Справа № 620/12673/25
Суддя: Соломко І.І.
Дата ухвалення: 2026-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2026 року Чернігів Справа № 620/12673/25

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Соломко І.І., розглянувши в порядку спрощеного позовного без повідомлення (виклику) сторін в приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

У провадженні Чернігівського окружного адміністративного суду перебуває справа за позовом ОСОБА_1 (далі також позивач) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі також - відповідач 1, ІНФОРМАЦІЯ_2 ), Військової частини НОМЕР_1 (далі також відповідач 2, в/ч НОМЕР_1 ) з остаточними позовними вимогами про:

- визнання протиправним та скасування наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 № 810/М від 07.10.2025 про призов ОСОБА_1 на військову службу по мобілізації;

- визнання протиправним та скасування наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 354/нст від 07.10.2025 про прийняття ОСОБА_1 на військову службу за призовом під час мобілізації до Збройних Сил України та зарахування з 07 жовтня 2025 року до списків військової частини НОМЕР_1 ;

- зобов`язання командира військової частити НОМЕР_1 виключити ОСОБА_1 із списків особового складу військової частини НОМЕР_1 .

В обґрунтування позову позивач зазначає, що постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 24.07.2025 у справі № 620/1142/25 зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_3 виключити його з військового обліку, проте, посадові особи відповідача, незважаючи на наявність судового рішення у вказаній справі, яке набрало законної сили, примусово направили його на повторне проходження ВЛК. 07.10.2025 військово-лікарською комісією проведено медичний огляд позивача та визнано придатним до військової служби. Наказом ІНФОРМАЦІЯ_4 від 07.10.2025 № 810/М позивача призвано на військову службу під час мобілізації. Наказом військової частини НОМЕР_1 від 07.10.2025 № 354/нст позивача прийнято на військову службу, та з 07.10.2025 зараховано до списків військової частини НОМЕР_1 . Позивач вважає вказані накази необґрунтованими, оскільки такі прийняті без урахування обставин, встановлених постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 24.07.2025 у справі № 620/1142/25, (виключення його з військового обліку). Позивач просить позовні вимоги задовольнити у спосіб, встановлений у прохальній частині позову.

25.12.2025 ухвалою суду провадження у справі відкрито, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідач ІНФОРМАЦІЯ_3 у відзиві просить відмовити у задоволенні позову, оскільки позивач за висновком ВЛК визнаний придатний до військової служби, отже, підпадає під перелік осіб, які підлягають мобілізації, а докази, що підтверджують наявність у нього права на відстрочку або бронювання, не надано.

Військова частина НОМЕР_1 відзив на позов суду не надала.

У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами ( частина шоста статті 162 КАС України).

Представник позивача у відповіді на відзив наполягає на своїй позиції, викладеній у позові та зазначає, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим до виконання, тому ІНФОРМАЦІЯ_3 не наділений повноваженнями надавати оцінку законності судовому акту.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

Позивач народився ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується даними його паспорту, наявного в матеріалах справи.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду у справі № 620/1142/25 в задоволенні позову відмовлено в повному обсязі.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 23.07.2025 рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 17.03.2025 скасовано, адміністративний позов задоволено, визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо невнесення інформації стосовно ОСОБА_1 до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів «Оберіг», про виключення його з військового обліку, зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_6 внести інформацію стосовно ОСОБА_1 до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів «Оберіг» про виключення його з військового обліку.

27.08.2025 позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_4 із заявою, в якій просив внести інформацію до ЄДРПВР про виключення з військового обліку згідно постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 23.07.2025.

07.10.2025 позивачу проведено медичний огляд та визнано його придатним до військової служби, що підтверджується довідкою ВЛК № 2025-1007-1601-3339-7.

07.10.2025 наказом ІНФОРМАЦІЯ_4 № 810/М позивач призваний на військову службу під час мобілізації на особливий період та відправлений до військової частини НОМЕР_1 .

