Справа № 300/603/25
Суддя: Нос Степан Петрович
Дата ухвалення: 2026-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2026 рокуЛьвівСправа № 300/603/25 пров. № А/857/38694/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Носа С.П.;

суддів: Кухтея Р.В., Шевчук С.М.;

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21 серпня 2025 року у справі № 300/603/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправним та скасування рішення від 12.07.2024 та зобов`язання до вчинення дій,-

суддя у І інстанції Боршовський Т.І.,

час ухвалення рішення не зазначено,

місце ухвалення рішення м. Івано-Франківськ,

дата складення повного тексту рішення не зазначено,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся у Івано-Франківський окружний адміністративний суд з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (далі відповідач 1, ГУ ПФ України в Івано-Франківській області), Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі відповідач 2, ГУ ПФ України в Рівненській області) в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 12.07.2024 № 20 про відмову в призначенні пенсії; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії з 04.07.2024 та зарахувати до загального страхового стажу ОСОБА_1 періоди трудової діяльності згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_1 від 15.06.1982: з 20.07.1979 по 30.01.1980 робочим цегельного заводу; з 30.01.1980 по 10.05.1980 підмінним водієм радгоспу Косівський (запис 1, 2, 3); з 12.05.1980 по 03.05.1982 служба в рядах радянської армії (запис 4); з 09.06.1982 по 08.06.1991 водієм радгоспу Косівський (запис 5); з 09.06.1991 по 23.02.1996 член колгоспу Спаський (запис 8); з 24.02.1996 по 21.02.2000 член спілки селян Спаська (запис 10, 11); з 22.02.2000 по 15.10.2003 член ТзОВ Зоря (запис 12, 13).

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21 серпня 2025 року ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправним та скасування рішення від 12.07.2024 та зобов`язання до вчинення дійзадоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 12.07.2024 № 20 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 04.07.2024 про призначення пенсії за віком та прийняти рішення за результатами її розгляду, зарахувавши до страхового стажу періоди роботи з 20.07.1979 по 10.05.1980, з 09.06.1982 по 31.05.1991, з 01.05.1992 по 15.10.2003, із врахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні. Відмовлено в задоволенні решти позову до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області. Відмовлено в позові до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду першої інстанції відповідач 2 оскаржив його в апеляційному порядку, яке, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Позивач своїм правом на подання відзиву на апеляційні скарги не скористався, відповідно до частини 4 статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

На підставі пункту 1 частини 1 статті 311 КАС України розгляд справи проводиться в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся 04.07.2024 через веб-портал до Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком. До вказаної заяви від 04.07.2024 були долучені копії: паспорта громадянина України; довідки про присвоєння ідентифікаційного номера; витяг з Реєстру територіальної громади від 02.07.2024; довідку ІНФОРМАЦІЯ_2 від 01.07.2024 № 203; трудової книжки серії НОМЕР_1 від 15.06.1982; листа Архівного відділу Коломийської райдержадміністарції від 24.05.2024 № 09.05.2024; архівної довідки Коломийської райдержадміністрації від 24.05.2024 № 04-01/К-96; витяги з наказів, наданих Архівним відділом Коломийської райдержадміністарції від 24.05.2024; відомості з реєстру страхувальників від 01.07.2024; довідки від 04.07.2024 про відсутність індивідуальних відомостей про особу.

ГУ ПФ України в Рівненській області прийняло рішення від 12.07.2024 № 20 про відмову в призначенні пенсії за віком. Вказане рішення від 12.07.2024 № 20 мотивоване тим, що страховий стаж позивача становить 02 роки 04 місяці при необхідних 29 років. До страхоовго стажу не зараховано періоди роботи з 20.07.1979 по 10.05.1980 та з 09.06.1982 по 08.06.1991, згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 від 15.06.1982, оскільки дата заповнення трудової книжки дописана іншим чорнилом; періоди роботи з 01.01.1994 по 31.12.1994 та з 01.01.1995 по 31.12.2000 відповідно до архівної довідки Коломийської райдержадміністрації від 24.05.2024 № 04-01/К-96, оскільки за 1994 рік значиться ОСОБА_1 , що не відповідає прізвищу, імені та по батькові даним паспорта. За 1995-2000 роки прізвище ОСОБА_1 в книгах по заробітній платі не виявлено; період роботи з 01.01.2001 по 15.10.2003 згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 від 15.06.1982, оскільки в системі персоніфікованого обліку відсутні відсутні відомості про роботу за вказаний період.

