Справа № 160/36463/25
Суддя: Калугіна Наталія Євгенівна
Дата ухвалення: 2026-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Калугіної Н.Є., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-
Позивачі звернулися до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просять суд:
В обгрунтування позовних вимог позивач зазначає, що він починаючи з 19.04.2023 набув статусу особи з інвалідністю, отримує пенсію по інвалідності. Подав до відповідача заяву про добровільну сплату страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Відповідач у задоволенні заяви відмовив. Вказану відмову позивач вважає протиправною.
Роз`яснено відповідачу про необхідність подати до суду відзив на позов, а також всі письмові та електронні докази - у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання зазначеної ухвали, дотримуючись, вимог ст. 162 КАС України.
Витребувано від Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, у термін, що встановлений для подачі відзиву на позовну заяву, засвідчені належним чином копії матеріалів пенсійної справи ОСОБА_1 , у тому числі первинний протокол призначення пенсії.
20.01.2026 від відповідача надійшли витребувані судом докази, проте, правом на подання відзиву на позовну заяву відповідач не скористався.
У справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив.
Згідно з довідкою від 16.02.2026 №48 Дніпропетровського окружного адміністративного суду, суддя Калугіна Н.Є. з 02.02.2026 по 06.02.2026 перебувала у відпустці, з 09.02.2026 по 13.02.2026 перебувала на підготовці суддів адміністративних судів, тому справу розглянуто з дотриманням розумного строку.
Суд, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію по інвалідності, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
За результатом розгляду звернення позивача від 27.10.2023 щодо укладення договору про добровільну сплату страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, відповідач листом від 24.11.2023 повідомив позивача, що відповідно до частини 9 статті 12 Закону № 1058 особи, які досягли 16-річного віку та не належать до осіб, яким призначено пенсію у солідарній системі (не є застрахованими особами), мають право на добровільну сплату страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування відповідно до договору про добровільну сплату страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, що укладається з Пенсійним фондом. Згідно із зверненням, позивач є пенсіонером 3 групи інвалідності, тому не має законних підстав для сплати добровільних внесків. Законодавством передбачено іншу можливість брати добровільну участь відповідно до частини 1 статті 12 Закону № 1058, відповідно до якої, особи, які досягли 16-річного віку та не належать до кола осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню відповідно до статті 11 цього Закону, у тому числі особи, які навчаються у вищих навчальних закладах за денною формою навчання, а також в аспірантурі та докторантурі, іноземці та особи без громадянства, які постійно проживають або працюють на території України, громадяни України, які постійно проживають або працюють за межами України, якщо інше не встановлено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, мають право на добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.
Зазначені особи можуть брати добровільну участь у солідарній системі або в накопичувальній системі пенсійного страхування, або одночасно в обох системах відповідно до укладеного договору про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі договір про добровільну участь) згідно із Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування".
Для добровільної участі позивачу необхідно звернутись до податкових органів за місцем свого проживання та подати заяву за встановленою формою, копії довідки про присвоєння ідентифікаційного номера; трудової книжки (у разі наявності); документа, що посвідчує особу.
Не погоджуючись із вказаним, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склались між сторонами, суд виходить з наступного.
Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Суд зазначає, що згідно приписів статті 22 Конституції України, права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права та свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.
Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначені законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV (далі - Закон №1058- ІV).
Частиною 1 статті 24 Закону №1058-ІV встановлено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (частина 2 статті 24 Закону №1058- ІV).
Частиною 1 статті 9 Закону №1058-ІV встановлено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати пенсія за віком, пенсія по інвалідності, пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону №1058-ІV, особи, які досягли 16-річного віку та не належать до кола осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню відповідно до статті 11 цього Закону, у тому числі особи, які навчаються у вищих навчальних закладах за денною формою навчання, а також в аспірантурі та докторантурі, іноземці та особи без громадянства, які постійно проживають або працюють на території України, громадяни України, які постійно проживають або працюють за межами України, якщо інше не встановлено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, мають право на добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.
