Справа № 240/26537/25
Суддя: Шарапа В.М.
Дата ухвалення: 2026-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у відкритті касаційного провадження

18 лютого 2026 року

м. Київ

справа №240/26537/25

адміністративне провадження № К/990/4715/26

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Шарапи В.М., суддів: Берназюка Я.О., Чиркіна С.М., перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Сьомого апеляційного адміністративного суду від 19.01.2026 у справі № 240/26537/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивачка) звернулася до суду з позовом про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (далі - ГУ ПФУ в Житомирській області) щодо відмови у проведенні перерахунку та виплати пенсії відповідно до пункту 2 статті 56 Закону України від 28.02.1991 №796-XII «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - Закон №796-XII), збільшивши її на один відсоток заробітку за кожен рік роботи, понад встановлений цим пунктом стаж та зобов`язання вчинити відповідні дії.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 09.12.2025 у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору відмовлено, позовну заяву повернуто особі, яка її подала.

Позивачка, не погоджуючись із ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 09.12.2025, оскаржила її в апеляційному порядку.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 19.01.2026 апеляційну скаргу ОСОБА_1 повернуто особі, яка її подала.

На адресу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду 02.02.2026 надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 , у якій скаржник просить скасувати ухвалу Сьомого апеляційного адміністративного суду від 19.01.2026, справу направити до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду. За наслідками розгляду звернутись до Верховного Суду для вирішенням питання стосовно внесення до Конституційного Суду України подання щодо конституційності частини другої статті 3 та підпункту 5 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України від 08.07.2011 №3674-VI «Про судовий збір» (далі - №3674-VI).

За наслідками перевірки касаційної скарги на предмет відповідності вимогам, передбаченим статтями 328-330 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), встановлено, що позивачка посилається на вимоги абзацу 2 частини 4 статті 328 КАС України та зазначає про порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права.

Повертаючи апеляційну скаргу ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції відхилив доводи позивачки щодо відсутності, на її переконання, обов`язку сплатити судовий збір за подання апеляційної скарги на ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 09.12.2025 та зазначив, що останні грунтуються виключно на суб`єктивній оцінці ОСОБА_1 вимог ухвали суду про залишення апеляційної скарги без руху та невірному трактуванні норм чинного законодавства.

В обгрунтування касаційної скарги ОСОБА_1 вказує на те, що судом апеляційної інстанції не враховано, що спеціальний закон, в редакції на момент подання апеляційної скарги, не передбачає сплати судового збору за оскарження судового рішення за межами судового провадження.

На переконання скаржника, за відсутності прямої вказівки у законодавстві на необхідність сплати судового збору за подання таких скарг, їх залишення без руху чи повернення з підстави відсутності доказів сплати судового збору, неправомірно обмежуватиме право особи на доступ до суду.

Зазначає, що обов`язок сплати судового збору за подання апеляційної і касаційної скарг на всі без винятку ухвали суду першої інстанції, визначений приписом статті 4 Закону №3674-VI, не можна вважати зрозумілим і справедливим.

Також позивачка звертає увагу на те, що виходячи з положень верховенства права та юридичної визначеності, суд не повинен при вирішенні справ погіршувати становище особи, в тому числі через застосування різного роду перешкод.

Втім, перевіривши матеріали касаційної скарги, суд приходить до висновку щодо відмови у відкритті касаційного провадження, виходячи з наступного.

Вимоги щодо форми та змісту апеляційної скарги встановлені статтею 296 КАС України.

Відповідно до частин п`ятої-шостої статті 296 КАС України до апеляційної скарги додається, зокрема, документ про сплату судового збору. Якщо апеляційна скарга подається особою, звільненою від сплати судового збору відповідно до закону, у ній зазначаються підстави звільнення від сплати судового збору.

Пунктом 3 частини другої статті 4 Закону №3674-VI за подання до адміністративного суду апеляційної і касаційної скарги на ухвалу суду сума судового збору становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з частиною другою статті 298 КАС України до апеляційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 296 цього Кодексу, застосовуються правила статті 169 цього Кодексу.

Частинами першою - третьою статті 169 цього Кодексу передбачено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до частини п`ятої статті 169 КАС України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Отже, ненадання скаржником документа про сплату судового збору є підставою для залишення апеляційної скарги без руху, а у разі не усунення вказаного недоліку, така скарга повертаються особі, яка її подала.

