Справа № 300/1922/25
Суддя: Кузьмич Сергій Миколайович
Дата ухвалення: 2026-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2026 рокуЛьвівСправа № 300/1922/25 пров. № А/857/33451/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Кузьмича С. М.,

суддів Курильця А.Р., Мікули О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 29 липня 2025 року (постановлену головуючим суддею Матуляк Я.П. у м. Івано-Франківськ) про залишення позовної заяви без розгляду у справі № 300/1922/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Західного міжрегіонального центру з надання безоплатної правничої допомоги про визнання протиправними бездіяльності та дій, визнання незаконним та скасування наказу в частині, зобов`язання до вчинення дій та стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду першої інстанції з адміністративним позовом до Західного міжрегіонального центру з надання безоплатної правничої допомоги, ОСОБА_2 про визнання протиправними бездіяльності та дій, визнання незаконним та скасування наказу в частині, зобов`язання до вчинення дій та стягнення моральної шкоди з підстав порушення вимог законодавства щодо порядку надання безоплатної правничої допомоги.

В позовній заяві позивачем серед іншого заявлено позовні вимоги до адвоката Камінського Ігоря Петровича, а саме:

визнати рішенням суду порушення адвокатом Камінським І.П. вимог п.2 ч.1 ст. 21 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», ст.ст. 18,35 Правил адвокатської етики, який не надав згідно письмової вимоги позивача від 30.09.2024 письмовий звіт про об`єми виконаних робіт по дорученню по справі №300/4699/22;

визнати рішенням суду порушення адвокатом ОСОБА_2 п.1 розділу ІІІ Стандартів надання БВПД, а саме: отримавши доручення по справі, яка вже розпочата, не ознайомився з матеріалами справи, не завів адвокатське досьє, не зустрівся з клієнтом; не повідомив клієнта про доручення; не повідомив клієнта про відмову з`явитися до суду;

визнати рішенням суду порушення адвокатом ОСОБА_2 вимог ст. 37 Правил адвокатської етики, а саме вчинив сварку з клієнтом 29.11.2023;

стягнути з адвоката Камінського І.П. на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 35000 Євро і процесуальні витрати 20000 грн.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 26.03.2025 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання у справі на 15.04.2025 о 10:30 год, розгляд якого, в подальшому відкладався на 15.05.2025 та 30.05.2025.

30.05.2025 Камінським І.П. подано до суду клопотання про закриття провадження у даній справі в частині позовних вимог до відповідача ОСОБА_2 . Клопотання мотивоване тим, що спір у даній справі в частині позовних вимог, звернутих до ОСОБА_2 не може бути предметом розгляду в адміністративному суді, оскільки законодавством визначено інший порядок та суб`єктів до яких можуть бути оскаржені дії адвоката.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 09.06.2025 провадження у справі № 300/1922/25 в частині позовних вимог заявлених ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання протиправними бездіяльності та дій, стягнення моральної шкоди - закрито.

Чергове судове засідання по даній справ призначено на 10:00 год 29.07.2025.

В судовому засіданні поставлено на обговорення заяву ОСОБА_1 про уточнення позовних вимог від 09.06.2025.

На запитання головуючого щодо підтримання заяви про уточнення позовних вимог, позивачем зазначено про неможливість розгляду справи у зв`язку з оскарженням ухвали суду про закриття провадження у частині від 09.06.2025.

Судом зазначено, що оскарження ухвали про закриття провадження у справі в частині позовних вимог, не є перешкодою для продовження судового розгляду щодо решти позовних вимог, одночасно повторно з`ясовано у позивача чи підтримує він заяву про уточнення позовних вимог від 09.06.2025. Однак, ОСОБА_1 , ігноруючи запитання суду, заявлено клопотання про оголошення перерви для підготовки заяви про відвід судді.

Судом звернуто увагу ОСОБА_1 на необхідності дотримання порядку судового розгляду, черговості розгляду заяв та зазначено про те, що заявлене ним клопотання буде поставлено на обговорення наступним після вирішення поточної заяви, обговорення якої розпочато.

Не погоджуючись з процесуальним рішенням суду, позивач повідомив суд, що залишає залу судового засідання для написання заяви про відвід судді.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 29.07.2025 позовну заяву ОСОБА_1 до Західного міжрегіонального центру з надання безоплатної правничої допомоги, про визнання протиправними бездіяльності та дій, визнання незаконним та скасування наказу в частині, зобов`язання до вчинення дій та стягнення моральної шкоди - залишено без розгляду.

Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з того, що залишення позивачем зали судового засідання слугує підставою для залишення позову без розгляду.

Вказану ухвалу в апеляційному порядку оскаржив позивач, у апеляційні скарзі покликається на те, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм процесуального права з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконним, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Зокрема в апеляційній скарзі зазначає, що суд першої інстанції помилково застосував положення ст. 205 КАС України. Також зазначає, що суддя без вирішення питання про відвід судді продовжив судочинство. Крім цього, звертає увагу, що не було вирішено питання про зупинення провадження у справі до вирішення законності ухвали про закриття провадження у цій справі та клопотання про перерву в судовому засідання.