07.10.2025 наказом військової частини НОМЕР_1 позивача прийнято на військову службу за призовом під час мобілізації до Збройних Сил України на строк до закінчення воєнного стану або до оголошення Указу Президента України про демобілізацію та зараховано в розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 , з 07 жовтня 2025 року зараховано до списків частини та на всі види забезпечення.

Позивач вважаючи вказані накази протиправними звернувся до суду за захистом своїх прав.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" за №64/2022від 24.02.2022 р. у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" введено в Україні воєнний стан, який продовжує діяти й станом на теперішній час.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" №389-VIII від 12.05.2015 , воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Указом Президента України "Про загальну мобілізацію" за №69/2022 від 24.02.2022 постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.

Згідно з пунктом 4 Указу Президента України за №69/2022 призов військовозобов`язаних, резервістів та залучення транспортних засобів для забезпечення потреб Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, інших військових формувань України здійснити в обсягах, визначених згідно з мобілізаційними планами.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України здійснює, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» №2232-XII від 25.03.1992 (далі Закон №2232-ХІІ).

Стосовно обраного позивачем способу захисту порушеного права позивача, суд зауважує про таке.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Конституційний Суд України у Рішенні від 30.01.2003 №3-рп/2003 зазначив, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом (стаття 8). Право на ефективний засіб захисту закріплено також у Міжнародному пакті про громадянські та політичні права (стаття 2) і в Конвенції про захист прав людини та основних свобод (стаття 13).

Отже, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушених прав та бути адекватним наявним обставинам. Обраний позивачем спосіб захисту має бути спрямований на відновлення його порушених прав, і у випадку задоволення судом його вимог, прийняте судом рішення повинно мати наслідком відновлення тих прав, за захистом яких позивач і звернувся до суду.

Повертаючись до обставин справи, що розглядається, позивач, звертаючись до суду за захистом своїх прав, їх порушення пов`язує із недотриманням порядку проведення його призову на військову службу, що полягає в примусовому проведенню позивачу медичного огляду під час призову на військову службу, при наявності судового рішення у справі № 620/1142/25, яке набрало законної сили, та про яке, на час прийняття спірних рішень було відомо відповідачам.

Так, у постанові Шостого апеляційного адміністративного суду від 23.07.2025 по справі № 620/1142/25 суд встановив: «08.10.2007 позивач, ІНФОРМАЦІЯ_7 , медичною комісією при ІНФОРМАЦІЯ_8 був визнаний непридатним до військової служби в мирний час, на підставі наказу МОУ від 12.07.1999 № 207. 08.10.2007 позивач на підставі Призовною комісією Менського району Чернігівської області був зараховано у запас. 12.03.2009 позивач був знятий з військового обліку за станом здоров`я на підставі наказу МОУ від 09.06.2006 № 342. Вказане підтверджено військовим квитком позивача серія НОМЕР_2 . Суд дійшов висновку, що позивач з 2009 року не має статусу військовозобов`язаного чи призовника чи резервіста».

У свою чергу суд зазначає, що преюдиційне значення процесуальним законом надається саме обставинам, встановленим судовими рішеннями, а не правовій оцінці таких обставин (15 вересня 2022 року Велика Палата Верховного Суду у справі № 910/12525/20, провадження № 12-61гс21 (ЄДРСРУ № 106558719)).

При цьому, звільнення від доказування з підстав установлення преюдиційних обставин в іншому судовому рішенні, варто розуміти так, що учасники адміністративного процесу не зобов`язані повторно доказувати ті обставини, які були встановлені чинним судовим рішенням в іншій адміністративній, цивільній або господарській справі, якщо в цій справі брали участь особи, щодо яких відповідні обставини встановлені.

Тобто, учасники процесу звільнені від надання доказів на підтвердження обставин, які встановлені судом при розгляді іншої адміністративної, цивільної чи господарської справи.

