Справа № 420/29241/25
Суддя: Ступакова І.Г.
Дата ухвалення: 2026-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2026 р.м. ОдесаСправа № 420/29241/25

Головуючий в 1 інстанції: Тарасишина О.М. Дата і місце ухвалення: 25.11.2025р., м. Одеса
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі:

головуючого Ступакової І.Г.

суддів Бітова А.І.

Лук`янчук О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2025 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А :

В серпні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ в Одеській області від 04.06.2025р. №50;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Одеській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період навчання з 01.09.1983р. по 02.07.1986р., період проходження військової служби з 15.11.1986р. по 15.11.1988р. та період роботи з 21.07.1989р. по 31.12.1995р.;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення достроково пенсії за віком від 27.05.2025р. з урахуванням висновків суду у даній справі та прийняти рішення відповідно до норм чинного законодавства України.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що 27.05.2025р. він звернувся до ГУ ПФУ в Одеській області із заявою про призначення пенсії відповідно до статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Однак, рішенням ГУ ПФУ в Одеській області від 04.06.2025р. №50 ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю у нього необхідного страхового стажу, передбаченого статтею 115 Закону. При цьому, територіальним органом ПФУ до страхового стажу протиправно не зараховано період навчання з 01.09.1983р. по 02.07.1986р., період проходження військової служби з 15.11.1986р. по 15.11.1988р. та період роботи з 21.07.1989р. по 31.12.1995р. Рішення ГУ ПФУ в Одеській області про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 вважає незаконним та зазначав, що записами його трудової книжки підтверджено наявність у нього необхідного страхового стажу, який є достатнім при призначення пенсії за віком на підставі Закону №1058-IV.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2025 року позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 04.06.2025р. №50.

Зобов`язано ГУ ПФУ в Одеській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період навчання з 01.09.1983р. по 02.07.1986р., період проходження військової служби з 15.11.1986р. по 15.11.1988р. та період роботи з 21.07.1989р. по 31.12.1995р.

Зобов`язано ГУ ПФУ в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення достроково пенсії за віком від 27.05.2025р. та прийняти рішення відповідно до норм чинного законодавства України, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Не погоджуючись з вказаним рішенням в частині задоволення позову ГУ ПФУ в Одеській області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на не повне з`ясування судом першої інстанції обставин справи та не правильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення від 25.11.2025р. з ухваленням по справі нового судового рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 .

В своїй скарзі апелянт зазначає, що спірним рішенням ОСОБА_1 правомірно відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю у нього необхідного страхового стажу, передбаченого пунктом 4 частини першої статтею 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (не менше 25 років).

Апелянт просить суд апеляційної інстанції врахувати, що записи трудової книжки позивача про період навчання з 01.09.1983р. по 02.07.1986р., період проходження військової служби з 15.11.1986р. по 15.11.1988р. та період роботи з 21.07.1989р. по 31.12.1995р. внесені з порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту України від 29.07.1993р. №58.

Також, апелянт посилається на те, що в Реєстрі застрахованих осіб відсутня інформація щодо нарахованої ОСОБА_1 суми грошового забезпечення та врахування до страхового стажу періодів служби 2014-2016р.р.

ОСОБА_1 подав письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому просить скаргу ГУ ПФУ в Одеській області залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін. Позивач зазначає, що при вирішенні спору суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що підставою для призначення пенсії є наявність страхового стажу необхідного розміру, а не дотримання всіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Трудова книжка ОСОБА_1 містить запис щодо його роботи у спірні періоди.

Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі п.3 ч.1 ст.311 КАС України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів доходить наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 27.05.2025р. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою про призначення пенсії за віком на підставі пункту 4 частини першої статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням ГУ ПФУ в Одеській області №50 від 04.06.2025р. ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії з підстав відсутності у заявника необхідного страхового стажу, визначеного статтею 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зокрема, у вказаному рішенні зазначено, що необхідний страховий стаж, у відповідності до п.4 ч.1 ст.115 Закону №1058-IV, становить не менше 25 років. За наданими документами страховий стаж особи становить 20 років 02 місяці 27 днів.

До страхового стажу не зараховано періоди трудової діяльності згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 від 21.08.1986р., а саме:

- період навчання з 01.09.1983 року по 02.07.1986 року, оскільки запис внесено з порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників від 20.06.1974р. №162, а саме: відсутня дата видачі документу;

- період проходження військової служби строкової з 15.11.1986 року по 24.11.1988 року, оскільки запис внесено з порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників від 20.06.1974р. №162, а саме: відсутня дата видачі документу, а також згідно військового квитка серії НОМЕР_2 від 10.03.2023р., оскільки вдсутні записи про зазначений період;

- період роботи з 03.01.1989 року по 30.06.1989 року, оскільки запис про звільнення з роботи засвідчено печаткою, на якій неможливо ідентифікувати назву підприємства;

- період роботи з 21.07.1989 року по 31.12.1995 року, оскільки назва підприємства на печатці, якою засвідчено звільнення з роботи, не відповідає назві підприємства при прийнятті на роботу. Довідка про зміну назви підприємства відсутня;