Листом № 0900-0211-8/39897 від 17.07.2024 ГУ ПФ України в Івано-Франківській області направило ОСОБА_1 рішення ГУ ПФ України в Рівненській області від 12.07.2024 № 20 про відмову в призначенні пенсії за віком.

Позивач вважаючи протиправним рішення ГУ ПФ України в Рівненській області від 12.07.2024 № 20 про відмову в призначенні пенсії, звернувся з цим позовом до суду, в якому просить суд зобов`язати ГУ ПФ України в Івано-Франківській області повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії з 04.07.2024 та зарахувати до загального страхового стажу ОСОБА_1 періоди трудової діяльності згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_1 від 15.06.1982: з 20.07.1979 по 30.01.1980 робочим цегельного заводу; з 30.01.1980 по 10.05.1980 підмінним водієм радгоспу Косівський (запис 1, 2, 3); з 12.05.1980 по 03.05.1982 служба в рядах радянської армії (запис 4); з 09.06.1982 по 08.06.1991 водієм радгоспу Косівський (запис 5); з 09.06.1991 по 23.02.1996 член колгоспу Спаський (запис 8); з 24.02.1996 по 21.02.2000 член спілки селян Спаська (запис 10, 11); з 22.02.2000 по 15.10.2003 член ТзОВ Зоря (запис 12, 13).

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначає Закон України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV).

Умови призначення пенсії за віком визначені статтею 26 Закону № 1058-IV.

Згідно з частиною першою статті 26 Закону № 1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років.

Пунктом 1.7 розділу І Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, передбачено, що звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію або не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку.

Як вбачається з копії паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 від 23.01.2014 ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 21), а тому на час звернення до органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком від 04.07.2024 в позивач досягнув пенсійного віку 60 років.

За результатом розгляду заяви ОСОБА_1 від 04.07.2024 про призначення пенсії за віком, страховий стаж позивача становить 02 роки 04 місяці, що підтверджується розрахунком стажу.

Згідно рішення ГУ ПФ України в Рівненській області від 12.07.2024 № 20, до страхового стажу не зараховано періоди роботи з 20.07.1979 по 10.05.1980 та з 09.06.1982 по 08.06.1991, згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 від 15.06.1982, оскільки дата заповнення трудової книжки дописана іншим чорнилом; періоди роботи з 01.01.1994 по 31.12.1994 та з 01.01.1995 по 31.12.2000 відповідно до архівної довідки Коломийської райдержадмністарції від 24.05.2024 № 04-01/К-96, оскільки за 1994 рік значиться ОСОБА_1 , що не відповідає прізвищу, імені та по батькові даним паспорта. За 1995-2000 роки прізвище ОСОБА_1 в книгах по заробітній платі не виявлено; період роботи з 01.01.2001 по 15.10.2003 згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 від 15.06.1982, оскільки в системі персоніфікованого обліку відсутні відомості про роботу за вказаний період.

Статтею 62 Закону України Про пенсійне забезпечення передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Такий порядок затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637. Згідно з пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно пункту 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно відомостей трудової книжки серії НОМЕР_1 від 15.06.1982, копія якої наявна в матеріалах справи, суд встановив, що позивач: з 20.07.1979 прйнятий в Совхоз «Косовский» на посаду робочого цегельного заводу; з 30.01.1980 переведений на посаду підмінного водія; з 10.05.1980 звільнений у зв`язку з призовом до армії; з 12.05.1980 по 03.051982 служба в Радянській армії; з 09.06.1982 прийнятий в Совхоз «Косовский» на посаду водія; з 30.03.1992 переведений на посаду робочого цегельного заводу; з 09.06.1991 Радгосп «Косівський» перетворено в колгосп «Спаський»; з 09.06.1991 позивача переведено в члени колгоспу; з 06.04.1995 Колгосп «Спаський» реорганізовано в спілку селян «Спаська»; з 24.02.1996 позивача переведено в спілку селян «Спаська»; з 22.02.2000 спілка селян «Спаська» реорганізована в ТзОВ «Зоря»; з 22.02.2000 позивач переведений в члени ТзОВ «Зоря»; з 15.10.2003 звільнений з роботи за власним бажанням.

