Справа № 560/9286/25
Суддя: Ковальчук О.К.
Дата ухвалення: 2026-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/9286/25
РІШЕННЯ

іменем України

16 лютого 2026 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючої-судді Ковальчук О.К. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Головного управління ДПС у Хмельницькій області, в якому просить визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Хмельницькій області від 25.10.2024 № 0-2222 на суму 43570,10 грн, від 25.10.2024 № 0-2222 на суму 67318,25 грн, від 25.10.2024 № 0-2222 на суму 48886,55 грн, від 25.10.2024 № 0-2222 на суму 27091, 45 грн.

В обґрунтування позову зазначає, що податковий орган 25.10.2024 прийняв податкові повідомлення-рішення № 0-2222, № 0-2222, № 0-2222, № 0-2222, якими визначив грошове зобов`язання щодо сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. Листом від 06.05.2025 податковий орган повідомив, що до нежитлових приміщень загальною площею 1300,6 кв.м., 2900,5 кв.м., 1459,3 кв.м, 808,7 кв.м. застосовані ставки податку на об`єкти нежитлової нерухомості за 2023 рік, оскільки заява про визначення об`ктів оподаткування та використання їх у підприємницькій діяльності подана лише 14.10.2024. Крім того, Орининська сільська рада поінформувала відповідача, що ОСОБА_1 використовує для вирощування свійської птиці лише приміщення загальною площею 1300,6 кв.м., а інші суб`єкти нерухомого майна в господарській діяльності платник не використовує. Вважає спірні рішення протиправними, оскільки для їх прийняття контролюючий орган використовує не чинну редакцію Податкового кодексу України. Стверджує, що сільська рада, як орган місцевого самоврядування, не має законодавчо визначених повноважень на встановлення факту використання чи не використання у господарській діяльності приватного майна суб`єкта господарювання. Просить задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою від 02.06.2025 Хмельницький окружний адміністративний суд відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою від 16.06.2025 Хмельницький окружний адміністративний суд позовну заяву ОСОБА_1 залишив без руху.

До суду надійшов відзив Головного управління ДПС у Хмельницькій області на позовну заяву, в якій представник зазначає, що відповідно до абзацу ж підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України не є об`єктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу "Нежитлові сільськогосподарські будівлі" (код 1271) Класифікатора будівель і споруд НК 018:2023, що використовуються за призначенням у господарській діяльності суб`єктів господарювання та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку. Крім того, фізичні особи, які займаються сільськогосподарською діяльністю, передбаченою КВЕД з урахуванням Класифікатора ДК 016:2010, володіють та використовують будівлі, споруди, віднесені до класу "Нежитлові сільськогосподарські будівлі" (код 1271) Класифікатора НК 018-2023, відносяться до сільськогосподарських товаровиробників з метою визначення об`єкта оподаткування згідно з підпунктом ж підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України. Вказує, що платник податків зобов`язаний повідомляти про всі об`єкти оподаткування і об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, в тому числі, які створені чи відкриті до 2011 року, контролюючі органи за основним місцем обліку. Всупереч зазначеному, заяву про визначення вказаних нежитлових приміщень об`єктами оподаткування та використання їх у підприємницькій діяльності ОСОБА_1 подав лише 14.10.2024. Листом від 05.12.2024 Орининська сільська рада повідомила, що позивач використовує для вирощування свійської птиці лише приміщення загальною площею 1300,6 кв. м. Інші об`єкти нерухомого майна, що розташовані на території вказаної ради в господарській діяльності платником податків не використовуються. Стверджує, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення винесені на підставі, у межах повноважень контролюючого органу та у спосіб, що передбачений чинним податковим законодавством України, із врахуванням всіх обставин, що мали значення для їх прийняття, а тому підстави для визнання їх недійсним і скасування відсутні. Просить у задоволенні позовних вимог відмовити.

Ухвалою від 20.06.2025 Хмельницький окружний адміністративний суд продовжив розгляд справи.

Представник позивача подав до суду відповідь на відзив, у якій наполягає на тому, що редакція Податкового кодексу України, на яку посилається податковий орган містить додаткову вимогу щодо звільнення від оподаткування, зокрема, щоб будівлі використовувались за призначенням у господарській діяльності суб`єктів господарювання. Однак, остання набрала чинності лише 16.03.2024, і може бути застосована відповідачем тільки з моменту набрання нею чинності.

