Справа № 300/4821/25
Суддя: Шевчук Світлана Михайлівна
Дата ухвалення: 2026-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2026 рокуЛьвівСправа № 300/4821/25 пров. № А/857/42452/25
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача -Шевчук С. М.
суддів -Кухтея Р. В.
Носа С. П.
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 02 вересня 2025 року у справі № 300/4821/25 за адміністративним позовом Головного управління ДПС в Івано-Франківській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу в загальній сумі 25 275,78 гривень, -,

місце ухвалення судового рішення м. Івано-Франківськ
Розгляд справи здійснено за правиламиспрощеного позовного провадження
суддя у І інстанціїЧуприна О.В.
дата складання повного тексту рішенняне зазначена
ВСТАНОВИВ:

І. ОПИСОВА ЧАСТИНА

Головне управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області (надалі по тексту також позивач, ГУ ДПС в Івано-Франківській області, орган стягнення, контролюючий орган) звернулося в суд з адміністративним позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (надалі по тексту також - відповідач, ФОП ОСОБА_1 , платник податків) про стягнення податкового боргу в загальній сумі 25 275,78 гривень.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 02 вересня 2025 року у справі № 300/4821/25 обумовлений позов задоволено повністю.

Стягнуто з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) в дохід місцевого бюджету податковий борг зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, в тому числі пені в загальній сумі 18 413,69 гривень (вісімнадцять тисяч чотириста тринадцять гривень шістдесят дев`ять копійки).

Стягнуто з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) в дохід державного бюджету податковий борг зі сплати штрафних санкцій за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування і послуг, в тому числі штрафні санкції і пеня в сумі 6 862,09 гривень (шість тисяч вісімсот шістдесят дві гривні дев`ять копійок).

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити. В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, судове рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

В доводах апеляційної скарги вказує, що не погоджується нарахованою пенею та відповідно з податковими повідомленнями рішеннями, за якими рахується узгоджений податковий борг. Також зазначає, що такі податкові повідомлення рішення є такими, що не вручені в установленому порядку йому як платнику податків.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, у якому заперечує проти задоволення апеляційної скарги та просить суд залишити рішення суду першої інстанції без змін, з мотивів аналогічних тим, що викладені судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні.

Про розгляд апеляційної скарги позивач повідомлений шляхом надіслання ухвали про відкриття апеляційного провадження та про призначення апеляційної скарги до розгляду через електронний кабінет сервісу "Електронний суд" Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (ЄСІТС), підтвердженням чого є відповідні дані автоматизованої системи документообігу суду.

Про розгляд апеляційної скарги відповідач повідомлений шляхом надіслання ухвали про відкриття апеляційного провадження та про призначення апеляційної скарги до розгляду на поштову адресу позивача, про що в матеріалах справи міститься відповідне відстеження вручених рекомендованих поштових відправлень.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. В силу вимог ч.4 ст.229 КАС України якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

ІІ. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Ухвалюючи судове рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що податковий борг відповідача підтверджується довідкою про суму податкового боргу, що підлягає стягненню за платежами від 01.07.2025, податковими повідомленнями-рішеннями від 26.07.2024 та від 19.11.2021, податковою вимогою форми "Ф" за №0-0919 від 07.08.2023 і обліковою карткою платника податку, які містяться в матеріалах справи (а.с.4-5, 14-19, 30-58).

Доказів, які б свідчили про погашення заборгованості в загальному розмірі 25 275,78 гривень, що є предметом стягнення або спростування її наявності, відповідач суду не надав.

З огляду на вказане, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 податкового боргу в загальній сумі 25 275,78 гривень.

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 із присвоєним реєстраційним номером платника податків НОМЕР_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець та перебуває на обліку в Головному управлінні Державної податкової служби в Івано-Франківській області як платник податків і зборів, свідченням чого є відомості із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.20-21).

На дату звернення до суду за позивачем рахується несплачений податковий борг у розмірі 18 292,34 гривень за узгодженими податковими зобов`язаннями, які виникли на підставі:

- податкового повідомлення-рішення за №0974819-213-0901-UA0025886 від 26.07.2024 нараховано (визначено) зобов`язання із податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачуваний фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості в сумі 2 152,04 гривень (а.с.15);

- податкового повідомлення-рішення за №0974820-213-0901-UA0025886 від 26.07.2024 нараховано (визначено) зобов`язання із податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачуваний фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості в сумі 1 943,00 гривень (а.с.15);

- податкового повідомлення-рішення за №0974821-213-0901-UA0025886 від 26.07.2024 нараховано (визначено) зобов`язання із податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачуваний фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості в сумі 7 102,00 гривень (зворотній бік а.с.15);

- податкового повідомлення-рішення за №0974822-213-0901-UA0025886 від 26.07.2024 нараховано (визначено) зобов`язання із податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачуваний фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості в сумі 4 489,00 гривень (зворотній бік а.с.15);

- податкового повідомлення-рішення за №0974823-213-0901-UA0025886 від 26.07.2024 нараховано (визначено) зобов`язання із податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачуваний фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості в сумі 2 606,30 гривень (а.с.16);

- пені на суму 121, 35грн, нарахованої на підставі ст.129 ПК України, що підтверджується витягом з інтегрованої карти.