- періоди провадження підприємницької діяльності з 26.05.2008 року по 30.06.2008 року, з 01.10.2008 року по 31.10.2008 року, з 01.12.2008 рок по 31.12.2008 року, з 01.04.2009 року по 30.04.2009 року, з 01.07.2009 року по 31.07.2009 року, з 01.09.2009 року по 30.09.2009 року, з 01.01.2010 року по 31.07.2013 року, оскільки відсутня інформація про нарахування заробітної плати та сплату страхових внесків в реєстрі застрахованих осіб Державного загальнообов`язкового державного соціального страхування індивідуальних відомостей про застраховану особу за формою ОК-5.

Не погоджуючись з правомірністю рішення ГУ ПФУ в Одеській області №50 від 04.06.2025р. ОСОБА_1 оскаржив його в судовому порядку.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов ОСОБА_1 , визнав обґрунтованими доводи позивача про неправомірність дій органу ПФУ щодо не зарахування до його страхового стажу періоду навчання з 01.09.1983р. по 02.07.1986р., періоду проходження військової служби з 15.11.1986р. по 15.11.1988р. та періоду роботи з 21.07.1989р. по 31.12.1995р. Суд зазначив, що підставою як для призначення пенсії, так і для її перерахунку у подальшому, є наявність страхового стажу необхідного розміру, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. За висновками суду, позивач не може нести відповідальності за заповнення трудової книжки, оскільки записи у його трудову книжку вносяться відповідальним працівником підприємства, а не особисто позивачем. А відтак, недоліки заповнення трудової книжки ОСОБА_1 не можуть бути підставою для позбавлення його права на пенсійне забезпечення. Суд дійшов висновку, що порушене право позивача підлягає поновленню шляхом скасування спірного рішення ГУ ПФУ в Одеській області №50 від 04.06.2025р., зобов`язання відповідача зарахувати до страхового стажу позивача спірні періоди, а також повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення достроково пенсії за віком від 27.05.2025р. та прийняти рішення відповідно до норм чинного законодавства України, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, визначені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003р. №1058-IV, який набрав чинності з 01.01.2004р.

Пунктом 4 частини 1 статті 115 Закону №1058-IV (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що право на призначення дострокової пенсії за віком мають військовослужбовці, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейські, особи начальницького і рядового складу Державного бюро розслідувань, які брали участь у бойових діях, в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення та/або безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, а також ті, яким встановлено інвалідність внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих під час захисту Батьківщини або під час виконання інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення та/або безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейських, осіб начальницького і рядового складу Державного бюро розслідувань, які померли (загинули) у період проходження військової служби (виконання службових обов`язків) чи після звільнення із служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих під час виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення та/або безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, особи, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пунктів 20, 21 і 25 частини першої статті 6, особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пунктів 12, 13 і 16 частини другої статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (крім працівників підприємств, установ, організацій, які залучалися та брали безпосередню участь у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів), особи з числа резервістів, військовозобов`язаних і осіб, які входили до складу добровольчого формування територіальної громади, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пункту 19 статті 6, особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пункту 11 статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки, яким надано статус сім`ї загиблих (померлих) Захисників і Захисниць України відповідно до пунктів 3 і 4 частини першої статті 10-1 зазначеного Закону, пункту 5 частини першої статті 10-1 зазначеного Закону з числа членів сімей резервістів і військовозобов`язаних, а також пункту 6 частини першої статті 10-1 зазначеного Закону, - після досягнення чоловіками 55 років, жінками - 50 років та за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків і не менше 20 років у жінок.

Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (ч.1 ст.24 Закону №1058-IV)

Згідно ч.2, ч.4 ст.24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-ХІІ визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

На реалізацію вказаної норми Закону №1788-ХІІ Кабінет Міністрів України постановою від 12.08.1993р. №637 затвердив Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Пунктами 1 та 2 Порядку №637 передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Аналіз наведених норм права свідчить про те, що законодавством України встановлено пріоритетність записів у трудовій книжці перед відомостями у первинних документах.

Сторонами у справі не заперечується, що разом із заявою про призначення пенсії ОСОБА_1 надав органу ПФУ трудову книжку серії НОМЕР_1 від 21.08.1986р., в якій містяться записи про його навчання з 01.09.1983р. по 02.07.1986р., проходження військової служби з 15.11.1986р. по 15.11.1988р. та період роботи з 21.07.1989р. по 31.12.1995р. в Мелітопольському компресорному заводі.

Підставою для відмови в зарахуванні до страхового стажу позивача відповідних періодів у рішенні від 04.06.2025р. №50 ГУ ПФУ в Одеській області зазначило недоліки в оформленні відповідних записів трудової книжки.

На час первісного заповнення трудової книжки позивача діяла Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах та організаціях, затверджена постановою Держкомпраці СССР від 20.06.1974р. №162.