Враховуючи вимоги п. 1 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про можливість розгляду справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки відсутні клопотання від учасників справи про розгляд справи за їх участю.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а ухвалу суду першої інстанції скаувати, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно з ч. 2 ст. 44 КАС України учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Статтею 205 КАС України визначено правове регулювання наслідків неявки у судове засідання учасників справи.

Згідно із ч. 3 ст. 205 КАС України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі:

1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки;

2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), незалежно від причин неявки;

3) неявки представника в судове засідання, якщо в судове засідання з`явилася особа, яку він представляє, або інший її представник;

4) неявки в судове засідання учасника справи, якщо з`явився його представник, крім випадків, коли суд визнав явку учасника справи обов`язковою.

У разі повторної неявки повідомленого належним чином відповідача в судове засідання, суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів.

Згідно ч. 5 ст. 205 КАС України у разі неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду, якщо неявка перешкоджає розгляду справи.

При цьому, відповідно до ч. 6 ст. 205 КАС України наслідки, визначені частинами третьою та п`ятою цієї статті, настають і в разі, якщо учасник справи (його представник) залишать залу судового засідання.

Відтак, з аналізу наведеної вище статті можна зробити висновок, що вона встановлює умови та підстави, спрямовані на те, щоб учасники судового процесу й, зокрема суд, не могли свавільно обмежити право особи на судовий розгляд справи по суті заявлених вимог через ухвалення будь-якого виду судового рішення, що припинить провадження у справі. Водночас правила цієї статті встановлюють наслідки та умови, які можуть настати для особи, яка не дотримується правил (процесу) судового провадження.

Як згадувалось вище, і таке перевірено судом за допомогою відеозапису судового засідання, що дійсно в під час судового засідання 29.07.2025 суддею поставлено на обговорення заяву ОСОБА_1 про уточнення позовних вимог від 09.06.2025.

На запитання головуючого щодо підтримання заяви про уточнення позовних вимог, позивачем зазначено про неможливість розгляду справи у зв`язку з оскарженням ухвали суду про закриття провадження у частині від 09.06.2025.

Суддя зазначив, що оскарження ухвали про закриття провадження у справі в частині позовних вимог, не є перешкодою для продовження судового розгляду щодо решти позовних вимог, одночасно повторно з`ясовано у позивача чи підтримує він заяву про уточнення позовних вимог від 09.06.2025.

Разом з цим, ОСОБА_1 , на запитання суду, заявив клопотання про оголошення перерви для підготовки заяви про відвід судді.

Суддя звернув увагу ОСОБА_1 на необхідності дотримання порядку судового розгляду, черговості розгляду заяв та зазначено про те, що заявлене ним клопотання буде поставлено на обговорення наступним після вирішення поточної заяви, обговорення якої розпочато.

Не погоджуючись з процесуальним рішенням суду, позивач повідомив суд, що залишає залу судового засідання для написання заяви про відвід судді.

Оскільки, позивач залишив зал судового засідання, суддя дійшов висновку, що наявні підстави для залишення позову без розгляду у відповідності до вимог ст. 205 КАС України, що на переконання колегії суддів є помилковим та передчасним з огляду на таке..

Відповідно до частин 1 4 ст. 40 КАС України питання про самовідвід судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Питання про самовідвід судді вирішується ухвалою суду, що розглядає справу, яка оформлюється окремим документом.

Питання про відвід судді вирішується судом, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 31 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Відтак, з огляду на зазначене вище ст. 40 КАС України чітко встановлює, що питання про відвід судді вирішується судом, який розглядає справу і вирішується невідкладно, а це означає, що таке питання має бути вирішено до вчинення інших процесуальних дій в тому числі і вирішення питання щодо уточнення позовних вимог.

Колегія суддів вказує, що невідкладність означає, що суд повинен вирішити питання відводу перш ніж продовжити розгляд справи по суті чи вчиняти інші процесуальні дії. Це узгоджується з приписам ст. 40 КАС України та загальної логіки процесуального порядку, адже суд має забезпечити незалежність і безсторонність судового розгляду перед тим, як перейти до суті спору.

За встановлених фактичних обставин та враховуючи наведені вище правові норми у їх сукупності, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про залишення позовної заяви без розгляду, оскільки розгляду заяви про уточнення позовних вимог має передувати розгляд заяви про відвід судді.

Питання доступу особи до правосуддя неодноразово було предметом розгляду Європейського суду з прав людини.

Так, у справі «Bellet v. France» Європейський Суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Частиною 2 ст. 6 КАС України встановлено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ч. 1 ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до переконання, що ухвала суду першої інстанції про залишення позовної заяви без розгляду прийнята з порушенням вимог КАС України, а тому підлягає скасуванню, а заява (справа) направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Щодо розподілу судових витрат, то такий у відповідності до ст.139 КАС України не здійснюється.

Керуючись статтями 271, 272, 286, 308, 311, 315-317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 09 червня 2025 року у справі № 300/1922/25 скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанову разом із паперовими матеріалами апеляційної скарги надіслати до суду першої інстанції для приєднання до матеріалів справи.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя С. М. Кузьмич
судді А. Р. Курилець
О. І. Мікула