Відповідач подав до суду заперечення на відповідь на відзив за змістом якого зазначає, що в абзаці ж підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Кодексу законодавцем використана правова конструкція, яка передбачає одночасно дві умови для звільнення об`єкта нерухомості від оподаткування податком на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, а саме: 1) суб`єкт, який володіє об`єктами нерухомості повинен бути сільськогосподарським товаровиробником, 2) об`єкт нерухомості (будівля, споруда) повинен використовуватись безпосередньо у сільськогосподарській діяльності такого сільськогосподарського товаровиробника. Підтвердженням того, що ОСОБА_1 об`єкти нерухомості не використовуються в у сільськогосподарській діяльності є лист Орининської сільської ради від 05.12.2024. Окрім того, на момент формування оскаржуваних податкових повідомлень- рішень, доказом невикористання зазначених приміщень і підприємницькій діяльності позивача, є відсутність заяви про визначення вищевказаних нежитлових приміщень об`єктами оподаткування та використання їх у підприємницькій діяльності (за формою 20-ОПП). Вважає, що діяльність ОСОБА_1 не відповідає вимогам, які ставляться до суб`єкта-власника нежитлової нерухомості, для звільнення його від податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх взаємному зв`язку та сукупності, суд встановив таке.

Позивач ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем, який перебуває на спрощеній системі оподаткування (2 група). Основний вид діяльності - розведення свійської птиці, додаткові розведення іншої великої рогатої худоби та буйволів, розведення овець та кіз, розведення свиней.

Згідно із відомостями з Державного реєстру речових та майнових прав на нерухоме майно у власності позивача перебувають такі об`єкти нерухомості:

нежитлове приміщення визначене, площею 1300,6 кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , яке є будівлею свинарника, що підтверджується копією договору купівлі-продажу від 29.07.2022, виданого приватним нотаріусом Кам`янець-Подільського районного нотаріального округу Бокуліч З.В., зареєстрований в реєстрі за № 637, копією витягу про реєстрацією права власності, індексний від 29.07.2022 № 306201149, копією технічного паспорту, інвентаризаційна справа від 25.07.2022 № 255-02-2022,

нежитлове приміщення, площею 2009,5 кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , яке є комплексом будівель до складу якого входить: приміщення телятника площею 792,6 кв.м., зерносховище площею 861,9 кв.м., зерносховище площею 152,1 кв.м., кузня площею, 159,7 кв.м. та вагова площе 43,2 кв.м., що підтверджується копією договору дарування від 29.07.2022, виданого приватним нотаріусом Кам`янець-Подільського районного нотаріального округу Бокуліч З.В., зареєстрований в реєстрі за № 629, копією витягу про реєстрацією права власності, індексний від 29.07.2022 № 306197230, копією технічного паспорту, інвентаризаційна справа від 25.07.2022 № 255-02-2022,

нежитлове приміщення, площею 1459,3 кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , яке є комплексом будівель до складу якого входить: корівник площею 774,5 кв.м., корівник площею 684,8 кв.м., що підтверджується копією договору дарування від 29.07.2022, виданого приватним нотаріусом Кам`янець-Подільського районного нотаріального округу Бокуліч З.В., зареєстрований в реєстрі за № 631, копією витягу про реєстрацією права власності, індексний від 29.07.2022 № 306198413, копією технічного паспорту, інвентаризаційна справа від 25.07.2022 № 254-02-2022,

нежитлове приміщення, площею 808,7 кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , яке є комплексом будівель до складу якого входить: будівля майстерні площею 189,3 кв.м. та силосна яма площею 619,4 кв.м., що підтверджується копією договору дарування від 29.07.2022, виданого приватним нотаріусом Кам`янець-Подільського районного нотаріального округу Бокуліч З.В., зареєстрований в реєстрі за № 633, копією витягу про реєстрацією права власності, індексний № 306199658 від 29.07.2022, копією технічного паспорту, інвентаризаційна справа № 257-02-2022 від 25.07.2022.

25.10.2024 Головне управління ДПС у Хмельницькій області прийняло податкові повідомлення-рішення, якими визначила податкові зобов`язання з податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки за 2023 рік:

№ 0-2222 на суму 43570,10 грн,

№ 0-2222 на суму 67318,25 грн,

№ 0-2222 на суму 48886,55 грн,

№ 0-2222 на суму 27091, 45 грн.

28.04.2025 позивач звернувся до контролюючого органу із заявою про скасування спірних податкових-повідомлень рішень.

