Справа № 340/8028/25
Суддя: Т.М. КАРМАЗИНА
Дата ухвалення: 2026-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2026 року м. Кропивницький Справа № 340/8028/25

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Кармазиної Т.М., розглянувши у порядку спрощеного позовного (письмового) провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення, а також зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 18.02.2025 №35 щодо відмови ОСОБА_1 в призначені та виплаті пенсії за вислугу років відповідно до п. а ст. 55 Закону України від 05.11.1991 №1788-ХІІ Про пенсійне забезпечення із зарахуванням до стажу на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років ОСОБА_1 періоди його роботи згідно довідки №ТЧ-7-79/13 від 14.01.2025 та трудової книжки серії НОМЕР_1 , зарахувати до страхового стажу періоду навчання з 01.09.1985 по 17.07.1988, період отримання матеріальної допомоги з 15.11.2002 по 13.05.2003, починаючи з 10.02.2025;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області здійснити призначення та виплату ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до п. а ст. 55 Закону України від 05.11.1991 №1788-ХІІ Про пенсійне забезпечення із зарахуванням до стажу на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років ОСОБА_1 періоди його роботи згідно довідки №ТЧ-7-79/13 від 14.01.2025 та трудової книжки серії НОМЕР_1 , зарахувати до страхового стажу періоду навчання з 01.09.1985 по 17.07.1988, період отримання матеріальної допомоги з 15.11.2002 по 13.05.2003, починаючи з 10.02.2025.

Ухвалою судді Кіровоградського окружного адміністративного суду Казанчук Г.П. від 15.12.2025 відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. (а.с.37).

Згідно розпорядження керівника апарату Кіровоградського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2025 року №356 Щодо призначення повторного автоматизованого розподілу справ та додаткових матеріалів справи призначено проведення повторного автоматизованого розподілу справи №340/8028/25 у зв`язку із звільненням судді ОСОБА_2 .

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями адміністративну справу розподілено на суддю Кармазину Т.М.

Ухвалою суду від 12.01.2026 справу прийнято до провадження. (а.с.79)

В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилався на те, що ОСОБА_1 10.02.2025 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області щодо призначення пенсії за вислугу років відповідно Закону України «Про пенсійне забезпечення». Враховуючи принцип екстериторіальності, Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області розглянуло вказану заяву та прийняло рішення від 18.02.2025 №35 про відмову в призначені пенсії за вислугу років, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. Зазначено, що до страхового стажу не зараховано: період отримання матеріальної допомоги з 15.11.2002 по 13.05.2003 згідно з записом в трудовій книжці серії НОМЕР_2 від 09.09.1991 року, оскільки до страхового стажу підлягає зарахуванню матеріальна допомога в період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації; період навчання з 01.09.1985 по 17.07.1988, оскільки у дипломі серії НОМЕР_3 зазначене прізвище « ОСОБА_3 » не відповідає прізвищу російською мовою в паспорті заявника « ОСОБА_4 ». Довідку №21 від 10.02.2025 про підтвердження навчання у вище вказаний період не взято до уваги, оскільки дата закінчення навчання згідно довідки « 16.07.1988» не співпадає з датою закінчення згідно диплому, відсутня інформація про видачу диплому. Також, було встановлено, що до спеціального стажу роботи позивача зараховано не всі періоди його пільгового стажу. Позивач вважає вказане рішення незаконним та необґрунтованим, прийнятим усупереч положенням чинного законодавства, а тому його права підлягають захисту в судовому порядку.

