Справа № 160/24279/25
Суддя: Чепурнов Д.В.
Дата ухвалення: 2026-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

17 лютого 2026 року м. Дніпросправа № 160/24279/25
Суддя І інстанції Калугіна Н.Є.

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чепурнова Д.В. (доповідач),

суддів: Коршуна А.О., Сафронової С.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2025 року в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні ді, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області за №20 від 15.08.2025 року про відмову в призначенні пенсії у зв`язку з втратою годувальника;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити мені пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до ст.36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 06 серпня 2025 року.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2025 року позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області за №20 від 15.08.2025 року про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії у зв`язку з втратою годувальника.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області () призначити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) пенсію у зв`язку з втратою годувальника, відповідно до ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 26.07.2025.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити повністю.

Апеляційна скарга обґрунтована помилковістю висновків суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для задоволення позовних вимог. Зазначає, що використане законодавцем в пункті 1 частини другої статті 36 Закону №1058-ІV формулювання «особи, які досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону» визначає необхідність особи відповідати статті 26 Закону № 1058-IV не тільки відносно критерію віку, а й мати необхідний мінімальний страховий стаж, який для позивача складає не менше 31 рік. Головним управлінням встановлено, що станом на час звернення з заявою про призначення пенсії по втраті годувальника позивач не досягла пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону № 1058-IV в силу відсутності необхідного страхового стажу не менше 31 року.

Відповідно до частини 1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 є дружиною померлого ОСОБА_2 .

ОСОБА_1 06.08.2025 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії у разі втрати годувальника, відповідно до ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 15.08.2025 року № 20 у призначенні пенсії відмовлено.

У рішенні, зокрема, зазначено: «Дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Дата звернення до територіальних органів Пенсійного фонду України 06.08.2025.

У відповідності до пункту 1 статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон), пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності: від 60 років 15 років.

Страховий стаж померлого годувальника становить 31 рік 03 місяці 26 днів.

У відповідності статті 26 Закону, необхідний страховий стаж утриманця, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , становить 31 рік.

У разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою статті 26, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року становить від 24 до 34 років.

Страховий стаж утриманця 30 років 02 місяці 05 днів.

Результати розгляду документів, доданих до заяви:

за доданими документами до страхового стажу померлого годувальника не зараховано період: проходження військової служби з 16.05.1980 по 14.06.1982 згідно довідки від 03.09.2007 № 4/951, оскільки підстава видачі довідки військовий квиток.

за доданими документами до страхового утриманця зараховано всі періоди. право на пенсійну виплату з 27.07.2027 року.

Враховуючи вищезазначене, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області прийнято рішення №20 від 15.08.2025 про відмову в призначенні пенсії у зв`язку з втратою годувальника відповідно до статті 36 Закону, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу утриманця 31 рік (а.с. 9).

Вважаючи рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про відмову в призначенні пенсії у разі втрати годувальника протиправними, позивач звернулася до суду з позовом.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при винесенні оскарженого рішення, виходить з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається зазначеним у частині другій цієї статті членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності у годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії у разі встановлення III групи інвалідності, а в разі смерті особи, яка виконала функцію донора анатомічних матеріалів людини, пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), та зазначеним у частині другій цієї статті членам сім`ї особи, якій відповідно до Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» надано правовий статус особи, зниклої безвісти за особливих обставин, - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.

Батьки і чоловік (дружина) померлого, які не були на його утриманні, мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, якщо втратили джерело засобів до існування.

Згідно з пунктами 1, 3 частини 2 статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» непрацездатними членами сім`ї вважаються чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли віку 65 років, або пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону; чоловік (дружина), а в разі їх відсутності - один з батьків або брат чи сестра, дідусь чи бабуся померлого годувальника незалежно від віку і працездатності, якщо він (вона) не працюють і зайняті доглядом за дитиною (дітьми) померлого годувальника до досягнення нею (ними) 8 років.

Відповідно частини 3 статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» до членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Пункт 1 частини 2 статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначає, що непрацездатними членами сім`ї вважаються, зокрема дружина, яка досягла пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.

Аналіз наведених норм права дає можливість дійти висновку, що закон визначає певні умови для призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, однією з яких є досягнення утриманцем померлого годувальника пенсійного віку, при цьому закон не ставить відповідне право від наявності певного страхового стажу у особи, яка звертається для призначення цього виду пенсії.

Не є спірним, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час звернення із заявою для призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника досягла 60 річного віку, а відтак відмова Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області з підстав відсутності страхового стажу у ОСОБА_1 є протиправною та підлягає скасуванню.

При цьому, суд апеляційної інстанції вважає помилковим посилання відповідача в апеляційній скарзі на положення підпункту 11 пункту 2.3 розділу ІІ Постанови Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 «Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» згідно з яким до заяви про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника подаються документи про стаж особи, якій призначається пенсія, визначені підпунктом 2 пункту 2.1 цього розділу (для визначення пенсійного віку осіб, зазначених у пункті 1 частини другої статті 36 Закону), адже положення Закону № 1058-IV, який є нормативно-правоввим актом вищої дії не ставить відповідне право від наявності певного страхового стажу у особи, яка звертається для призначення цього виду пенсії.

На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи об`єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення без порушень норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому рішення суду першої інстанції у цій справі необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 325 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено 17 лютого 2026 року.

Головуючий - суддя Д.В. Чепурнов

суддя А.О. Коршун

суддя С.В. Сафронова