Вказані п`ять податкових повідомлень-рішень від 26.07.2024 отримані відповідачем 26.07.2025 (а.с.16), що підтверджено підписом на рекомендованому повідомленні про вручення поштових відправлень (06 009 512 051 81).

Із урахуванням вказаного перелічені податкові повідомлення-рішення вважаються врученими платнику податків у встановленому порядку, а визначені ними грошові зобов`язання є такими, що набули статус узгоджених.

Окрім зазначеного за позивачем рахується несплачений податковий борг у розмірі 6862,09 грн за узгодженими податковими зобов`язаннями, а зокрема:

у розмірі 2217,50 грн згідно податкового повідомлення-рішення №010566/0706 від 19.11.2021 року на суму 34747,50 грн, яке з урахуванням часткової сплати є неоплаченим в частині 2217,50 грн;

пені в розмірі 4644,59 грн, нарахованої на підставі ст.129 ПК України, що підтверджується витягом з інтегрованої карти.

Судом також установлено, що податкове повідомлення-рішення№010566/0706 від 19.11.2021 направлено на податкову адресу позивача засобами поштового зв`язку (зворотній бік а.с.13), яке отримано відповідачем яке в грудні 2021 року, що підтверджено підписом на рекомендованому повідомленні про вручення поштових відправлень (76 0).

Згідно відомостей інтегрованої картки платника податків позивача у цій справі позивачу нараховано пеню відповідно до статті 129 ПК України за несвоєчасну сплату узгодженого грошового зобов`язання з податку на нерухоме манно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості у сумі 121,35 гривень, та за несвоєчасну сплату штрафної санкції за порушення законодавства про патентування, за порушення норм регулювання обігу готівки та про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг у сумі 4 644,59 гривень (а.с.4, 30-58).

Також Головним управлінням Державної податкової служби в Івано-Франківській області направлено на податкову адресу позивача засобами поштового зв`язку (відправленням за номером 770) податкову вимогу форми "Ф" за №0-0919 від 07.08.2023, яка вручена відповідачу 15.08.2023 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.5, 6).

ІV. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), колегія суддів встановила таке.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства врегульовані Податковим кодексом України (далі -ПК України).

Обов`язок сплати податків платником передбачений підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України (далі - ПК України), відповідно до якого, платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності (підпункт 14.1.39 пункту14.1 статті 14 ПК України).

Відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Пунктом 57.3. ст. 57 ПК України установлено, що у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 робочих днів, наступних за днем такого узгодження.

З матеріалів справи убачається, що податкові зобов`язання, визначені переліченими вище податковими повідомленнями рішення, за якими виник податковий борг є узгодженими.

За правилами, визначеними статтею 59 ПК України, у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. У разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

З матеріалів справи убачається, що контролюючий орган надіслав в установленому порядку податкову вимогу на податкову адресу позивача в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення, про що судом заначено вище.

Згідно пп. 19-1.1. п. 19-1.1 ст.19-1 ПК України, контролюючі органи виконують такі функції, крім особливостей, передбачених для державних податкових інспекцій статтею 19-3 Податкового кодексу, зокрема: контролюють своєчасність подання платниками податків та платниками єдиного внеску передбаченої законом звітності (декларацій, розрахунків та інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів), своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплати податків, зборів, платежів.

Відповідно до підпункту 20.1.34. пункту 20.1 статті 20 ПК України передбачено право контролюючих органів звернення до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі (пункт 95.1. статті 95 ПК України).

Пунктами 95.3 та 95.4 статті 95 ПК України визначено заходи щодо погашення податкового боргу платника податків, відповідно до вимог яких стягнення коштів у рахунок погашення такого боргу здійснюється за рішенням суду з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та за рахунок готівки, що належить такому платнику податків.