Відповідачем-2 - Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області надано до суду відзив на позовну заяву (а.с.42-43), в якому останній просив в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Зазначав, що рішенням від 18.02.2025 № 35, позивачу було відмовлено в призначенні пенсії. Відмовляючи в призначенні пенсії за віком Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області виходило того, що вік позивача 55 років 16 днів. Згідно п. «а» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за вислугу років мають робітники локомотивних бригад і окремі категорії працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та метрополітенах, - за списками професій і посад, що затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, а саме Списком професій і посад локомотивних бригад і окремих категорій працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та в метрополітенах і користуються правом на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою Кабінетом Міністрів України від 12 жовтня 1992р №583, - після досягнення чоловіками 55 років і за наявності загального стажу роботи не менше 30 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначеній роботі. Пільговий стаж позивача становить 14 років 09 місяців 28 днів. Страховий стаж становить 25 років 03 місяці 17 днів. За результатами розгляду документів, доданих до заяви, до загального страхового стажу не зараховано: період отримання матеріальної допомоги з 15.11.2002 по 13.05.2003 згідно з записом в трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 09.09.1991 року, оскільки до страхового стажу підлягає зарахуванню матеріальна допомога в період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації; період навчання з 01.09.1985 по 17.07.1988, оскільки у дипломі серії НОМЕР_3 зазначене прізвище « ОСОБА_3 » не відповідає прізвищу російською мовою в паспорті заявника « ОСОБА_4 ». Крім того, довідку № 21 від 10.02.2025 про підтвердження навчання у вище вказаний період не взято до уваги, оскільки дата закінчення навчання згідно довідки « 16.07.1988» не співпадає з датою закінчення згідно диплому, відсутня інформація про видачу диплому. Вважає, що у даному випадку немає жодних підстав для визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області.

Відповідачем-1 - Головним управлінням Пенсійного фонду України в Кіровоградській області надано до суду відзив на позовну заяву (а.с.62-68), в якому останній просив в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Зазначав, що заява позивача про призначення пенсії була розглянута за принципом екстериторіальності спеціалістами Головних управлінь Пенсійного фонду України в Харківській області та рішенням від 18.02.2025 № 2000-0304-9/26465 позивачу відмовлено в призначені пенсії за вислугу років відповідно до пункту а статті 55 Закону України Про пенсійне забезпечення у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. Стверджує, що у справі, що розглядається позовні вимоги заявлено до відповідача, який не є суб`єктом владних повноважень по відношенню до позивача, оскільки не приймав рішення за наслідком розгляду заяви позивача про призначення пенсії від 10.02.2025. Отже, вважає, що Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області не є суб`єктом прийняття рішення про призначення пенсії по відношенню до позивача та є неналежним відповідачем у даній справі.

Дослідивши докази і письмові пояснення сторін, викладені у заявах по суті справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 10.02.2025 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області із заявою про призначення пенсії за вислугою років. (а.с.47)

Заяву позивача розглянуто за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області та прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії №/ПС 35 від 18.02.2025. (а.с.57) Вказане рішення мотивовано відсутністю необхідного страхового стажу 30 років. Також у рішенні вказано, що вік заявника 55 років 16 днів; пільговий стаж позивача становить 14 років 09 місяців 28 днів; страховий стаж становить 25 років 03 місяці 17 днів. За результатами розгляду документів, доданих до заяви, до загального страхового стажу не зараховано: період отримання матеріальної допомоги з 15.11.2002 по 13.05.2003 згідно з записом в трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 09.09.1991 року, оскільки до страхового стажу підлягає зарахуванню матеріальна допомога в період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації; період навчання з 01.09.1985 по 17.07.1988, оскільки у дипломі серії НОМЕР_3 зазначене прізвище « ОСОБА_3 » не відповідає прізвищу російською мовою в паспорті заявника « ОСОБА_4 ». Довідку № 21 від 10.02.2025 про підтвердження навчання у вище вказаний період не взято до уваги, оскільки дата закінчення навчання згідно довідки « 16.07.1988» не співпадає з датою закінчення згідно диплому, відсутня інформація про видачу диплому.

Не погоджуючись з таким рішенням відповідача, представник в інтересах позивача звернувся до суду з даним позовом.

Спірні правовідносини врегульовано Законом України Про пенсійне забезпечення від 05.11.1991 №1788-ХІІ (далі - Закон №1788-ХІІ), Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV).

Згідно з ч.1 ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону №1788-ХІІ громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Згідно з частиною 1 статті 8 Закону №1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

За визначенням, наведеним у статті 1 Закону №1058-IV, пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Частиною 1 статті 9 Закону №1058-IV визначено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до статті 10 Закону №1058-IV особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Особі, яка має право на довічну пенсію, призначається один з видів довічної пенсії за її вибором.

Згідно із статтею 24 Закону №1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

У разі якщо за період з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2016 року в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні відомості, необхідні для обчислення страхового стажу військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), поліцейським, особам рядового і начальницького складу відповідно до цього Закону, страховий стаж обчислюється на підставі довідки про проходження військової служби та про сплачені суми страхових внесків.

