідач-2 зазначив, що січень 2014 року міг виступати останнім базовим місяцем згідно приписів п. 5 Порядку №1078 в редакції, до 01.12.2015, оскільки саме в ньому відбулось зростання грошових доходів військовослужбовців без перегляду їх мінімальних розмірів. Отже, з урахування положень статті 58 Конституції України правила нарахування індексації за Постановою № 1013 повинні застосовуватись виключно з 01.01.2016, особливо з урахуванням того, що у вказаній постанові прямо зазначено, що для проведення подальшої індексації заробітної плати обчислення індексу споживчих цін починається з січня 2016 р. відповідно до Порядку № 1078. З урахуванням викладеного, відповідач-2 дійшов висновку про відсутність правових та фактичних підстав для визнання протиправними дії ВЧ НОМЕР_2 щодо ненарахуваня та виплати індексації грошового забезпечення позивачу за період з 01.01.2016 по 17.10.2016 із застосуванням січня 2008 року як місяця, з якого починається обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця). Крім того, відповідач-2 зауважив, що розрахунок індексації грошового забезпечення є компетенцією органу з якого звільнено позивача, як органу, в якому останній проходив службу і який виплачував йому грошове забезпечення. За наведеного, відповідач-2 вважає, що діяв в межах повноважень та у спосіб, передбачений чинним законодавством. Просив у задоволенні позовних вимог відмовити.

З`ясувавши доводи та аргументи сторін, на яких ґрунтуються їх вимоги та заперечення, перевіривши їх дослідженими доказами, оцінивши їх у сукупності на підставі чинного законодавства, суд встановив та врахував таке.

ОСОБА_1 проходив військову службу, зокрема, в період з 05.05.2015 по 06.02.2018 у різних військових формуваннях, що підтверджується витягом з послужного списку позивача.

Вважаючи протиправною поведінку відповідачів щодо обрахунку індексації грошового забезпечення за період з 05.05.2015 по 06.02.2018, ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом.

Як встановлено судом, позивач доводить, що він проходив військову службу у НОМЕР_3 полку рхбз в період з 05.05.2015 по 24.09.2016 та у НОМЕР_4 бригаді підтримки в період з 24.09.2016 по 06.02.2018, які знаходились на повному фінансовому забезпечені ВЧ НОМЕР_1 . Тому у первинній позовній заяві позивач вказав ВЧ НОМЕР_1 відповідачем за позовом.

У поданій в подальшому заяві про уточнення позовних вимог позивач визначив відповідачем у справі ВЧ НОМЕР_2 , до якої звернув свої позовні вимоги. При цьому, вимог до ВЧ НОМЕР_1 заява про уточнення позовних вимог не містить.

Отже, для правильного вирішення цього судового спору суду необхідно з`ясувати з наявних у справі доказів місце проходження позивачем військової служби у спірні періоди.

Дослідженням витягу з послужного списку позивача встановлено, що позивач проходив військову службу:

в період з 05.05.2015 по 24.09.2016 в 704 пРХБЗ, ГУОЗ ЗСУ (ВЧ НОМЕР_2 );

в період з 24.09.2016 по 06.02.2018 в 703 опоз, ГУОЗ ЗСУ;

в період з 06.02.2018 по 21.08.2019 в 111 РАСт, ОК " ІНФОРМАЦІЯ_1 " (ВЧ НОМЕР_1 ); цей період не є спірним у справі, що розглядається.

При цьому, суд враховує положення абз. 1 ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» згідно з яким, закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Як встановлено судом з матеріалів справи, наказом командира ВЧ НОМЕР_2 від 17.10.2016 №241 (по стройовій частині) старшого лейтенанта ОСОБА_3 , призначеного наказом першого заступника начальника Генерального штабу Збройних Сил України (по особовому складу) від 24.09.2016 №318 на посаду […] військової частини НОМЕР_5 , з 17.10.2016 виключено зі списків особового складу частини та з усіх видів забезпечення.

