Справа № 160/312/26
Суддя: Ремез Катерина Ігорівна
Дата ухвалення: 2026-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 лютого 2026 рокуСправа №160/312/26
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Ремез К.І.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-
06.01.2026 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, в якій позивач просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) в повному обсязі додаткової грошової винагороди на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" збільшеної до 100000 грн, із розрахунку на місяць, пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого закладу у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини та у відпустці за станом здоров`я, у зв`язку з отриманим 12.09.2023 пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, а саме за періоди: з 12.09.2023 по 03.10.2023; з 14.10.2023 по 12.11.2023;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) додаткову грошову винагороду на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" збільшену до 100000 грн, із розрахунку на місяць, пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого закладу у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини та у відпустці за станом здоров"я, у зв`язку з отриманим 12.09.2023 пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, а саме за періоди: з 12.09.2023 по 03.10.2023; з 14.10.2023 по 12.11.2023.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він проходить військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 . Під час проходження військової служби позивач отримав бойове поранення, яке пов`язане із захистом Батьківщини. У зв`язку з отриманням бойового поранення ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні та набув право на отримання додаткової винагороди у розмірі, збільшеному до 100 000 грн відповідно до пункту 1 Постанови КМУ № 168 від 28.02.2022 пропорційно періодам стаціонарного лікування та відпусток за станом здоров`я.
Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями зазначена справа розподілена судді К.І. Ремез.
Ухвалою від 07.01.2026 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (у письмовому провадженні), встановлено відповідачу строк для подання відзиву протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії цієї ухвали.
14.01.2026 відповідач подав до суду клопотання про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору.
Ухвалою від 15.01.2026 у задоволенні клопотання відповідача Військової частини НОМЕР_1 про залучення третьої особи у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії відмовлено.
15.01.2026 за допомогою підсистеми "Електронний суд" від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач зазначає, що категорично не згодний з вимогами позовної заяви та вважає їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.
21.01.2026 за допомогою підсистеми "Електронний суд" від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій останній просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зміст норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, з`ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов таких висновків.
ОСОБА_1 24.02.2022 був призваний на військову службу за мобілізацією ІНФОРМАЦІЯ_1 , старший солдат, проходить на теперешній час службу в Військовій частині НОМЕР_1 .
Отримавши поранення позивач перебував на лікуванні у КП «Близнюківська ЦРЛ» Близнюківської селищної ради Лозівського району Харківської області у періоод з 13.09.2023 по 03.10.2023.
У відповідності до виписки із медичної карти стаціонарного хворого №4287 від 03.10.2023 позивачу діагностоване ВТ (12.09.2023) ВОНП правого стегна.
З 03.10.2023 по 14.10.2023 позивач проходив ВЛК, у відповідності до Довідки від 14.10.2023 №3161/3 встановлено: Стан після вибухової травми (12.09.2023): вогнепального осколкового наскрізного поранення правого стегна, лікований оперативно (13.09.2023) первинна хірургічна обробка рани, (15.09.2023) вторинна хірургічна обробка рани з встановленням ВАК системи, вторинна хірургічна обробка рани демонтажем ВАК системи, накладанням швів, у вигляді незміцнілого шкірного рубця по задній поверхні правого стегна, деформації та помірної інфільтрації м`яких тканин стегна в даній зоні, з тимчасовим порушенням функції правої нижньої кінцівки. Травма, ТАК, пов`язана з проходженням військової служби. На підставі статті 81 графи II Розкладу хвороб потребує відпустки для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) на 30 календарних днів.
З 14.10.2023 по 12.11.2023 позивач знаходився у відпустці та повернувся на службу в частину.
10 серпня 2024 року позивач пройшов огляд військово-лікарської комісії на предмет придатності до військової служби (після чергового поранення).
У відповідності до Довідки ВЛК від 10.08.2024 №373/м встановлено: Наслідки вибухової травми (12.09.2023) вогнепальне осколкове наскрізне м`яких тканин правого стегна, лікованого оперативно: 13.09.2023 - первинна хірургічна обробка рани. 15.09.2023 - вторична хірургічна обробка рани з встановленням ВАК -системи 19.09.2023 - вторично хірургічна обробка рани з демонтажем ВАК-системи, накладання швів, у вигляді зміцнілих післяопераційних рубців, без порушення функції. (Y36.9). Травма, ТАК, пов`язана із захистом Батьківщини.
За час лікування бойового поранення отриманого 12.09.2023 (лікування з 13.09.2023 по 03.10.2023 22 календарні дні) та перебування у відпустці (відпустка з 14.10.2023 по 12.11.2023 30 календарних днів) позивач отримував заробітну плату, але не отримав у повному обсязі додаткову винагороду за час лікування та перебування у відпустці для лікування у зв`язку з отриманням бойового поранення.