Відповідно до частин першої та другої статті 56 Закону України Про пенсійне забезпечення до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Відповідно до статей 3, 48 Примірного статуту колгоспників, прийнятого ІІІ Всесоюзним з`їздом колгоспників 27.11.1969, затвердженого постановою ЦК КПРС і Ради Міністрів СРСР від 28.11.1969, громадяни СРСР приймались в члени колгоспу на підставі заяви, яка розглядалася спочатку правлінням колгоспу, після чого прийом у члени колгоспу проводиться загальними зборами колгоспників за поданням правління. Допускається залучення на роботу за трудовими договорами фахівців та інших працівників з боку лише в тих випадках, коли в колгоспі немає відповідних фахівців або коли сільськогосподарські та інші роботи не можуть бути виконані в необхідні терміни силами колгоспників (стаття 24 Примірного статуту 1969 року).

Порядок ведення трудових книжок колгоспників врегульований Основними положеннями про порядок видачі та ведення трудових книжок колгоспників, які затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 за №310, та чинних на час розгляду справи (далі - Основні Положення).

Згідно пунктів 1, 2 Основних Положень трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів. Трудові книжки ведуться на всіх членів колгоспу з моменту їх вступу в члени колгоспу.

До трудової книжки колгоспника, зокрема, заносяться: відомості про колгоспника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про роботу: призначення на роботу, переведення на іншу роботу, закінчення роботи; відомості про трудову участь: прийнятий в колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, його виконання (пункт 5 Основних Положень).

Пунктом 6 Основних Положень передбачено, що всі записи в трудовій книжці засвідчуються у всіх розділах за час роботи в колгоспі підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженої правлінням колгоспу особи та печаткою.

Разом з тим, встановлений взірець трудової книжки колгоспника, відповідно до якого трудова книжка колгоспника містить окремі розділи: ІІІ "членство в колгоспі", де зазначаються відомості про прийом в члени колгоспу, припинення членства в колгоспі та причини такого припинення, відомості про документ, на підставі якого внесений запис; ІV "відомості про роботу" - відомості про прийом на роботу, переведення на іншу посаду, звільнення з роботи, із зазначенням причин та відомості про документ, на підставі якого внесений запис; V "трудова участь у громадському господарстві" - встановлений у колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, виконання річного мінімуму трудової участі, причини невиконання встановленого мінімум трудової участі, відомості про документ, на підставі якого внесений запис.

Отже, передбачено дві форми роботи особи в колгоспі: шляхом прийняття в члени колгоспу на підставі заяви, яка розглядалася спочатку правлінням колгоспу, після чого прийом у члени колгоспу проводився загальними зборами колгоспників за поданням правління; за трудовими договорами фахівців та інших працівників, коли в колгоспі немає відповідних фахівців або коли сільськогосподарські та інші роботи не можуть бути виконані в необхідні терміни силами колгоспників (тобто без членства в колгоспі).

Відтак, трудова книжка колгоспника заводилася лише щодо членів колгоспів та була основним документом про трудову діяльність таких осіб. Також вимоги про встановлення в колгоспі мінімуму трудової участі в громадському господарстві та виконання такого мінімуму стосувались лише членів колгоспу і такі відомості підлягали внесенню до трудових книжок колгоспників.

В спірному випадку згідно записів в трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 15.06.1982, копія якої наявна в матеріалах справи, суд встановив, що позивач до 09.06.1991 працював на посадах робочого цегельного заводу та водія, а з 09.06.1991 позивача зараховано в члени колгоспу.

Стосовно періодів з 20.07.1979 по 10.05.1980 та з 09.06.1982 по 08.06.1991, які не зараховані до страхового стажу згідно рішення ГУ ПФ України в Рівненській області від 12.07.2024 № 20, оскільки дата заповнення трудової книжки дописана іншим чорнилом, то суд зазначає наступне.

Згідно пункту 2.4 Інструкції усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Посилання відповідача на те, що дата заповнення трудової книжки дописана іншим чорнилом не відповідає Інструкції та слугувала підставою для не зарахування до стажу позивача періодів роботи з 20.07.1979 по 10.05.1980 та з 09.06.1982 по 08.06.1991, є безпідставним, оскільки посадові особи пенсійного органу не є фахівцями в галузі почеркознавчих досліджень та не можуть кваліфіковано встановлювати тотожність чи ідентичність почерків, способу вчинення записів та предметів, якими ці записи нанесені. Клопотань про призначення відповідної експертизи відповідачем не заявлялося.