Відповідно до п.1.2 вказаної Інструкції прийом на роботу без трудової книжки не допускається.

Згідно п.2.3 Інструкції №162 всі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу чи звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а при звільненні в день звільнення повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

В подальшому порядок ведення трудових книжок регулювався положеннями Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993р. №58.

При вирішенні спору колегія суддів враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 21.02.2018р. у справі №687/975/17, згідно якої на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Працівник не може відповідати за неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації і вказані обставини не можуть бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

Верховний Суд у постанові від 24 травня 2018 року у справі №490/12392/16-а (провадження № К/9901/2310/18) висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Також, у постанові від 06.03.2018р. по справі №754/14898/15-а Верховний Суд дійшов висновку, що підставою для призначення пенсії на пільгових умовах є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

Відповідно до п.4 постанови Кабінету Міністрів України «Про трудові книжки працівників» №301 від 27.04.1993р. відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання.

За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Таким чином, недотримання правил ведення трудової книжки, в т.ч. допущення виправлень при її заповненні, проставлення не чіткого відбитку печатки, тощо не може мати негативні наслідки для особи, щодо якої внесені такі відомості.

Доказів визнання недостовірними записів у трудовій книжці щодо вказаних в ній періодів роботи відповідачем суду не надано.

Трудовим законодавством України не передбачено обов`язку працівника здійснювати контроль за веденням обліку та заповнення роботодавцем, іншими органами трудової книжки, а тому працівник не може нести негативних наслідків порушення порядку заповнення його трудової книжки.

Також, колегія суддів зазначає, що відповідно до частини 3 статті 44 Закону №1058-ІV, органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Згідно із частиною 1 статті 64 Закону №1058-ІV виконавча дирекція Пенсійного фонду та її територіальні органи мають право: отримувати безоплатно від органів державної влади, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності, виду діяльності та господарювання і від фізичних осіб - підприємців відомості, пов`язані з нарахуванням, обчисленням та сплатою страхових внесків, а також інші відомості, необхідні для виконання ними функцій, передбачених цим Законом та іншими законами України; проводити планові та позапланові перевірки документів для оформлення пенсії, виданих підприємствами, установами та організаціями, а також поданих відомостей про застрахованих осіб, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсійні виплати; вимагати від керівників та інших посадових осіб підприємств, установ і організацій, а також від фізичних осіб усунення виявлених порушень законодавства про порядок нарахування, обчислення та сплати страхових внесків, здійснення фінансових операцій з коштами Пенсійного фонду та порядок їх використання; порушувати в установленому законом порядку питання про притягнення до відповідальності осіб, винних у порушенні законодавства про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Таким чином, органи Пенсійного фонду України наділені компетенцією здійснювати перевірку відомостей про особу, зокрема, при вирішенні питання щодо наявності правових підстав для призначення їй пенсії, і реалізація такого обов`язку покликана забезпечити непорушне конституційне право кожного на пенсійне забезпечення.

Орган ПФУ, маючи низку повноважень, визначених частиною 1 статті 64 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», жодних дій, спрямованих на дотримання конституційного права позивача на пенсію, не вчинив, поклавши весь тягар відповідальності на позивача.

У разі виявлення будь-яких сумнівів щодо наявності у позивача страхового стажу орган ПФУ мав право отримати будь-які необхідні документи або інформацію безпосередньо, а не відмовляти позивачу у належному зарахуванні стажу.

На підставі викладеного колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про неправомірність дій територіального органу ПФУ щодо відмови в зарахуванні до страхового стажу ОСОБА_1 періоду навчання з 01.09.1983р. по 02.07.1986р., періоду проходження військової служби з 15.11.1986р. по 15.11.1988р. та період роботи з 21.07.1989р. по 31.12.1995р., відомості про які містяться в трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 21.08.1986р., при визначенні наявності у позивача права на пенсію на підставі пункту 4 частини 1 статті 115 Закону №1058-IV.

За таких обставин, рішення ГУ ПФУ в Одеській області від 04.06.2025р. №50 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком правомірно скасовано судом.

Колегія суддів не приймає до уваги посилання апелянта на відсутність правових підстав для пільгового обчислення стажу ОСОБА_1 , оскільки при зверненні до суду з даним позовом позивач не просив зобов`язати ГУ ПФУ зарахувати певні періоди його страхового стажу в пільговому обчисленні, а також врахувати до його страхового стажу періодів служби 2014-2016р.р.

Таким чином, доводи апеляційної скарги ГУ ПФУ в Одеській області не спростовують правильність висновків суду першої інстанції про задоволення позову ОСОБА_1 , а тому підстав для задоволення апеляційної скарги відповідача та скасування рішення суду першої інстанції колегія суддів не вбачає.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін, відповідно до приписів статті 139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, тому постанова суду апеляційної інстанції, відповідно до ч.5 ст.328 КАС України, в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області залишити без задоволення, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Повний текст судового рішення виготовлений 17 лютого 2026 року.

Головуючий: І.Г. Ступакова

Судді: А.І. Бітов

О.В. Лук`янчук