Зазначені особи можуть брати добровільну участь у солідарній системі або в накопичувальній системі пенсійного страхування, або одночасно в обох системах відповідно до укладеного договору про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - договір про добровільну участь) згідно із Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування".
Відповідно до ч. 9 ст. 12 Закону №1058-ІV (згідно із Законом № 2734-IX від 04.11.2022), особи, які досягли 16-річного віку та не належать до осіб, яким призначено пенсію у солідарній системі, мають право на добровільну сплату страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування відповідно до договору про добровільну сплату страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, що укладається з Пенсійним фондом.
Договір про добровільну сплату страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування укладається особою, яку ідентифіковано шляхом використання кваліфікованого електронного підпису, електронної системи ідентифікації "Bank ID" чи іншого засобу ідентифікації особи, який дає можливість однозначно ідентифікувати заявника, в електронній формі через Єдиний державний вебпортал електронних послуг (далі - Портал Дія), у тому числі з використанням мобільного додатка Порталу Дія (далі - мобільний додаток Дія), або через веб-портал електронних послуг Пенсійного фонду шляхом приєднання до типового договору про добровільну сплату страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі - типовий договір).
Договір про добровільну сплату страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування може бути укладено на користь третьої особи, яка відповідає вимогам, передбаченим абзацом першим цієї частини, крім особи, інформація про яку відсутня в інформаційній базі системи персоніфікованого обліку.
Особа, на користь якої укладено договір про добровільну сплату страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, може відмовитися від права, наданого їй на підставі договору, у будь-який час, але не пізніше трьох років з дати сплати страхових внесків. Про таку відмову особа повідомляє Пенсійний фонд через особистий кабінет застрахованої особи на веб-порталі електронних послуг Пенсійного фонду. Суми сплачених за таким договором страхових внесків зараховуються до бюджету Пенсійного фонду.
Типовий договір та порядок його укладення затверджуються Пенсійним фондом за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення, і передбачають таке:
для укладення договору особа, яка має намір укласти договір, повідомляє відомості про себе та про особу, на користь якої сплачуватимуться страхові внески (прізвище, власне ім`я, по батькові (за наявності), дата народження, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті), підтверджує свою відповідність або відповідність особи, на користь якої сплачуватимуться страхові внески, вимогам цієї частини, про ознайомлення та згоду з умовами договору;
самостійне визначення особою, яка укладає договір, розміру страхових внесків, періодичності і строків їх сплати;
суми сплачених страхових внесків зараховуються за місяць, у якому кошти надійшли на рахунок Пенсійного фонду, а в разі якщо з урахуванням фактично сплаченого за особу єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за відповідний місяць обчислена відповідно до частини четвертої статті 40 цього Закону сума заробітної плати (доходу), з якої фактично сплачено страхові внески, перевищуватиме максимальну величину заробітної плати (доходу), з якої сплачуються страхові внески, відповідна частина коштів зараховується в рахунок наступного місяця;
інформація про сплату страхових внесків до системи персоніфікованого обліку вноситься Пенсійним фондом автоматично за фактом зарахування коштів, про що формується повідомлення в особистий кабінет застрахованої особи на веб-порталі електронних послуг Пенсійного фонду.
Суми коштів за договором про добровільну сплату страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування підлягають сплаті на рахунок Пенсійного фонду, відкритий в уповноваженому банку, та не підлягають поверненню, крім випадків помилкового перерахування коштів на рахунок Пенсійного фонду.
Відповідно до п. 2 Порядку укладення типового договору про добровільну сплату страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 01 лютого 2023 року № 6-1, цей Порядок поширюється на осіб, що мають намір укласти Договір, шляхом надання Пенсійному фонду України (далі - Пенсійний фонд) заяви про приєднання до Договору (далі - Учасник).