Таким чином, позивач проходив військову службу у ВЧ НОМЕР_2 у період з 05.05.2015 17.10.2016, що було визнано відповідачем-2 у відзиві.

Що стосується решти спірного періоду, то суд звертає увагу позивача на те, що відповідно до ч. 5 ст. 160 КАС України в позовній заяві зазначаються, зокрема, зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги (п. 4); виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини (п. 5).

Згідно з частинами першою та другою статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Аналіз вказаної правової норми свідчить про те, що учасник судового процесу - суб`єкт владних повноважень повинен доводити правомірність своїх рішень, дій чи бездіяльності виключно в адміністративних справах про їх оскарження. Водночас, інший учасник судового процесу не позбавлений обов`язку довести ті обставини, на яких ґрунтуються його позовні вимоги чи заперечення. Тобто обов`язок доказування в адміністративному процесі не покладено виключно на суб`єкта владних повноважень, а розподілений в залежності від вимог та заперечень.

У даному випадку обов`язок доказування правомірності оспорюваних дій належить відповідачам, в той час як позивач зобов`язаний підтвердити належними та допустимими доказами обставини, які стали підставою для звернення до суду з позовом щодо оскарження таких дій.

Всупереч викладеному, позовна заява не містить доказів на підтвердження факту проходження позивачем військової служби у ВЧ НОМЕР_1 у період з 05.05.2015 по 06.02.2018, а у період з 18.10.2016 по 06.02.2018 у ВЧ НОМЕР_2 . Також у справі відсутні докази нарахування та виплати позивачу індексації грошового забезпечення у період з 05.05.2015 по 06.02.2018 іншою військовою частиною, яка б відповідно до норм КАС України могла набути статусу відповідача у цій судовій справі. Не встановлено таких обставин і судом під час судового розгляду справи.

Ба більше, ВЧ НОМЕР_1 заперечує нарахування та виплату позивачу індексації грошового забезпечення у період з 05.05.2015 по 06.02.2018, а у ВЧ НОМЕР_2 - у період з 18.10.2016 по 06.02.2018.

Таким чином, матеріалами судової справи не підтверджується наявність порушеного права позивача внаслідок нарахування та виплати йому індексації грошового забезпечення ВЧ НОМЕР_1 - у період з 05.05.2015 по 06.02.2018, а у період з 18.10.2016 по 06.02.2018 ВЧ НОМЕР_2 .

Натомість ВЧ НОМЕР_2 у відзиві визнала здійснення нарахування та виплату позивачу індексації грошового забезпечення у період з 05.05.2015 по 17.10.2016.

Крім цього, суд враховує, що позовних вимог до Військової частини НОМЕР_5 позивач не пред`явив, а також не вказує, що таким суб`єктом було порушено його право на належне нарахування індексації грошового забезпечення.

Отже відсутні підстави для вирішення судом питання щодо залучення до участі у справі іншого відповідача/співвідповідача.

Тому суд вирішує цей спір в межах заявлених позовних вимог та наданих сторонами доказів.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам за період з 05.05.2015 по 17.10.2016, суд зазначає таке.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній та політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі, визначає Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей від 20.12.1991 №2011-XII (далі - Закон №2011-XII).

Згідно з ч.1 ст.1-2 Закону №2011-XII, військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

Відповідно до частин першої-четвертої статті 9 Закону №2011-XII, держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Відповідно до статті 18 Закону України Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії від 05.10.2000 №2017-III (далі - Закон №2017-III), законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії, зокрема, щодо індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін.

Статтею 19 Закону №2017-III встановлено, що державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Так, правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначені Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" від 03.07.1991 № 1282-XII (далі - Закон № 1282-XII).

Згідно із абз.2 ст.1 Закону № 1282-XII індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону № 1282-XII індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).

