Справа № 260/7220/25
Суддя: Гінда Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2026-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2026 рокуЛьвівСправа № 260/7220/25 пров. № А/857/42390/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача: Гінди О.М.,

суддів: Заверухи О.Б., Мандзія О.П.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2025 року про відмову у відкритті провадження (головуючий суддя: Луцович М.М., місце ухвалення м. Ужгород) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Закарпатській області про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 , 12.09.2025 звернулася до суду з позовом, в якому просила:

- визнати дії та бездіяльність Головного управління ДСНС України в особі Мукачівського РУ ГУДСНС України в Закарпатській області протиправними;

- скасувати Акт про пожежу від 21.07.2025 складений уповноваженою посадовою особою Мукачівського районного управління Головного управління ДСНС України у Закарпатській області Щербан Василем;

- зобов`язати Головне управління ДСНС України у Закарпатській області в особі Мукачівського РУ ДСНС скласти акт про пожежу відносно особисто ОСОБА_1 та внести достовірні відомості про знищену та пошкоджену пожежею квартиру.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2025 року відмовлено у відкритті провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління ДСНС України в Закарпатській області в особі Мукачівського РУ ГУ ДСНС України в Закарпатській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, визнання протиправним та скасування акту.

З цією ухвалою суду першої інстанції не погодилася позивачка та оскаржила її в апеляційному порядку. Вважає, що така прийнята з порушенням норм процесуального права, а тому просить її скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги апелянтка покликається на те, що з висновками суду першої інстанції не погоджується, так як вини не узгоджуються із нормами процесуального та матеріального права, як такі, що створюють втручання та обмеження прав і свобод учасника адміністративного процесу, в тому числі на судовий захист.

У відповідності до ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.

Враховуючи вимоги цієї статті, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що цю справу слід розглядати без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами, оскільки відсутні клопотання від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких мотивів.

Відмовляючи у відкритті провадження, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту своїх прав, оскільки акт про пожежу у розглядуваному випадку не має статусу «рішення» у розумінні пункту 1 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому позовні вимоги щодо скасування акту, складення акту про пожежу відносно особисто ОСОБА_1 не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до п. п. 1, 2, 7 ч. 1 ст. 4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Публічно-правовий спір - спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг.

Суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать публічно-правові спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінський функцій.

Таким чином, визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є наявність публічно-правового спору, тобто спору, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, який виник у зв`язку з виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій і вирішення якого безпосередньо не віднесено до юрисдикції інших судів.

Аналогічна правова позиція міститься, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 13 червня 2018 року у справі № 816/421/17, від 20 вересня 2018 року у справі № 813/1076/17, від 30 жовтня 2018 року у справі № 813/3685/14.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 170 КАС України, суддя відмовляє у відкритті провадження у адміністративній справі, якщо заяву не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

У разі відмови у відкритті провадження в адміністративній справі з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд такої справи (п. 6 ч. 1 ст. 170 КАС України).

При цьому поняття «позов, який не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства» необхідно тлумачити більш широко: вказане поняття стосується як позову, який не може розглядатися за правилами адміністративного судочинства, так і тих позовів, які не підлягають судовому розгляду.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Так, судом апеляційної інстанції встановлено, що на думку позивачки, спірні правовідносини виникли у зв`язку з протиправними діями посадових осіб Головного управління ДСНС України в Закарпатській області під час складання акту про пожежу від 21.07.2025.

Згідно пункту 7 Порядку обліку пожеж та їх наслідків, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.12.2003 № 2030, зокрема, документом, що засвідчує факт пожежі, є акт про пожежу за формою згідно з додатком 1, який складається на місці пожежі уповноваженою посадовою особою ДСНС. До акта вносяться дані, встановлені за результатами огляду місця пожежі та опитування власника (користувача) та/або балансоутримувача об`єкта пожежі (постраждалого) чи його представника, осіб, які є очевидцями (свідками) пожежі.

Внесення змін та доповнень до акта не допускається.

Відповідно до пункту 19 частини першої статті 4 КАС України індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що оскільки акт про пожежу лише фіксує сам факт пожежі, не визначаючи суб`єктивні права чи обов`язки будь яких осіб, а тому не є індивідуальним актом суб`єкта владних повноважень, в розумінні пункту 19 частини першої статті 4 КАС України.

Отже, будь-які зауваження щодо змісту та оформлення цього акта також не є рішеннями чи діями суб`єкта владних повноважень у розумінні КАС України.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає правильним висновок суду першої інстанції, що заявлений ОСОБА_1 позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства, що є підставою для відмови у відкритті провадження в адміністративній справі на підставі пункту 1 частини першої статті 170 КАС України та суд першої інстанції правильно роз`яснив позивачці, що, з огляду на предмет цього позову, він не віднесений до юрисдикції жодного суду, оскільки не може розглядатися за правилами будь-якого судочинства.

Таким чином, апеляційна скарга ОСОБА_1 не спростовує правильність доводів, яким мотивовано судове рішення, зводиться по суті до переоцінки проаналізованих судом доказів та не дає підстав вважати висновки суду першої інстанції помилковими.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому відповідно до ст. 316 КАС України, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, ухвалу суду без змін.

Згідно приписів ст. 139 КАС України підстав для стягнення судових витрат не має.

Керуючись ст. ст. 311, 316, 321, 322, 325, 328, КАС України, суд

постановив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2025 року про відмову у відкритті провадження у справі № 260/7720/25 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя О. М. Гінда
судді О. Б. Заверуха
О. П. Мандзій