Листом від 06.05.2025 податковий орган повідомив, що до нежитлових приміщень загальною площею 1300,6 кв.м., 2900,5 кв.м., 1459,3 кв.м, 808,7 кв.м. застосовані ставки податку на об`єкти нежитлової нерухомості за 2023 рік, оскільки заява про визначення об`ктів оподаткування та використання їх у підприємницькій діяльності подана лише 14.10.2024. Крім того, Орининська сільська рада поінформувала відповідача, що ОСОБА_1 використовує для вирощування свійської птиці лише приміщення загальною площею 1300,6 кв.м., а інші суб`єкти нерухомого майна в господарській діяльності платник не використовує.

Вважаючи протиправними податкові повідомлення рішення від 25.10.2024, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує таке.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, які виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюється Податковим кодексом України від 02.12.2010 №2755-VI.

Справляння податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, унормовано приписами статті 266 ПК України.

Згідно із підпунктом 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 ПК України платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Підпунктом 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 ПК України об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Підпунктами 266.3.1 та 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 ПК України передбачено, що базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Отже, об`єкти житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх частки, які перебувають у власності фізичних осіб, є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

За приписами підпункту 266.5.1 пункту 266.5 статті 266 ПК України ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Підпунктом 266.6.1. пункту 266.2 статті 266 ПК України передбачено, що базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

У підпункті 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України наведений перелік об`єктів нерухомості, які не є об`єктами оподаткування.

Підпункт ж підпункту 266.2.2 пункту 266.2 ст.266 ПК України (у редакції, чинній станом на 03.01.2023 - на дату встановлення ставок податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки за 2023 рік) встановлює, що не є об`єктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства" (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.

Таким чином правовою підставою для застосування приписів підпункту ж підпункту 266.2.2 пункту 266.2 ст.266 ПК України є одночасна сукупність умов:

нежитлова будівля віднесена до класу "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства" (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000;

власником будівлі (юридична та фізична особа) є сільськогосподарський товаровиробник;

нежитлова будівля не здається її власником в оренду, лізинг, позичку.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 01.05.2024 у справі № 600/5153/23-а.

Наказом Державного комітету України по стандартизації, метрології та сертифікації від 17.08.2000 №507 затверджено і введено в дію Державний класифікатор будівель та споруд ДК 018-2000 (далі - ДК 018-2000), призначений для використання органами центральної та місцевої виконавчої та законодавчої влади, фінансовими службами, органами статистики та всіма суб`єктами господарювання (юридичними та фізичними особами) в Україні. Об`єктами класифікації в ДК 018-2000 є будівлі виробничого та невиробничого призначення та інженерні споруди різного функціонального призначення.

Державний класифікатор будівель та споруд (ДК БС) є складовою частиною Державної системи класифікації та кодування техніко-економічної та соціальної інформації.

Згідно з ДК 018-2000 до групи "Будівлі нежитлові інші" (код 127) включено клас "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісництва та рибного господарства" (код 1271).

Клас "Будівлі сільськогосподарського призначення" (код 1271) включає в себе будівлі для використання в сільськогосподарській діяльності, наприклад, корівники, стайні, свинарники, кошари, кінні заводи, собачі розплідники, птахофабрики, зерносховища, склади та надвірні будівлі, підвали, винокурні, винні ємності, теплиці, сільськогосподарські силоси та ін.

Відповідно до підпункту 14.1.235 пункту 14.1 статті 14 ПК України сільськогосподарський товаровиробник для цілей глави 1 розділу XIV цього Кодексу - це юридична особа незалежно від організаційно-правової форми, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції та/або розведенням, вирощуванням та виловом риби у внутрішніх водоймах (озерах, ставках та водосховищах) та її переробкою на власних чи орендованих потужностях, у тому числі власновиробленої сировини на давальницьких умовах, та здійснює операції з її постачання.

Верховний Суд в постанові від 04.03.2021 у справі № 500/2782/18, аналізуючи положення підпункту ж 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України в частині визначення сільськогосподарський товаровиробник, зазначив, що це поняття, яке міститься у підпункті 14.1.235 пункту 14.1 статті 14 ПК України, застосовується для цілей глави розділу ХІV цього Кодексу "Спрощена система оподаткування, облік та звітність", тоді як в даному випадку йдеться про сплату податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки (розділ ХІІ "Податок на майно").

Відповідно до пунктів 5.2, 5.3 статті 5 ПК України у разі якщо поняття, терміни, правила та положення інших актів суперечать поняттям, термінам, правилам та положенням цього Кодексу, для регулювання відносин оподаткування застосовуються поняття, терміни, правила та положення цього Кодексу. Інші терміни, що застосовуються у цьому Кодексі і не визначаються ним, використовуються у значенні, встановленому іншими законами.