Частиною шостою статті 2 Закону № 1282-XII визначено, що індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Згідно із ст.3 Закону № 1282-XII індекс споживчих цін обчислюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики, і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

При цьому, відповідно до визначення, яке міститься в абз.3 ст.1 Закону № 1282-XII індекс споживчих цін - показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання.

Відповідно до ст. 4, 6 Закону № 1282-ХІІ (в редакції, яка діє з 01.01.2015, а щодо відсоткового значення порогу індексації з 01.12.2015) індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсоток (з 01.12.2015 - 103 відсотка).

Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.

Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

У разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін.

Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 затверджений Порядок проведення індексації грошових доходів населення (далі - Порядок № 1078).

Згідно з п.1-1 Порядку № 1078 підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.

Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 101 відсотка (з 01.12.2015 - 103 відсотка).

Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.

Відповідно до п. 2 Порядку № 1078 індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.

За змістом п. 4 Порядку № 1078 індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. У межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, індексуються оплата праці (грошове забезпечення), розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, допомога по безробіттю та матеріальна допомога у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації безробітного, що надаються залежно від страхового стажу у відсотках середньої заробітної плати, стипендії.

Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків.

Суд зауважує, що постановою Кабінету Міністрів України "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів" від 09.12.2015 №1013 (набрала чинності з 15.12.2015 та підлягала застосуванню з 01.12.2015) було внесено зміни до Порядку №1078, відповідно до яких запроваджено єдині підходи при проведенні індексації грошових доходів населення у разі їх підвищення.

Пунктом 5 Порядку № 1078 (в редакції, чинній до 01.12.2015) було визначено, що у разі підвищення розмірів мінімальної заробітної плати, пенсії, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, стипендій, а також у разі зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів місяць, в якому відбулося підвищення, вважається базовим при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення. У базовому місяці значення індексу споживчих цін приймається за 1 або 100 відсотків. Індексація грошових доходів, отриманих громадянами за цей місяць, не провадиться. З наступного місяця здійснюється обчислення наростаючим підсумком індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації.

З 01.12.2015 редакція п.5 Порядку №1078 передбачає, що у разі підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у пункті 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення. Сума індексації у місяці підвищення грошових доходів, зазначених у абзаці першому цього пункту, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу.

Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.

У разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.

До чергового підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, до визначеної суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у пункті 1-1 цього Порядку.

Аналіз редакцій норми п.5 Порядку № 1078 дозволяє дійти висновку, що до грудня 2015 року зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів було визначено як підстава для зміни базового місяця при обчисленні індексу споживчих цін для цілей визначення наявності або відсутності підстав для нарахування індексації.

Отже, до 01.12.2015 будь-яке зростання доходів громадян, в тому числі військовослужбовців, мало наслідком зміну базового місяця для нарахування індексації.

Таким чином, базовий місяць для обрахунку індексації не був прив`язаний до події зростання виключно тарифних окладів працівника.

Редакція ж вказаної норми, яка діє з 01.12.2015, покладає обов`язок проводити індексацію заробітної плати (грошового забезпечення військовослужбовців) на підприємства, установи, організації у разі перевищення величини індексу споживчих цін встановленого порогу індексації з урахуванням базового місяця, в якому відбулося підвищення грошового забезпечення за рахунок зростання тарифних ставок (окладів).

Тобто, лише з 01.12.2015 на зміну базового місяця для нарахування індексації стало впливати виключно підвищення тарифних ставок (окладів).

При цьому, в якості підстави для зміни базового місяця Порядок №1078 визначає саме зміну тарифних окладів, що відбулась після набрання чинності новою редакцією п.5 Порядку, передбаченою постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 №1013 "Про упорядкування структури заробітної плати", особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів. Також суд зазначає, що внесені до п.5 Порядку №1078 зміни нормативно не встановили нового базового місяця для обрахунку індексації.

Починаючи з грудня 2015 року обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється не індивідуально для кожного працівника в залежності від прийняття його на роботу або зростання його доплат та надбавок, а від моменту останнього перегляду тарифної ставки (окладу) за посадою, яку займає працівник.