Водночас, для спростування преюдиційних обставин учасник адміністративного процесу, який ці обставини заперечує, повинен подати суду належні та допустимі докази. Ці докази повинні бути оцінені судом, що розглядає справу, у загальному порядку за правилами визначеними процесуальним законодавством.

Суд також зазначає, що звільнення від доказування, закріплене у частині четвертій статті 78 КАС України, не має абсолютного характеру і не може сприйматися судами як неможливість спростування під час судового розгляду обставин, які зазначені в іншому судовому рішенні. Адміністративні суди не повинні сприймати як обов`язкові висновки щодо фактичних обставин справи, наведені у чинних судових рішеннях за інших адміністративних, цивільних чи господарських справ (16 грудня 2020 року Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в рамках справи № 520/2486/19, адміністративне провадження №К/9901/34161/19 (ЄДРСРУ № 93595184).

Також згідно з частиною сьомою статті 78 КАС України правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для суду.

Суд зазначає, що обставини у справі, що розглядається, є інакшими, ніж установлені під час розгляду справи № 620/1142/25, тому справу слід розглянути відповідно до обставин, які слугували підставою для прийняття спірних рішень.

Відповідно до статті 59б Графи I Розкладу хвороб, станів і фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби у Збройних Силах України Додатка 1 до пунктів 75, 77, 79, 286, 328 Положення про військово-лікарську експертизу та медичний огляд у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 04.01.1994 №2 (в редакції наказу Міністра оборони України від 12.07.1999 №207) визначено, що при наявності у громадян при приписці до призовних дільниць та призові на строкову військову службу хронічних захворювань нирок (хронічний гломерулонефрит, хронічний первинний пієлонефрит, нефросклероз, нефротичний синдром, зморщена нирка, первинний амілоїдоз нирок, хронічний інтерстиціальний нефрит та інші нефропатії) - непридатні до військової служби зі зняттям з військового обліку СО-7.

Відповідно до наказу Міністра оборони України від 04.01.1994 №2 «Про затвердження Положення про військово-лікарську експертизу та медичний огляд у Збройних Силах України» пунктом 96 встановлено, що Лікар виносить одну із таких постанов про придатність (тимчасову або повну непридатність) до строкової служби:

а) "придатний до військової служби. Ступінь обмеження 1 (2, 3, 4)";

б) "тимчасово непридатний до військової служби. Ступінь обмеження 5";

в) "непридатний до військової служби у мирний час, обмежено здатний у воєнний час. Ступінь обмеження 6";

г) "непридатний до військової служби зі зняттям з військового обліку. Ступінь обмеження 7".

Разом з тим, наказ Міністра оборони України №207 від 12.07.1999 втратив чинність на підставі наказу Міністра оборони України № 402 від 14.08.2008.

Наказом Міністерства оборони України від 15.01.2015 № 24 «Про внесення змін до Настанови з військового обліку прапорщиків, мічманів, сержантів, старшин, солдатів і матросів запасу в Збройних Силах України та інших військових формувань» було скасовано положення про зняття з військового обліку громадян, які визнані військово-лікарняною комісією непридатними до військової служби в мирний час та обмежено придатними у воєнний час. Для отримання у військовому квитку запису «непридатний до військової служби з виключенням з військового обліку» необхідно, аби при проходженні медичної комісії ВЛК встановила статтю із списком хвороб, наведеному в наказі №402 від 14.08.2008.

Таким чином, наказом Міністерства оборони України від 15.01.2015 №24 «Про внесення змін до Настанови з військового обліку прапорщиків, мічманів, сержантів, старшин, солдатів і матросів запасу в Збройних Силах України та інших військових формувань» було скасовано положення про зняття з військового обліку громадян, які визнані військово-лікарською комісією непридатними до військової служби в мирний час та обмежено придатними у воєнний час.

Отже, після прийняття вищевказаних наказів позивач вважався таким, що перебував на військовому обліку, як особа, яка визнана військово-лікарською комісією неприданим до військової служби в мирний час.

