Справа № 580/951/26
Суддя: Лариса ТРОФІМОВА
Дата ухвалення: 2026-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про передачу справи за підсудністю

16 лютого 2026 року справа № 580/951/26
м. Черкаси
Черкаський окружний адміністративний суд у складі судді Л.В.Трофімової розглянув матеріали адміністративної справи № 580/951/26 за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 (листування: АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання протиправної бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, постановив ухвалу.

02.02.2026 вх.№ 5076/26 представник позивача- адвокат Віценчік Оксана Василівна (ордер АБ Віценчік) у позовній заяві просить: визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 у незастосуванні п.4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб під час обчислення ОСОБА_1 за період проходження військової служби з 13.03.2022 до 07.11.2025 розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням за механізмом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня кожного календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт посадового окладу та окладу за військовим званням із перерахунком всіх видів грошового забезпечення та премії; зобов`язати військову частину НОМЕР_2 здійснити перерахунок ОСОБА_1 грошового забезпечення за механізмом:

в період з 13.03.2022 до 01.01.2023 застосовувати прожитковий мінімум для працездатних осіб, визначений Законом України Про Державний бюджет України на 2022 рік 2481,00 грн шляхом множення на відповідний тарифний коефіцієнт посадового окладу та окладу за військовим званням із перерахунком всіх видів грошового забезпечення та премії з урахуванням нового розміру посадового окладу та окладу за військове звання;

в період з 01.01.2023 до 01.01.2024 застосовувати прожитковий мінімум для працездатних осіб визначений Законом України Про Державний бюджет України на 2023 рік 2684,00 грн шляхом множення його на відповідний тарифний коефіцієнт посадового окладу та окладу за військовим званням із перерахунком всіх видів грошового забезпечення та премії з урахуванням нового розміру посадового окладу та окладу за військове звання;

в період з 01.01.2024 до 01.01.2025 застосовувати прожитковий мінімум для працездатних осіб визначений Законом України Про Державний бюджет України на 2024 рік 3028,00 грн шляхом множення його на відповідний тарифний коефіцієнт посадового окладу та окладу за військовим званням із перерахунком всіх видів грошового забезпечення та премії з урахуванням нового розміру посадового окладу та окладу за військове звання;

в період з 01.01.2025 до 07.11.2025 застосовувати прожитковий мінімум для працездатних осіб визначений Законом України Про Державний бюджет України на 2025 рік 3028,00 грн шляхом множення його на відповідний тарифний коефіцієнт посадового окладу та окладу за військовим званням із перерахунком всіх видів грошового забезпечення та премії з урахуванням нового розміру посадового окладу та окладу за військове звання;

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 у не нарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 додаткової винагороди з розрахунку 100 000 грн/місяць відповідно до Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 Питання деяких виплаті військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану за період з 01.11.2024 до 01.05.2025 пропорційно дням безпосередньої участі у бойових діях та забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення) на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_2 виплатити ОСОБА_1 різницю невиплаченого грошового забезпечення з урахуванням нового розрахунку Військової частини НОМЕР_2 за механізмом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня кожного календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт посадового окладу та окладу за військове звання та з подальшим перерахунком всіх видів грошового забезпечення та премії.

Додатково адвокат просить стягнути за рахунок бюджетних асигнувань військової частини НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у сумі 16 000,00 грн.

Обов`язок з визначення (формулювання) позовних вимог, з якими особа звертається до суду за захистом своїх прав на етапі подання позовної заяви процесуальним законодавством покладений на позивача, саме для цього законодавцем визначені вимоги до позовної заяви, що міститься в статті 160 КАС України. Тобто визначитися з предметом спору має саме позивач, оскільки він є ініціатором судового процесу, а суд створює умови для реалізації ним процесуальних прав сторони спору. Аналогічні правові висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 31.10.2018 у справі № 826/16958/17.

Ухвалою суду від 06.02.2026 суд залишив позовну заяву без руху, 12.02.2026 за вх.№7291/26 представник позивача надав до суду заяву на виконання ухвали суду, повідомила, адресу для листування відповідача: АДРЕСА_2 , додатком долучений витяг з реєстру територіальної громади від 23.12.2025 №2025/019140684 з відомостями щодо реєстрації позивача за адресою: АДРЕСА_3 , а також додатково зазначає, що позивач не заперечує щодо направлення матеріалів справи за підсудністю до Львівського окружного адміністративного суду у межах зареєстрованого місця проживання Позивача.