Тобто, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону, за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до статті 51 Закону №1788-ХІІ пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком.

Статтею 52 Закону №1788-ХІІ установлено, що право на пенсію за вислугу років мають, зокрема робітники локомотивних бригад і окремі категорії працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та метрополітені.

Згідно з п."а" ст.55 Закону №1788-ХІІ право на пенсію за вислугу років мають: робітники локомотивних бригад і окремі категорії працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та метрополітенах, - за списками професій і посад, що затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України; водії вантажних автомобілів, безпосередньо зайнятих у технологічному процесі на шахтах, у рудниках, розрізах і рудних кар`єрах на вивезенні вугілля, сланцю, руди, породи, - після досягнення 55 років і при стажі роботи: для чоловіків - не менше 30 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначеній роботі; для жінок - не менше 25 років, з них не менше 10 років на зазначеній роботі.

За відсутності стажу роботи, встановленого абзацами другим і третім цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року право на пенсію за вислугу років надається за наявності стажу роботи, встановленого абзацами п`ятнадцятим - двадцять третім пункту "б" частини першої статті 13 цього Закону.

Основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. (ст.62 Закону №1788-ХІІ).

Відповідно до пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки, або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, а також архівними установами.

Відповідно до п.2 Порядку №637 у разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Згідно з пунктом 3 Порядку за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Пунктом 20 Порядку №637 передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального стажу роботи приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток N 5).

У довідці повинно бути вказано періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, в тому числі виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій.

У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на територіях, зазначених в абзаці другому пункту 18 цього Порядку, стаж роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

У разі відсутності правонаступника, а також у разі знищення архівів у зв`язку з воєнними (бойовими) діями підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу роботи, а також до стажу роботи для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням із Мінсоцполітики та Мінфіном.

Аналіз вищезазначених норм дає підстави для висновку про те, що для призначення пенсії за вислугу років за даними трудової книжки необхідна наявність в ній відомостей про виконання особою роботи на певній посаді. Отже, трудова книжка є основним документом, що підтверджує стаж роботи та не потребує додаткових відомостей у разі наявності відповідних записів у ній.

Судом встановлено, що оскаржуване рішення про відмову у призначенні пенсії позивачу, обґрунтоване тим, що відсутній необхідний страховий стаж, при цьому не враховано певний стаж, зокрема, період навчання з 01.09.1985 по 17.07.1988, оскільки у дипломі серії НОМЕР_3 зазначене прізвище « ОСОБА_3 » не відповідає прізвищу російською мовою в паспорті заявника « ОСОБА_4 ». Довідку № 21 від 10.02.2025 про підтвердження навчання у вище вказаний період не взято до уваги, оскільки дата закінчення навчання згідно довідки « 16.07.1988» не співпадає з датою закінчення згідно диплому, відсутня інформація про видачу диплому; період отримання матеріальної допомоги з 15.11.2002 по 13.05.2003 згідно з записом в трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 09.09.1991 року, оскільки до страхового стажу підлягає зарахуванню матеріальна допомога в період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації.

При цьому, суд звертає увагу, що в оскаржуваному рішенні не зазначено про незарахування до пільгового стажу заявника його роботи згідно довідки №ТЧ-7-79/13 від 14.01.2025 та трудової книжки серії НОМЕР_1 . Більш того, як вбачається з форми розрахунку стажу, періоди роботи позивача у ВП «Локомотивне депо Знам`янка» зараховані до страхового стажу ОСОБА_1 , як пільгового. (а.с.44)

Щодо періоду навчання з 01.09.1985 по 17.07.1988, суд зазначає, що відповідно до диплому серії НОМЕР_3 , виданого 17.07.1988, позивач з 01.09.1985 вступив до СПТУ №39 с. Дмитрівки Знам`янського району Кіровоградської області та 16.07.1988 закінчив повний курс середнього професійно-технічного училища за професією тракторист-машиніст широкого профілю, слюсар-ремонтник, здобув середню освіту, присвоєно кваліфікацію тракторист-машиніст ІІІ класу, слюсар ІІ розряду. (а.с.11)