Поняття сільськогосподарський товаровиробник також міститься у статті 1 Закону України "Про стимулювання розвитку сільського господарства на період 2001 - 2004 років" від 18.01.2001 №2238-III, під яким законодавець визначає фізичну або юридичну особу, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції, переробкою власновиробленої сільськогосподарської продукції та її реалізацією.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про сільськогосподарський перепис":

виробники сільськогосподарської продукції - це юридичні особи всіх організаційно-правових форм господарювання та їх відокремлені підрозділи, фізичні особи (фізичні особи - підприємці, домогосподарства), які займаються сільськогосподарською діяльністю, передбаченою класифікацією видів економічної діяльності, мають у володінні, користуванні або розпорядженні землі сільськогосподарського призначення чи сільськогосподарських тварин.

Наведені вище поняття сільськогосподарський товаровиробник не суперечать його визначенню у підпункті 14.1.235 пункту 14.1 статті 14 ПК України, яке, до того ж, має чітко обмежену сферу застосування. Як наслідок, для інших випадків мають бути застосовані субсидіарно норми інших законів у відповідності до положень пункту 5.3 статті 5 ПК України.

Відповідачем не заперечується ані статус позивача як сільськогосподарського товаровиробника, ані призначення спірних приміщень і їх належність до будівель сільськогосподарського призначення.

Підставою для прийняття спірних рішень, якими визначене податкове зобов`язання з податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки за 2023 рік слугували висновки про те, що нежитлові приміщення не використовувались позивачем у підприємницькій діяльності.

Разом з тим, чинна на момент визначення грошового зобов`язання за податковий період - 2023 рік редакція Податкового кодексу України не передбачала такої обов`язкової вимоги як використання будівель, споруд сільськогосподарських товаровиробників за призначенням у господарській діяльності суб`єктів господарювання, оскільки вказана вимога з`явилася після набрання чинності редакції ПК України лише 16.03.2024.

Відповідно до абзацу 2 пункту 2 рішення Конституційного Суду України від 09.02.1999 №1-рп/99, за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині 1 статті 58 Конституції України, за якою дії нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється із втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовуються той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Таким чином, нежитлові приміщення визначене, площею 1300,6 кв.м., 2009,5 кв.м., 1459,3 кв.м., 808,7 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , що належить позивачу на праві власності, не є об`єктом оподаткування, згідно з підпунктом ж підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України.

Тому, податкові повідомлення-рішення від 25.10.2024, яким позивачу визначена сума податкового зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2023 рік, №0-222 у розмірі 43570,10 грн, №0-222 у розмірі 67318,25 грн, №0-222 у розмірі 48886,55 грн, №0-222 у розмірі 27091,45 грн, прийняті відповідачем безпідставно.

При цьому, суд не бере до уваги доводи відповідача щодо порушення позивачем пункту 8.4 розділу VIII Порядку обліку платників податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011 №1588, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за №1562/20300 від 29.12.2011, та не подання до контролюючого органу форми 20-ОПП, оскільки неподання суб`єктом господарювання повідомлення за формою №20-ОПП є підставою для накладення штрафу чи віднесення платника податків до Критеріїв ризиковості платника податку. Проте не може слугувати доказом того, що такі об`єкти не використовувалися у сільськогосподарській діяльності.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Під час судового розгляду відповідач не довів правомірність прийняття спірних рішень у порядку статті 77 КАС України, а тому права та інтереси позивача підлягають судовому захисту шляхом визнання протиправними і скасування таких рішень суб`єкта владних повноважень.

Враховуючи викладене, позовні вимоги слід задовольнити.

У зв`язку з задоволенням позовних вимог судовий збір необхідно стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Хмельницькій області від 25.10.2024 № 0-2222 на суму 43570,10 грн, від 25.10.2024 № 0-2222 на суму 67318,25 грн, від 25.10.2024 № 0-2222 на суму 48886,55 грн, від 25.10.2024 № 0-2222 на суму 27091, 45 грн.

Стягнути на користь ОСОБА_1 1494,93 грн судового збору за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Хмельницькій області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 )
Відповідач:Головне управління ДПС у Хмельницькій області (вул. Пилипчука, 17,м. Хмельницький,Хмельницька обл., Хмельницький р-н,29001 , код ЄДРПОУ - 44070171)

Головуючий суддя О.К. Ковальчук