ВПВС у справі № 640/2475/19 висновує: визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин. Поняття суд, встановлений законом зводиться не лише до правової основи самого існування суду, але й дотримання таким судом певних норм, що регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Згідно з ч. 1 ст. 25 КАС України адміністративні справи з приводу оскарження індивідуальних актів, а також дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, що прийняті (вчинені, допущені) стосовно конкретної фізичної чи юридичної особи (їх об`єднань), вирішуються за вибором позивача адміністративним судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) цієї особи-позивача або адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Відповідно до статті 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом. Згідно зі статтею 17 Закону України Про судоустрій і статус суддів судоустрій будується за принципами територіальності, спеціалізації та інстанційності. Принцип територіальності забезпечує територіальне розмежування компетенції судів загальної юрисдикції і зумовлений потребою доступності правосуддя на всій території України. Принцип територіальності реалізується через правила територіальної юрисдикції (підсудності) справ. Правила територіальної підсудності визначають розмежування компетенції судів першої інстанції щодо розгляду справ, підвідомчих загальним судам, за територіальною ознакою. Правила територіальної підсудності дають можливість визначити конкретний місцевий суд, який повинен розглядати справу як суд першої інстанції. Кожен місцевий чи апеляційний суд має свою територіальну юрисдикцію (підсудність), тобто поширює свою компетенцію на правовідносини, що виникли чи існують на певній території.

Відповідно до частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України під час вибору і застосування норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки, що викладені у постановах Верховного Суду. Згідно частини 5 статті 13 Закону України Про судоустрій і статус суддів висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, що застосовують у діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Згідно з висновками ВС у постанові від 24 червня 2024 року у справі №554/7669/21 (відступ від висновку щодо застосування норм процесуального права (частина перша статті 28 ЦПК України), викладеного у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 червня 2022 року у справі № 556/1395/21, Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного від 12 лютого 2020 року у справі № 161/1246/18 щодо визначення підсудності за фактичним місцем проживання або перебування позивача, відмінним від зареєстрованого) про визначення територіальної юрисдикції (підсудності), яке здійснюється з урахуванням зареєстрованого місця проживання. Реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. У разі коли особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором. Реєстрація (декларування) місця проживання/перебування у встановленому порядку має значення для реалізації окремих прав особи, зокрема, під час вибору суду, якому підсудна справа. Вимога процесуального закону унеможливлює зловживання процесуальними правами під час визначення підсудності. Суд, керуючись правовими засадами та за встановленою законом процедурою, є компетентним здійснювати правосуддя. Подібні за змістом висновки містяться у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 вересня 2020 року у справі № 536/1267/18 (провадження № 61-1182св19). Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду вважала за необхідне відступити від висновку щодо застосування частини першої статті 28 ЦПК України, викладеного у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 червня 2022 року у справі № 556/1395/21 (провадження № 61-3887св220), Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного від 12 лютого 2020 року у справі № 161/1246/18 (провадження № 61-35403св18) щодо визначення підсудності за фактичним місцем проживання або перебування позивача, відмінним від зареєстрованого.

Суд враховує, що відповідно до статті 318 КАС України визначені підстави для скасування рішення суду і направлення справи для розгляду до іншого суду першої інстанції за встановленою підсудністю: 1. Рішення суду підлягає скасуванню з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю, якщо рішення прийнято судом з порушенням правил юрисдикції (підсудності), визначених статтями 20, 22, 25-28 цього Кодексу; 2. Справа не підлягає направленню на новий розгляд у зв`язку з порушеннями правил територіальної юрисдикції (підсудності), якщо учасник справи, який подав апеляційну скаргу, під час розгляду справи судом першої інстанції без поважних причин не заявив про непідсудність справи.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 29 КАС України суд передає адміністративну справу на розгляд іншого адміністративного суду, якщо після відкриття провадження у справі суд встановить, що справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Згідно з частиною 5 статті 29 КАС України питання про передачу адміністративної справи, крім випадків, визначених пунктами 4-6 частини першої цієї статті, розглядається судом у порядку письмового провадження або, за ініціативою суду, у судовому засіданні.

Відповідно до частини 6 статті 29 КАС України питання про передачу адміністративної справи, крім випадку, визначеного пунктами 4-6 частини першої цієї статті, суд вирішує ухвалою. Ухвалу про передачу адміністративної справи з одного адміністративного суду до іншого може бути оскаржено. Відповідно до частини 1 статті 30 КАС України спори між адміністративними судами щодо підсудності не допускаються.

Перевіривши надані Позивачем документи на усунення недоліків адміністративного позову, суд доходить висновку, що справу №580/951/26, що територіально не підсудна Черкаському окружному адміністративному суду, належить передати на розгляд до Львівського окружного адміністративного суду.

Керуючись статтями 2, 25, 29, 30, 171, 241-243, 248, 256 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Матеріали справи № 580/951/26 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправної бездіяльності та зобов`язання вчинити дії передати на розгляд до Львівського окружного адміністративного суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання, може бути оскаржена в апеляційному порядку до Шостого апеляційного адміністративного суду у строк, встановлений статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Копію ухвали направити учасникам справи.

Ухвала складена, підписана 16.02.2026.

Суддя Лариса ТРОФІМОВА