Враховуючи викладене, позовні вимоги в частині нарахування та виплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 05.05.2015 по 30.11.2015 із встановленням базового місяця січень 2008 року задоволенню не підлягають, оскільки базовий місяць для обрахунку індексації не був прив`язаний до події зростання виключно тарифних окладів працівника.

Вирішуючи спір в частині нарахування та виплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 17.10.2016 із встановленням базового місяця січень 2008 року, суд виходить з такого.

Позивач вважає, що базовим місяцем щодо обрахунку індексації його грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 17.10.2016 повинен бути січень 2008 року.

Проте, у відзиві відповідач-2 заперечив право позивача на обрахунок індексації його грошового забезпечення у зазначений період із встановленням базового місяця січень 2008 року у зв`язку із зростанням грошових доходів військовослужбовців без перегляду їх мінімальних розмірів, починаючи з 01.01.2016.

Суд наголошує, що в контексті нової редакції Порядку №1078, місяць в якому відбулося підвищення тарифних ставок (окладів) є базовим місяцем при проведенні індексації грошового забезпечення військовослужбовців. Разом з тим, якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, то базовий період не змінюється, а сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.

Постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 № 1294 "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу", яка набрала чинності 01.01.2008 та втратила чинність 01.03.2018 (далі - Постанова № 1294), встановлено підвищені посадові оклади військовослужбовців, які визначені Додатком №1 до Постанови № 1294.

У подальшому, після прийняття постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", якою затверджено схему тарифних розрядів за основними типовими посадами осіб офіцерського складу Збройних Сил, базовим місяцем для нарахування військовослужбовцям індексації став березень 2018 року.

Таким чином, по лютий 2018 року розміри посадових окладів військовослужбовців не змінювались, що виключало підстави для встановлення іншого (відмінного від січня 2008 року) базового місяця при проведенні індексації грошового забезпечення у згаданий період.

Аналізуючи викладене, суд зазначає, що обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації його грошового забезпечення, має здійснюватися з місяця, наступного за місяцем останньою підвищення посадових окладів військовослужбовців відповідно до рішення Уряду.

Таким чином, нарахування та виплата індексації грошового забезпечення позивача за період з 01.12.2015 по 28.02.2018 повинна здійснюватися із застосуванням базового місяця січень 2008 року, в якому Постановою №1294 встановлені підвищені розміри посадових окладів військовослужбовців.

Однак, всупереч цьому індексацію грошового забезпечення позивача за період з 01.12.2015 по 17.10.2016 було обраховано із встановленням базового місяця іншого ніж січень 2008 року, що є протиправним.

Суд зазначає, що дотепер посадові оклади військовослужбовців визначалися постановами Кабінету Міністрів України. У період спірних правовідносин (2015-2025 роки) таких постанов було дві.

На час виникнення спірних правовідносин схеми посадових окладів військовослужбовців були затверджені Постановою №1294, яка була чинною з 01.01.2008 до 01.03.2018.

Від січня 2008 року посадовий оклад позивача не змінювався. Він змінився лише у березні 2018 року на підставі постанови Кабінету Міністрів України Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб від 30.08.2017 №704, якою установлені нові розміри окладів військовослужбовців.

З урахуванням місяця підвищення тарифних ставок (окладів) військовослужбовців та з огляду на правила пунктів 5, 10-2 Порядку №1078, суд констатує, що січень 2008 року є місяцем підвищення доходу позивача, за яким слід здійснювати обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення за період із 01.12.2015 до 28.02.2018.

Цей висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постановах від 26.01.2022 у справі №400/1118/21, від 20.04.2022 у справі №420/3593/20 та ін., стосовно тлумачення у подібних правовідносинах пунктів 2, 5, 10-2 Порядку №1078 при розв`язанні питання про місяць, за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За таких обставин суд дійшов висновку, що нарахування та виплата позивачу грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 17.10.2016 із встановленням базового місяця іншого ніж січень 2008 року порушує гарантії грошового забезпечення військовослужбовця.