Позивач у 2025 році звернувся по правничу допомогу до адвоката Вишнякової Н.В., якою був надісланий адвокатський запит до відповідача.
З відповіді вбачається, що додаткова винагорода за безпосередню участь в бойових діях позивачу була виплачена у сумі 10 000 грн у жовтні 2023 року та 54 838,71 грн у листопаді 2023.
Отже, відповідач не виплатив позивачу у повному обсязі додаткову грошову винагороду на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" збільшену до 100000 грн, із розрахунку на місяць, пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого закладу у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини та у відпустці за станом здоров`я, у зв`язку з отриманим пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, а саме за періоди: з 12.09.2023 по 03.10.2023; з 14.10.2023 по 12.11.2023, чим порушив права позивача.
Наведені обставини стали підставою для звернення до суду.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам та спірним правовідносинам сторін, суд враховує таке.
Частиною 1 статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 № 2232-XII (далі - Закон України №2232-ХІІ) передбачено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Відповідно до ст. 12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-ХІІ з наступними змінами та доповненнями у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин (далі - Закон України №2011-ХІІ), військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.
У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
Згідно з п. 1 ст. 9 Закону України №2011-ХІІ держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Пунктами 2 - 4 цієї правової норми встановлено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.
Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
Наказом Міністра оборони України № 260 від 07.06.2018 затверджений Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (далі - Порядок № 260).
Відповідно до пункту 17 Порядку № 260 на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.
Указом Президента України від 24.02.2022 № 64 в Україні введено воєнний стан, який триває до сьогодні.
На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 "Про введення воєнного стану в Україні" та № 69 "Про загальну мобілізацію", Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 прийнята Постанова "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану №168" (далі - Постанова № 168).
Пунктом 1 постанови № 168 установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Пунктом 5 постанови № 168 передбачено, що вона набирає чинності з моменту опублікування і застосовується з 24.02.2022.
01 квітня 2022 року до постанови № 168 постановою Кабінету Міністрів України №400 внесено зміни, згідно з якими до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у пункті 1, у тому числі тих, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.
Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Отже до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять чотири види складових: 1) посадовий оклад; 2) оклад за військовим званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення; 4) одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Так, додаткова винагорода в розмірі 100000 грн виплачується військовослужбовцям, зокрема, тим, які у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), - включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.
При цьому, суд зауважує, що для виплати додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, на період дії воєнного стану, немає обов`язкової умови щодо безперервного перебування особи на стаціонарному лікуванні.
Тобто, у разі повторного та кожного наступного перебування військовослужбовця на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), за медичними показниками отриманого раніше поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язаного із захистом Батьківщини, виплата додаткової винагороди здійснюється в розмірі 100000 гривень.
Підставою для видання наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, є довідка про обставини травми, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення під час захисту Батьківщини. Така довідка видається відповідно до наказу командира військової частини.
Як встановлено судом, позивач проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 .
Позивач, на підтвердження своєї позиції в позові надав до суду довідку військово-лікарської комісії від 14.10.2023 №3161/3, відповідно до якої позивач має травму легкого ступеня. Травма, «ТАК, пов`язана з проходженням військової служби», а не із захистом Батьківщини.
Тобто вказана довідка не підтверджує поранення, пов`язане із захистом Батьківщини, а отже у відповідача відсутні підстави для нарахування та виплати позивачу додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких додаткової винагороди виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні поранення пов`язаного із захистом Батьківщини з 12.09.2023 по 03.10.2023 та з 14.10.2023 по 12.11.2023.
Також позивач надав до суду довідку військово-лікарської комісії від 10.08.2024 №373/м, відповідно до якої позивач отримав чергове поранення 18.04.2024 та має травму тяжкого ступеня.
Оскільки зазначена довідка стосується іншого отриманого поранення, вона не може підтверджувати факт лікування поранення пов`язаного із захистом Батьківщини з 12.09.2023 по 03.10.2023 та з 14.10.2023 по 12.11.2023.
Враховуючи викладені обставини, суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого позову та про відмову в задоволенні позовних вимог.
За правилами частин 1 та 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
На підставі викладеного, зважаючи на всі наведені обставини в їх сукупності, та з урахуванням того, що позивачем не доведено правомірність пред`явленого позову, суд доходить висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат відповідно до статті 139 КАС України, суд зазначає, що у зв`язку із відмовою у задоволенні позову та звільненням позивача від сплати судового збору відсутні підстави для здійснення розподілу судових витрат.
Керуючись ст. 139, 241, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.
Розподіл судових витрат не здійснюється.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя К.І. Ремез