Податковий борг відповідача підтверджується довідкою про суму податкового боргу, що підлягає стягненню за платежами від 01.07.2025 року, вище переліченими податковими повідомленнями-рішеннями від 26.07.2024 та від 19.11.2021, податковою вимогою форми "Ф" за №0-0919 від 07.08.2023 і обліковою карткою платника податку, які містяться в матеріалах справи (а.с.4-5, 14-19, 30-58).

Підпунктом 14.1.162 ПК України установлено, що пеня сума коштів у вигляді відсотків, нарахована на суми грошових зобов`язань у встановлених Кодексом випадках та не сплачена у встановлені законодавством строки.

На суми грошового зобов`язання, визначеного підпунктами 129.1.1 та 129.1.2 пункту 129.1 цієї статті (включаючи суму штрафних санкцій за їх наявності та без урахування суми пені), а також в інших випадках визначення пені відповідно до вимог цього Кодексу, коли її розмір не встановлений, нараховується пеня за кожний календарний день прострочення сплати грошового зобов`язання, включаючи день його погашення, з розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, що діє на кожний такий день.

Відповідно до підпункту 129.3.1 пункту 129.3 статті 129 Податкового кодексу України нарахування пені закінчується у день зарахування коштів на відповідний рахунок органу, який здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, та/або в інших випадках погашення податкового боргу чи грошових зобов`язань.

Отже, пеня, яка є предметом розгляду у даній справі, була нарахована контролюючим органом відповідно до норм статті 129 Податкового кодексу України.

Вказане підтверджується витягами з інтегрованої картки платника та розрахунками пені, що містяться у матеріалах справи та досліджувалися судом першої інстанції. Доказів, які б спростовували законність нарахованої пені, відповідачем не надано та не приведено в суді апеляційної інстанції.

Також позивачем не надано суду доказів, які б свідчили про погашення узгодженого податкового боргу у загальному розмірі 25 275,78 гривень, що є предметом стягнення відповідач суду ні першої, ні апеляційної інстанцій не надав.

Таким чином суд приходить до висновку, що визначені контролюючим органом податкові зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, в тому числі пені загальному розмірі 25 275,78 гривень, являється податковим боргом відповідача, який підлягає стягненню.

Стосовно ж доводів скаржника з приводу неотримання ним перелічених податкових повідомлень-рішень від 26.07.2024 та від 19.11.2021, а також податкової вимоги форми "Ф" за №0-0919 від 07.08.2023 позаяк згідно з інформацією, оприлюдненою на офіційному сайті АТ «Укрпошта», дані про поштові відправлення станом на теперішній час відсутні, то колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до офіційних правил АТ «Укрпошта», дані про трекінг поштових відправлень зберігаються в системі протягом обмеженого строку (до 6 місяців), після чого автоматично видаляються.

Також, в силу вимог пункту 2 розділу ІІІ Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №1204 від 28.12.2015, податкове повідомлення-рішення вважається належним чином надісланим (врученим) платнику податків, якщо його надіслано у порядку, визначеному статтею 42 Кодексу.

Відповідно до пункту 42.2, 42.4 статті 42 ПК України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

У разі якщо пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їх відмову прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення (п. 42.5, ст. 42 ПК України).

Перелічені вище податкові повідомлення-рішення та податкова вимога, що є предметом розгляду у даній справі, були направлені ФОП ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 . Зазначена адреса також вказана скаржником у його позовній заяві та апеляційній скарзі.

Відповідно до наявних у матеріалах справи рекомендованих повідомлень про вручення, вони були доставлені та вручені безпосередньо позивачу, як платнику податків.

Крім того колегія суддів зазначає, що повноваження контролюючого органу щодо надсилання податкових повідомлень-рішень та податкових вимог обмежуються моментом належного оформлення листа та його передачі оператору поштового зв`язку.

Обов`язок контролюючого органу щодо направлення платнику податків, зокрема податкового повідомлення - рішення, вимоги, чи іншого рішення у спосіб, визначений статтями 42 Податкового кодексу України, кореспондує також і обов`язок такого платника добросовісно ставитись до отримання відповідної кореспонденції від органів ДПС України.

Підсумовуючи викладене колегія суддів відхиляє приведені доводи скаржника, позаяк зібраними у справі доказами підтверджуються обставини з приводу направлення на податкову адресу позивача та отримання ним перелічених податкових повідомлень - рішень та податкової вимоги, про що міститься відповідні відмітки на рекомендованих поштових повідомлень про вручення таких рекомендованих відправлень.

Стосовно ж доводів апеляційної скарги з приводу безпідставного визначення грошового зобов`язання переліченими податковими рішеннями, то колегія суддів зазначає таке.