Відтак, вказана поведінка відповідача-2 є протиправною, а тому порушене право позивача підлягає судовому захисту та відновленню.

Щодо дискреційних повноважень, то Верховний Суд неодноразово зазначав, що такими є повноваження суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом подібних повноважень є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова може. У такому випадку дійсно суд не може зобов`язати суб`єкта владних повноважень обрати один з правомірних варіантів поведінки, оскільки який би варіант реалізації повноважень не обрав відповідач, кожен з них буде правомірним, а тому це не порушує будь-чиїх прав.

На основі усталеної практики тлумачення поняття дискреційних повноважень та з огляду на об`єкти, підстави й умови для проведення індексації, що встановлені статтями 2, 4 Закону № 1282-XII, пунктами 1-1, 2, 5, 10-2 Порядку №1058, суд дійшов висновку про те, що повноваження ВЧ НОМЕР_2 стосовно визначення січня 2008 року місяцем підвищення доходу ОСОБА_3 , за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення за період, зокрема, з 01.12.2015 до 17.10.2016, не є дискреційними.

Цей висновок пояснюється тим, що місяць підвищення доходу для такої індексації визначається нормативно і залежить тільки від місяця підвищення тарифної ставки (окладу) за посадою, яку займав позивач. Відповідно зростання інших постійних складових грошового забезпечення, без підвищення таких ставок (окладів), не має наслідком зміну місяця підвищення доходу позивача. Відтак відповідач-2 не наділений повноваженнями діяти на свій розсуд, обираючи інакший місяць місяцем грошового доходу, ніж той, у якому востаннє відбулося підвищення тарифної ставки (окладу) за посадою, яку займав позивач.

У спірному випадку законодавець установив один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки відповідача - здійснювати обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації наростаючим підсумком із місяця, наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (окладу), за посадою, яку займав позивач, та провести індексацію грошового забезпечення, коли величина цього індексу перевищить поріг індексації у розмірі 103 відсотки, тобто з 01.12.2015.

Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній, серед іншого, у постановах від 29.11.2021 у справі №120/313/20-а, від 26.01.2022 у справі №400/1118/21, від 20.04.2022 у справі №420/3593/20, від 23.03.2023 у справі №400/3826/21, від 18.01.2024 у справі №240/3619/21, від 28.06.2024 у справі №560/1431/21, від 30.04.2025 у справі № 580/7644/23.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За таких обставин, порушене право позивача підлягає судовому захисту та відновленню шляхом зобов`язання відповідача-2 здійснити нарахування позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 17.10.2016 з визначенням базового місяця - січень 2008 року та виплатити її з врахуванням виплаченої суми. Отже, позов в цій частині вимог підлягає задоволенню.

Під час судового розгляду справи не встановлено, що в межах спірних правовідносин права та законні інтереси позивача були порушені внаслідок протиправної поведінки військової частини НОМЕР_1 , а тому відсутні підстави для задоволення позову до відповідача-1.

Враховуючи вищевикладене, за результатами судового розгляду адміністративної справи суд дійшов висновку, що учасники справи частково довели свої вимоги та заперечення, а відтак позов слід задовольнити частково.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір, а доказів понесення інших судових витрат матеріали судової справи не містять, то судові витрати відповідно до статті 139 КАС України не розподіляються.

Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_2 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 17.10.2016 із встановленням базового місяця січень 2008 року.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 17.10.2016 із встановленням базового місяця січень 2008 року, з урахуванням раніше виплачених сум.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 . ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_7 )

Відповідач - Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 . ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_8 ) Відповідач - Військова частина НОМЕР_2 ( АДРЕСА_3 . ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_9 )

Повний текст рішення складений 18 лютого 2026 року.

Суддя Н.О. Дорошенко