Дата та відомості про прийом на роботу, переведення на інші посади та звільнення в періоди з 20.07.1979 по 10.05.1980 та з 09.06.1982 по 08.06.1991 записані акуратно, вказані записи є чітким та зрозумілим, що підтверджується копією трудової книжки серії НОМЕР_1 від 15.06.1982.

Аналогічна правова позиція відображена Верховним Судом в постанові від 15.07.2020 в справі № 127/13762/17.

Стосовно періодів роботи з 01.01.1994 по 31.12.1994 та з 01.01.1995 по 31.12.2000, то відповідач 2 не зарахував до страхового стажу, оскільки відповідно до архівної довідки Коломийської райдержадмністарції від 24.05.2024 № 04-01/К-96 за 1994 рік значиться ОСОБА_1 , що не відповідає прізвищу, імені та по батькові даним паспорта, за 1995-2000 роки прізвище ОСОБА_1 в книгах по заробітній платі не виявлено.

Згідно архівної довідки Коломийської райдержадмністарції від 24.05.2024 № 04-01/К-96 в книгах обліку розрахунків по оплаті праці колгоспу «Спаський» за 1991-1992 роки значиться прізвище ОСОБА_1 , за 1993-1994 роки ОСОБА_1 (так у документі). Дні значаться з червня 1991 року по квітень 1992 року, з січня 1994 року по травень 1994 року. Додатково повідомлено, що переглянувши книги нарахування заробітної плати за 1995-2000 роки прізвище ОСОБА_1 не виявлено (а.с. 63).

Стосовно доводів пенсійного органу про те, що « ОСОБА_1 » не відповідає прізвищу, імені та по батькові даним паспорта « ОСОБА_1 », то такі доводи свідчать про надмірний формалізм пенсійного органу, оскільки прізвище та власне ім`я позивача співпадає з його паспортними даними, а зазначення першої літери по батькові ОСОБА_2 » є скороченим ініціалом від « ОСОБА_3 », що дає змогу встановити, що мова йде саме про позивача, за відсутності даних щодо інших осіб з таким прізвищем, іменем та по батькові.

До заяви від 04.07.2024 про призначення пенсії, ОСОБА_1 долучив надані Архівним відділом Коломийської райдержадміністарції від 24.05.2024 витяги з наказів: про прийняття ОСОБА_1 на посаду робочого цегельного заводу з 20.07.1979; про прийняття з 09.05.1982 ОСОБА_1 на посаду підмінного водія.

До позовної заяви позивач долучив копію архівної довідки Архівного відділу Коломийської райдержадміністрації від 24.05.2024 № 04-01/К-97, згідно якої в книгах обліку розрахунків по оплаті праці радгоспу «Косівський», колгоспу «Спаський» за 1987-1988 роки значиться прізвище ОСОБА_1 (так у документі), за 1989-1992 роки ОСОБА_1 , та зазначено розмір щомісячної заробітної плати за період з січня 1987 року по квітень 1992 року.

Позивач також долучив: довідку ТзОВ «Зоря»: від 17.10.2003 № 153 про заробітну плату ОСОБА_1 за періоди: липень-серпень 1979 року; січень-травень 1980 року; червень 1982 року грудень 1985 року; довідку ТзОВ «Зоря»: від 17.10.2003 № 153 про заробітну плату ОСОБА_1 за періоди: з січня 1986 року по грудень 1989 року; довідку ТзОВ «Зоря»: від 17.10.2003 № 153 про заробітну плату ОСОБА_1 за періоди: з червня 1991 року по листопад 1992 року, за січень-лютий 1994 року; довідку ТзОВ «Зоря»: від 17.10.2003 № 153 про заробітну плату ОСОБА_1 за періоди: з січня 1990 року по червень 1991 року; архівний витяг від 24.05.2024 № 04-01/К-99 із протоколу № 1 звітно-виробних загальних зборів колгоспників колгоспу «Косівський» від 09.06.1991 про перетворення радгоспу у колгосп; архівний витяг від 24.05.2024 № 04-01/К-100 із розпорядження № 135 Коломийської райдержадміністарції «Про перереєстрацію колгоспу «Спаський» у спілку селян «Спаська» від 28.03.1996.

Згідно розписки-повідомлення про перелік прийнятих від ОСОБА_1 документів разом із заявою від 04.07.2024 про призначення пенсії, позивач вищевказані документи не долучав до заяви від 04.07.2024 про призначення пенсії.