Відповідно до частини дев`ятої статті 1 Закону № 2232-XII щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії:

допризовники - особи, які підлягають взяттю на військовий облік;

призовники - особи, які взяті на військовий облік;

військовослужбовці - особи, які проходять військову службу;

військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави;

резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний час та в особливий період.

Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист» № 3621-ІХ від 21.03.2024, який набув чинності 04.05.2024 з положень законодавства про військовий обов`язок і військову службу виключено такі визначення як «обмежено придатний до військової служби» та «непридатний до військової служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний час».

У відповідність до зазначеного Закону України був приведений наказ Міністерства оборони України від 14.08.2008 №402 «Про затвердження Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України», яким визначається процедура проведення військово-лікарської експертизи військово-лікарськими комісіями.

У Рішенні від 09 лютого 1999 року №1-рп/99 (справа №1-7/99 про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) Конституційний Суд України дійшов висновку про те, що дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Тобто, дія нормативно-правового акта в часі пов`язується із набранням чинності і з моментом втрати ним юридичної сили.

За колом осіб дія нормативно-правового акта поділяється на такі види: загальні (розраховані на все населення), спеціальні (розраховані на певне коло осіб) та виняткові (роблять винятки із загальних і спеціальних).

На порядок дії нормативно-правового акта за колом осіб поширюється загальне правило: нормативно-правовий акт діє стосовно всіх осіб, які перебувають на території його дії і є суб`єктами відносин, на яких він розрахований. Коло осіб, на яких поширює свою дію той чи інший нормативно-правовий акт, може визначатися також за ознакою статі, віком, професійної приналежності (наприклад, військовослужбовці), станом здоров`я.

З часу набрання чинності Закону № 3621-ІХ, положення закону поширюються на всіх військовозобов`язаних осіб, які не досягли граничного віку.

Таким чином, у контексті спірних правовідносин суд дійшов висновку про необхідність керуватись приписами законодавства, чинними на момент виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до частини першої статті 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та Законом України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".

За приписами частини першої статті 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» організація і порядок проведення мобілізаційної підготовки та мобілізації визначаються цим Законом, актами Президента України та Кабінету Міністрів України.

Особливості проходження медичного обстеження військовозобов`язаними та резервістами під час мобілізації, на особливий період визначаються Міністерством оборони України спільно з Міністерством охорони здоров`я України (частина 5 статті 22 Закону № 3543-ХІІ).

Питання медичного огляду регулюється розділом ІІ Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 14.08.2008 № 402 (далі - Положення №402, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Питання медичного огляду військовозобов`язаних у мирний час та під час мобілізації, на особливий період регламентує глава 3 розділу II Положення № 402, відповідно до пункту 3.3 якої військовозобов`язані, визнані непридатними до військової служби, повторно оглядаються ВЛК військових комісаріатів за місцем проживання після обов`язкового обстеження у спеціалізованих лікувально-профілактичних закладах. Медичний огляд цієї категорії громадян проводиться за графою ІІ Розкладу хвороб, а тих, які мають офіцерське звання, - за графою ІІІ цього Розкладу хвороб.

Після закінчення медичного обстеження під час мобілізації ВЛК виносить щодо військовозобов`язаного одну із таких постанов: "Придатний до військової служби"; "Тимчасово непридатний до військової служби (вказати дату повторного огляду)"; "Непридатний до військової служби з виключенням з військового обліку" (пункт 3.8. Розділу ІІ Положення №402).

Як вже встановив суд, позивача визнано придатним до військової служби згідно довідки ВЛК № 2025-1007-1601-3339-7 від 07.10.2025, яка є чинною не скасована, а отже є належним доказом на підтвердження придатності позивача до військової служби.

Отже, проаналізувавши наведе вище в контексті встановлених обставин в справі, а також з огляду на встановлення ВЛК придатності позивача до військової служби (07.10.2025) відповідачами правомірно прийнято оскаржувані накази.