Як вбачається із Єдиного державного реєстру судових рішень у цій справі мають місце такі обставини:

- 09.12.2025 судом першої інстанції у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про відстрочення сплати судового збору відмовлено, позовну заяву повернути особі, яка її подала відповідно до вимог пункту 1 частини 4 статті 169 КАС України;

- 26.12.2025 ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху у зв`язку з несплатою судового збору;

- 19.01.2026 ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу повернуто особі, яка її подала.

Так, підставою для повернення апеляційної скарги стало неусунення позивачкою недоліків апеляційної скарги, а саме несплатою судового збору за подачу апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції.

Тобто, в цьому випадку процесуальне рішення суду першої інстанції є об`єктом справляння судового збору згідно з вимогами статті 3 та підпункту 5 пункту 3 частини другої статті 4 Закону №3674-VI.

Верховний Суд звертає увагу, що подібні правовідносини були предметом розгляду у Верховному Суді. Зокрема, Великою Палатою Верховного Суду вже вирішувалося питання сплати судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції.

Так, у пунктах 5.1, 5.2 постанови від 29.05.2018 у справі №915/955/15 зазначено, що підпунктом 7 пункту 2 частини другої статті 4 Закону №3674-VI визначено ставку судового збору з апеляційної і касаційної скарг на ухвалу господарського суду у розмірі одного прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Зазначене положення стосується подання апеляційних і касаційних скарг на всі без винятку ухвали господарського суду, які підлягають оскарженню, незалежно від того, чи передбачено Законом України «Про судовий збір» справляння судового збору за подання тих заяв, за результатами розгляду яких виносяться відповідні ухвали.

Колегія суддів звертає увагу, що положеннями підпункту 7 пункту 2 та підпункту 5 пункту 3 частини другої статті 4 Закону № 3674-VI однаково застосований правовий підхід та визначено ставку судового збору за подання апеляційної і касаційної скарг у розмірі 1 прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

В силу приписів пункту 1 частини 2 статті 45 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» Велика Палата Верховного Суду здійснює перегляд судових рішень у касаційному порядку з метою забезпечення однакового застосування судами норм права.

Оскільки застосування положень Закону № 3674-VI у питанні сплати судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу вже вирішено Великою Палатою Верховного Суду, то під час розгляду цієї справи підлягають врахуванню висновки Верховного Суду, висловлені саме у складі Великої Палати Верховного Суду.

Такі висновки Велика Палата Верховного Суду хоч і зробила у господарській справі, однак Закон №3674-VI в цій частині є універсальним і не розрізняє підходи до вирішення питання сплати судового збору залежно від юрисдикції. Відтак такі висновки повинні бути застосовані і під час вирішення цієї адміністративної справи.

Враховуючи, що скаржником в суді апеляційної інстанції оскаржувалась ухвала суду першої інстанції, якою по суті не вирішено позов ОСОБА_1 про визнання протиправними дій ГУ ПФУ в Житомирській області щодо відмови у проведенні перерахунку та виплати пенсії відповідно до пункту 2 статті 56 Закону №796-XII, а лише повернуто позовну заяву, то судовий збір за подання апеляційної скарги на вказану ухвалу суду повинен сплачуватись у розмірі одного прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При цьому, розмір судового збору, який підлягав сплаті при поданні апеляційної скарги у цій справі, складав 3028,00 грн (розмір прожиткового мінімуму, передбачений статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік»).

Проте, оскільки ОСОБА_1 не надано документу про сплату судового збору за подачу апеляційної скарги на ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 09.12.2025, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для повернення апеляційної скарги особі, яка її подала.

Доводи скаржника, наведені в касаційній скарзі, не спростовують правильність висновків апеляційного суду, що скаржником не наведено поважних підстав для поновлення строку апеляційного оскарження.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами 2, 3 цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

Згідно з частиною другою статті 333 КАС України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

За таких обставин, касаційна скарга є необґрунтованою, оскільки, у даному випадку, правильне застосування апеляційним судом норм процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, що, в свою чергу, у розумінні пункту 5 частини першої та частини другої статті 333 КАС України є підставою для відмови у відкритті касаційного провадження у справі.

Відповідно до вищевикладеного, керуючись статтями 333, 355, 359 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Сьомого апеляційного адміністративного суду від 19.01.2026 у справі №240/26537/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії.

Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами надіслати особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена.

Суддя-доповідач В.М. Шарапа

Судді Я.О. Берназюк

С.М. Чиркін