Для зарахування до страхового стажу позивача періодів його роботи з 20.07.1979 по 10.05.1980, з 09.06.1982 по 08.06.1991, з 01.01.1994 по 31.12.1994 та з 01.01.1995 по 31.12.2000 достатньо лише записів в трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 15.06.1982, яка є основним документом, що підтверджує стаж роботи ОСОБА_1 оскільки згідно з пунктом 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, встановлено, що відомості з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи, беруться до уваги лише у тих випадках, коли взагалі відсутня трудова книжка, або коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи, або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи.

Пунктом 18 постанови Ради Міністрів Української РСР і Всесоюзної Центральної Ради професійних спілок Про трудові книжки робітників і службовців від 06.09.1973 № 656 передбачено, що відповідальність за організацію робіт з ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Аналогічні положення містяться в пункті 4 Постанови Кабінету Міністрів України Про трудові книжки працівників від 27.04.1993 № 301, згідно якого відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання та видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Разом з тим, в спірному випадку трудова книжка ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 від 15.06.1982 оформлена відповідно до вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 № 162, оскільки містить інформацію стосовно вищевказаних періодів роботи позивача, а саме: дати прийняття на роботу, посада; найменування підприємства, де працював позивач, а також зазначено на підставі якого наказу позивач звільнений з роботи, містить відтиск печатки підприємства та підпис директора.

Отже, суд першої інстанції вірно зазначив, що заперечення відповідача щодо наданої позивачем трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідних періодів роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії позивача.

Аналогічна правова позиція відображена Верховними Судом в постанові від 06.02.2018 у справі № 677/277/17, від 24.05.2018 у справі № 490/12392/16-а, від 30.09.2019 у справі № 638/18467/15-а, від 19.12.2019 у справі № 307/541/17.

З огляду на вказані вище положення Інструкції та Порядку, що важливим для врахування відповідного періоду роботи особи до її страхового стажу, що дає право на пенсію за віком, є наявність відповідних записів у трудовій книжці щодо такої роботи, а не якість оформлення такої трудової книжки. Зрештою, в разі виникнення у відповідача будь-яких сумнівів щодо певного періоду роботи позивача, пенсійний орган міг витребувати первинні документи за цей період, однак цього не зробив.

Стосовно періоду роботи з 01.01.2001 по 15.10.2003, то такий період незарахований до страхового стажу позивача, оскільки в системі персоніфікованого обліку відстні відсутні відомості про роботу за вказаний період.

Згідно статті 56 Закону України Про пенсійне забезпечення до стажу роботи для призначення пенсії зараховується, будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків.

Статтею 62 Закону № 1788-ХІІ передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 1 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, страхові внески - це кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Страхувальники - це роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

Згідно пункту 1 частини першої статті 24 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Статтею 20 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування визначено, що страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.

Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.

Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Згідно частини другої статті 24 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до частини четвертої статті 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно частини першої статті 40 Закону № 1058-IV для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Відповідно до статті 106 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування виконавчі органи Пенсійного фонду накладають на посадових осіб, які вчинили правопорушення, адміністративні стягнення у разі, зокрема, несплати або несвоєчасної сплати страхових внесків, у тому числі авансових платежів.

Відтак, посадові особи таких страхувальників, відповідальні за сплату страхованих внесків, в разі їх несплати, несуть передбачену законом дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність, а пенсійний орган застосовує до страхувальників фінансові санкції та здійснює заходи щодо стягнення такої заборгованості зі сплати страхових внесків.

Стосовно періодів трудової діяльності після 1 липня 2000, то Верховний Суд при застосуванні норм Закону Про пенсійне забезпечення (статті 56), Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (статті 20, 24, 40, 106) виснував, що обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника. Відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи. Невиконання підприємством-страхувальником обов`язку по сплаті внесків до Пенсійного фонду України не може позбавляти соціальної захищеності та пенсійного стажу за час роботи на вказаному підприємстві. Протилежний підхід є неприпустимим та таким, що суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту.

Таким чином, позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо нарахування та належної сплати страхових внесків. Наявність заборгованості підприємства по страховим внескам не може бути підставою для незарахування до страхового стажу при призначенні пенсії позивачу періоду його роботи.