Згідно довідки, виданої позивачу Державним навчальним закладом «Знам`янський професійний ліцей» від 10.02.2025 №21, останній дійсно навчався в СПТУ №39 с. Дмитрівка по професії тракторист-машиніст широкого профілю. Зарахований на навчання з 01.09.1985 наказом №14-к від 01.09.1985. Відрахований з 16.07.1988 наказом №15-к від 16.07.1988 Довідка видана на основі книги наказів по ліцею за 1985-1988 р.р. (а.с.14)

Вказана довідка відповідає вимогам законодавства. При цьому, навчальний заклад є діючим, та за наявності в пенсійного органу сумнівів у достовірності виданої довідки, останній може провести перевірку підстав її видачі.

Отже у дипломі та довідці від 10.02.2025 №21 дата закінчення навчання співпадає це 16.07.1988. Крім того, у дипломі наявна дата його видачі. З огляду на вказане, посилання відповідача у зв`язку з таким та неприйняття до уваги довідки є недоречними та спростовуються доказами, які містяться у матеріалах справи.

Щодо невідповідності прізвища особи в дипломі про освіту російською мовою « ОСОБА_3 » замість « ОСОБА_4 », то суд зазначає, що з наявних матеріалів справи та доданих позивачем до заяви про призначення пенсії документів, можливо ідентифікувати особу, а помилки допущені у документах при перекладі прізвища позивача з російської на українську та необхідність виправити таку стару "помилку" не повинна непропорційним чином втручатися у нове право, добросовісно набуте особою, яка покладалася на законність дій такого органу. Ризик будь якої помилки державного та іншого органу має покладатися на саму державу та орган, і помилки не повинні виправлятися за рахунок зацікавлених осіб.

В зв`язку з цим, суд погоджується з доводами позивача, що така помилка, виникла не з вини заявника, а при неправильному складанні документів, зокрема навчальним закладом.

Отже, помилка у написанні прізвища позивача не може бути підставою для не зарахування трудового стажу, оскільки це є надмірним формалізмом та вказана помилка не може нівелювати відомості інших документів, позбавивши позивача права на належне пенсійне забезпечення з урахуванням набутого стажу.

Відповідно до п.«д» ч.3 ст.56 Закону №1788-ХІІ до стажу роботи, який дає право на пенсію, зараховується навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Пунктом 8 Порядку №637 передбачено, що період навчання за денною формою здобуття освіти у закладах вищої освіти (крім періоду навчання за денною формою здобуття освіти на підготовчих відділеннях у закладах вищої освіти), професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.

За відсутності в документах таких відомостей для підтвердження періоду навчання за денною формою здобуття освіти приймаються довідки про тривалість навчання в навчальному закладі у відповідні роки за умови, що в документах є дані про закінчення повного навчального періоду або окремих його етапів.

Отже, враховуючи вищенаведене, дії відповідача-2 щодо не зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду навчання з 01.09.1985 по 16.07.1988, є протиправними та такий стаж підлягає зарахуванню до страхового стажу позивача.

Щодо незарахування до стажу період отримання матеріальної допомоги по безробіттю з 15.11.2002 по 13.05.2003 згідно з записом в трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 09.09.1991 року, суд зазначає.

Відповідно до абз.4 ч.1, ч.2 ст.24 Закону № 1058-IV період, протягом якого особа, яка підлягала загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню на випадок безробіття, отримувала допомогу по безробіттю (крім одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності), допомогу по частковому безробіттю, допомогу по частковому безробіттю на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та матеріальну допомогу в період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації, включається до страхового стажу.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно п.а ч.3 ст.56 Закону №1788-ХІІ до стажу роботи зараховується також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю.

Відповідно до п.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» (в редакції, чинній на час отримання позивачем матеріальної допомоги) безробітним, у яких закінчився строк виплати допомоги по безробіттю, матеріальна допомога по безробіттю надається за умови, що середньомісячний сукупний доход на члена сім`ї не перевищує прожиткового мінімуму, встановленого законом. Матеріальна допомога по безробіттю надається протягом 180 календарних днів у розмірі 75 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно з пп.12 п.1 ст.31 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» виплата допомоги по безробіттю та матеріальної допомоги по безробіттю припиняється у разі закінчення строку їх виплати.