У контексті наведеного варто наголосити і на тому, що процедура призову військовозобов`язаного на військову службу під час мобілізації є незворотною, тобто такою, що вже відбулася, а визнання процедури призову протиправною не спричинює відновлення попереднього становища особи, призваної на військову службу.

Після видання спірних наказів, виникли нові правовідносини проходження військової служби, особливості яких визначаються Законом № 2232-ХІІ та Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008.

Цими актами законодавства не передбачено звільнення з військової служби, шляхом скасування наказів про призов.

Скасування спірних наказів без прийняття відповідного рішення про звільнення з військової служби не відновить початковий стан і не призведе до захисту прав та інтересів позивача, про які позивач просить звертаючись до суду.

Оцінюючи спірні правовідносини в частині позовних вимог щодо протиправності та скасування наказів, а також обов`язку виключити позивача зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , суд зазначає наступне.

Як встановлено судом, позивача призвано на військову службу під час мобілізації, на особливий період та направлено до ВЧ НОМЕР_1 (наказ ІНФОРМАЦІЯ_4 від 07.10.2025 № 810/М), позивач прийняв та приступив на посаду з 07.11.2025 у військовій частині НОМЕР_1 (наказ від 07.10.2025 № 354 /нст).

Відтак, вказані накази, як акти індивідуальної дії реалізовано їх застосуванням, термін дії яких вичерпано, тому його оскарження не є належним та ефективним способом захисту права позивача, так як їх скасування не може привести до відновлення порушеного права та не призведе до задоволення очікуваних сподівань позивача щодо неможливості його повторної мобілізації та продовження служби у збройних силах України, отже підстави для скасування оскаржуваних наказів відповідачів відсутні.

З огляду на вказане, слід дійти висновку про те, що у випадку мобілізації та зарахування особи до військової частини, для його звільнення потрібні імперативно визначені підстави, передбачені Законом України «Про військовий обов`язок та військову службу».

Суд зауважує, що позивач не навів достатніх обґрунтувань щодо неправомірності спірних наказів. Суду не надано жодних доказів, які б свідчили про порушення процедури оформлення або підстав для прийняття відповідного рішення відповідача.

Суд також звертає увагу, що підстави для звільнення з військової служби передбачені статтею 26 Закону №2232-XII, а позивач не позбавлений права звернутися до командира Військової частини з відповідним рапортом щодо звільнення з військової служби, якщо вважає, що у його випадку таке має місце.

При цьому, на переконання суду, невиконання суб`єктом владних повноважень судового рішення в іншій справі № 620/1142/25, може бути предметом розгляду судом в порядку статей 382-383 КАС України, а не в рамках даної справи.

Також визнання судовим рішенням у справі № 620/1142/25 факту, що позивач був визнаний непридатним до військової служби у мирний час не є підтвердженням фактичної непридатності позивача до військової служби у воєнний час, оскільки на підставі висновку військово-лікарської комісії від 07.10.2025, він визнаний придатним до військової служби, що також спростовує твердження позивача про його непридатність до військової служби.

У спірних правовідносинах позивач посилається на порушення процедури його призову на військову службу, зокрема примусове проведення медичного огляду ВЛК 07.10.2025.

Водночас безпідставне проведення медичного огляду позивача військово-лікарською комісією в порядку, визначеному Положення №402, також не впливатиме на відновлення порушеного права позивача в контексті порушеної процедури призову позивача на військову службу.

Отже, обраний же позивачем спосіб захисту порушеного права, виключення зі списків особового складу - є неефективним, адже не вирішує правомірності акту, який приймається за результатом проведеної процедури призову позивача на військову службу.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують.

Відповідно до частини 1-2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно частин 1-3 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Керуючись ст. ст.139, 227, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 АДРЕСА_1 рнокпп НОМЕР_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_6 АДРЕСА_2 код ЄДРПОУ НОМЕР_4 .

Відповідач: Військова частина НОМЕР_1 , АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_5 .

Повний текст рішення виготовлено 16 лютого 2026 року.

Суддя І.І. Соломко