Аналогічна правова позиція відображена у постановах Верховного Суду від 27 березня 2018 року у справі № 208/6680/16-а, від 24 травня 2018 року у справі № 490/12392/16-а, від 1 листопада 2018 року у справі № 199/1852/15-а, від 20 березня 2019 у справі № 688/947/17, від 31 жовтня 2019 року у справі № 683/1814/16-а, від 23 березня 2020 року у справі № 535/1031/16-а, від 26 березня 2020 року у справі № 299/3616/16-а, від 17 листопада 2021 року у справі № 242/5635/16-а, від 30.12.2021 у справі № 348/1249/17).

Частина періодів роботи ОСОБА_1 зі спірних періодів зарахована пенсійним органом до страхового стажу позивача, що підтверджується розрахунком стажу.

До страхового стажу ОСОБА_1 зараховано такі періоди: з 12.05.1980 по 03.05.1982 військова служба; з 01.06.1991 по 31.12.1991 робота в колгоспі; з 01.01.1992 по 30.04.1991 робота в колгоспі.

Разом з тим, позивач просить суд зобов`язати пенсійний орган зарахувати до страхового стажу такі періоди роботи: з 20.07.1979 по 30.01.1980, з 30.01.1980 по 10.05.1980, з 12.05.1980 по 03.05.1982; з 09.06.1982 по 08.06.1991, з 09.06.1991 по 23.02.1996; з 24.02.1996 по 21.02.2000, з 22.02.2000 по 15.10.2003.

З метою уникнення подвійного зарахуванню до страхового стажу одних і тих же періодів роботи, до страхового стажу підлягають зарахуванню лише ті періоди, які незараховані пенсійним органом згідно розрахунку стажу ОСОБА_1 , а саме: з 20.07.1979 по 10.05.1980, з 09.06.1982 по 31.05.1991, з 01.05.1992 по 15.10.2003.

З огляду на критерії правомірності поведінки суб`єкта владних повноважень, вказують на протиправність рішення ГУ ПФ України в Рівненській області від 12.07.2024 № 20 про відмову у призначенні позивачу пенсії за віком, оскільки таке рішення прийнято безпідставно, необґрунтовано та непропорційно. Отже, рішення ГУ ПФ України в Рівненській області від 12.07.2024 № 20 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком належить скасувати як протиправне.

В спірному випадку судом зроблено висновок про те, що відповідач 2 необґрунтовано та без відповідної підстави прийняв рішення від 12.07.2024 № 20, наслідком чого є його скасування.

Статтею 58 Закону України Про пенсійне забезпечення передбачено, що саме Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати, тобто Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.

Згідно розділу IV Порядку № 22-1, заяви, що подаються особами відповідно до цього Порядку, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію (п. 4.1). Після реєстрації заяви та сканування документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу (п. 4.2). Рішення за результатами заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи (п. 4.3).

Заяву про призначення пенсії позивач подала за місцем проживання, тобто до ГУ ПФ України в Івано-Франківській області.

Отже, подана заява відповідно до екстериторіальності розподілу єдиної черги завдань розглядалась ГУ ПФ України в Рівненській області, яке прийняло спірне рішення про відмову в призначенні пенсії.

Таким чином, після реєстрації заяви ОСОБА_1 , орган пенсійного забезпечення, який її розглядав і вирішував за принципом екстериторіальності питання про наявність в позивача права на призначення пенсії за віком, в розумінні Порядок № 22-1, є ГУ ПФ України в Рівненській області.

Саме ГУ ПФ України в Рівненській області є повноважним територіальним органом Пенсійного фонду України, визначеним за принципом екстериторіальності. Оскільки вказаний відповідач неналежно розглянув заяву позивача про призначення пенсії, то саме він повинен вчинити дії зобов`язального характеру за наслідками скасування прийнятого ним протиправного рішення.

Аналогічна правова позиція відображена Верховним Судом у постанові від 08.02.2024 у справі № 500/1216/23.

Відтак, колегія суддів вважає правильним висновок суду попередньої інстанції про те, що позовні вимоги є підставними та обґрунтованими, відтак підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В частині решти доводів апеляційної скарги колегія суддів враховує, що, оцінюючи наведені сторонами доводи, апеляційний суд виходить з того, що всі конкретні, доречні та важливі доводи, наведені сторонами, були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції, та їм було надано належну правову оцінку.

Право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи сторін у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування рішення колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області залишити без задоволення.

Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21 серпня 2025 року у справі № 300/603/25 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя С. П. Нос
судді Р. В. Кухтей
С. М. Шевчук