У спорах за позовом контролюючого органу про стягнення з платника податку податкового боргу встановленню та дослідженню підлягають, зокрема, факт узгодженості грошового зобов`язання, а саме факт оскарження платником податку у передбаченому Кодексом порядку (адміністративному та/або судовому) податкового повідомлення-рішення, яким контролюючим органом визначене грошове зобов`язання, чи є останнє узгодженим з огляду на наявність (відсутність) процедури оскарження, факт сплати/несплати платником податку узгодженого грошового зобов`язання, зокрема і самостійно визначеного платником податку, протягом строків, визначених законодавством, факт направлення та вручення платнику контролюючим органом податкової вимоги, дотримання позивачем порядку здійснення цього заходу та інше.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 04.02.2020 у справі №817/4186/13-а, від 21.08.2019 у справі №2340/4023/18, від 05.03.2020 у справі №804/8630/16, від 12.07.2022 у справі №160/7345/20 та інших.

Ці правові висновки стосуються також питання стягнення пені, що підтверджується позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 15 червня 2023 року у справі №160/13436/22. У цьому рішенні суд зазначив: "При цьому колегія суддів наголошує, що у межах розгляду справи за позовом суб`єкта владних повноважень про стягнення заборгованості суд позбавлений процесуальної можливості здійснювати правовий аналіз питання правомірності нарахованих контролюючим органом грошових зобов`язань, що визначені (нараховані) платнику податковим повідомленням-рішенням. Аналогічно суд позбавлений процесуальної можливості здійснювати і оцінку правильності нарахування пені. Правомірність та правильність такого нарахування має здійснюватися судом також у провадженні саме за позовом платника податків про оскарження дій контролюючого органу з нарахування пені або у межах справи про стягнення податкового боргу, де заявлено зустрічний позов."

Так, відповідно до принципу диспозитивності який покладає на суд обов`язок вирішувати лише ті питання, про вирішення яких його просять сторони у справі (учасники спірних правовідносин). Під час розгляду справи суд зв`язаний предметом та підставами заявлених позивачем вимог. Вказаний принцип знайшов своє відображення у частині другій статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, в якій вказано, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, та в межах позовних вимог.

Позаяк позивач у межах даної справи не звернувся із зустрічним позовом з приводу оскарження вказаних податкових повідомлень рішень, то суд апеляційної інстанції позбавлений процесуальної можливості надавати правову оцінку правомірності винесення перелічених податкових повідомлень- рішень.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Відповідно до статті 8 Конституції України, статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України та частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, та застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Гарсія Руїз проти Іспанії» (рішення від 21 січня 1999 року), зокрема, зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Європейської конвенції з прав людини і зобов`язує суди викладати підстави для своїх рішень, це не можна розуміти як вимогу давати докладну відповідь на кожний аргумент.

Тому за наведених вище підстав, якими обґрунтовано судове рішення, суд не убачає необхідності давати докладну відповідь на інші аргументи, зазначені сторонами, оскільки вони не є визначальними для прийняття рішення у цій справі.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Суд апеляційної інстанції також враховує, що апеляційне провадження у даній справі було відкрито за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , до якої не було додано документа, що підтверджує сплату судового збору.

Розмір ставки судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду, відповідно до частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» становить 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги, але не більше 15 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Адміністративний позов в даній справі містить вимогу майнового характеру.

Відповідно до пункту 3 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду адміністративного позову майнового характеру, який подано суб`єктом владних повноважень, юридичною особою ставка судового збору становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відтак, розмір судового збору який підлягав сплаті при поданні позовної заяви становить 3028 грн. (не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб).

Враховуючи наведене, розмір судового збору за подання апеляційної скарги становить 4542 грн. (3028*150%).

Відтак, враховуючи, що апелянтом не було додано документа, що підтверджує сплату судового збору, колегія суддів вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_1 суму судового збору, яка підлягала сплаті за подання апеляційної скарги на рішення суду.

Керуючись ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 02 вересня 2025 року у справі № 300/4821/25 залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір в розмірі 4542 (чотири тисячі п`ятсот сорок дві) гривні 00 коп. за подання апеляційної скарги на рішення суду у справі №300/4821/25 за наступними реквізитами: «Отримувач - ГУК Львiв/Галицький р-н/22030101; код отримувача (ЄДРПОУ) 38008294; банк отримувача - Казначейство України (ел. адм. подат.); рахунок отримувача UA1013952; код класифікації доходів бюджету 22030101; найменування коду класифікації доходів бюджету: судовий збір (Державна судова адміністрація України, 050); призначення платежу *;101; код платника; судовий збір; № справи; Восьмий апеляційний адміністративний суд».

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя С. М. Шевчук
судді Р. В. Кухтей
С. П. Нос