Так, у трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 09.09.1991 року містяться записи, зокрема (а.с.51зв.):

№13 15.11.2002 розпочато виплату матеріальної допомоги по безробіттю згідно п.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», наказ №363 від 10.12.2002;

№14 13.05.2003 припинено виплату матеріальної допомоги по безробіттю згідно ст.31 п.1 пп.12 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», наказ №157 від 13.05.2003.

Також згідно довідки Знам`янського управління Кропивницької філії Кіровоградського обласного центру зайнятості №03 від 15.01.2025, ОСОБА_1 перебував на обліку як безробітній в Знам`янському міськрайонному центрі зайнятості та отримував виплату, зокрема матеріальної допомоги по безробіттю: з 15.11.2002 по 13.05.2003. (а.с.15)

Отже, період, протягом якого особа, яка підлягала загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню на випадок безробіття, отримувала допомогу по безробіттю (крім одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності), допомогу по частковому безробіттю та матеріальну допомогу в період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації, включається до страхового стажу. При цьому період отримання допомоги по безробіттю підтверджується до 01.01.2010 на підставі записів трудової книжки, а починаючи з 01.01.2020 ? довідкою з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування за інформацією відділу персоніфікованого обліку.

На момент отримання позивачем матеріальної допомоги по безробіттю правові норми передбачали зарахування періоду отримання такої допомоги до загального трудового стажу.

При цьому, ст.56 Закону №1788 жодних винятків щодо видів допомоги по безробіттю не встановлює, а тому, відмова у врахуванні до страхового стажу позивача періоду з 15.11.2002 по 13.05.2003 є протиправною.

Також, суд ще раз зауважує, що у разі виникнення буд-яких сумнівів, з огляду на вимоги ч.3 ст.44 Закону №1058-IV у пенсійного органу є право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення і як самого права на пенсію, так й на підтвердження стажу роботи.

Відтак, суд дійшов до висновку, що спірне рішення про відмову в призначенні пенсії прийнято необґрунтовано та нерозсудливо, що призвело до порушення права позивача на призначення пенсії. Тож таке рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Згідно з частиною 3 статті 245 КАС України у разі скасування індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Щодо позовної вимоги в якій позивач просить зобов`язати відповідача призначити йому пенсію за вислугою років, то суд зазначає, що задоволення позовної заяви в такий спосіб порушить принцип дискреційних повноважень суб`єкта владних повноважень щодо розгляду зави позивача про призначення пенсії та саме призначення пенсії, тому у задоволенні цієї позовної вимоги необхідно відмовити.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Враховуючи те, що відповідачем-2 прийнято протиправне рішення та при цьому не зараховано до страхового стажу позивача періоди навчання, отримання допомоги по безробіттю, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах, тому суд вважає, що належним способом захисту прав позивача буде зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 10.02.2025 року, та прийняти відповідне рішення з урахуванням обставин, що були встановлені при розгляді даної справи та зобов`язання відповідача зарахувати до страхового стажу позивача періоди: навчання з 01.09.1985 по 16.07.1988, отримання матеріальної допомоги по безробіттю з 15.11.2002 по 13.05.2003.

У відповідності до частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, виходячи із системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до частин 1, 3 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Здійснені позивачем судові витрати на сплату судового збору у сумі 968,96 грн. (а.с.24) слід стягнути на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача-2.

Керуючись ст.ст.132, 139, 242-246, 255, 263, 293, 295-297 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (25009, Кіровоградська область, м. Кропивницький, вул. Соборна, 7а, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61022, м. Харків, майдан Свободи, буд. 5, Держпром, 3 під., 2 поверх, ) про визнання протиправним та скасування рішення, а також зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №/ПС 35 від 18.02.2025 року про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 10.02.2025 про призначення пенсії за вислугою років, зарахувавши до страхового стажу періоди навчання з 01.09.1985 по 16.07.1988, отримання матеріальної допомоги по безробіттю з 15.11.2002 по 13.05.2003, та прийняти рішення, з урахуванням правової оцінки, наданої судом.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) здійснені судові витрати на оплату судового збору в сумі 968,96 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області ().

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 - 297 КАС України.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду Т.М. КАРМАЗИНА