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію по інвалідності, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Так, позивач звернувся до відповідача із заявою щодо укладення договору про добровільну сплату страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Відповідач у листі від 24.11.2023 стверджує, що позивач є пенсіонером 3 групи інвалідності, тому не має законних підстав для сплати добровільних внесків.
Разом з цим, суд враховує, що згідно зі ст. 1 Закону № 1058, застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до цього Закону підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачуються чи сплачувалися у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.
Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон № 2464), платниками, які мають право на добровільну сплату єдиного внеску, є, зокрема, особи, які досягли 16-річного віку та не перебувають у трудових відносинах з роботодавцями, визначеними пунктом 1 частини першої статті 4, та не належать до платників єдиного внеску, визначених пунктами 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, у тому числі іноземці та особи без громадянства, які постійно проживають або працюють в Україні, громадяни України, які працюють або постійно проживають за межами України, якщо інше не встановлено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Разом з цим, суд враховує, що положення Закону № 2464 регулюють загальні засади сплати внесків. При цьому, норми Закону № 1058 (зокрема, ч. 9 ст. 12) регулюють питання участі у пенсійній системі через пенсійний орган та є спеціальними нормами, що підлягають застосуванню у спірних правовідносинах.
Так, ч. 9 ст. 12 Закону № 1058 містить пряму вказівку, що право на добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування мають особи, які, окрема, не належать до осіб, яким призначено пенсію у солідарній системі.
Суд зазначає, що позивач є отримувачем виплат у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (отримує пенсії по інвалідності).
Відтак, підстави для сплати позивачем добровільних внесків на підставі ч. 9 ст. 12 Закону № 1058 відсутні.
При цьому, листом від 24.11.2023 позивачу роз`яснено, у разі, якщо позивач вважає, що має право на сплату добровільних внесків на підставі ч. 1 ст. 12 Закону № 1058, йому слід звернутись до податкових органів за місцем свого проживання та подати заяву за встановленою формою, копії довідки про присвоєння ідентифікаційного номера; трудової книжки (у разі наявності); документа, що посвідчує особу.
В матеріалах справи також наявний лист Головного управління ДПС у Дніпропетровській області №346/6/04-36-24-11-11 від 02.01.2025, в якому зазначено, зокрема: «Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області (далі ГУ ДПС), розглянута заява ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (щомісячна сплата єдиного внеску) (вх. ГУ ДПС від 05.12.2024 № 114266/6) та у межах компетенції повідомляємо наступне.
Суд зазначає, що право на добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування реалізується у два різні способи, залежно від обраної норми закону.
Суд зазначає, що з матеріалів справи вбачається та не заперечується сторонами, що позивач звернувся до відповідача із заявою про укладення договору про добровільну сплату страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування на підставі ч. 9 ст. 12 Закону №1058, де відповідач є стороною договору та правомірно відмовив в укладенні договору, зважаючи на статус позивача як пенсіонера.
Позивач, заявивши вимогу про зобов`язання укласти з ним договір, не враховує, що положеннями ст. 10 Закону № 2464 чітко визначено орган, уповноважений на укладання таких договорів - податковий орган за місцем проживання.
Оскільки ГУ ПФУ не є стороною у правовідносинах щодо укладання договорів добровільної участі за процедурою, передбаченою ч. 1 ст. 12 Закону №1058, позовна вимога про зобов`язання відповідача вчинити такі дії є безпідставною та спрямованою до неналежного суб`єкта.
Суд зазначає, що позивачем обрано помилковий спосіб захисту права, оскільки суд не може перебирати на себе функції органу державної влади та зобов`язувати установу діяти поза межами її законодавчо визначеної компетенції.
Відповідно до частин першої та другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи вищевикладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України, суд вважає, що наявні правові підстави для відмови у задоволенні позову.
Розподіл судових витрат не здійснюється.
Керуючись ст. 2, 5, 14, 241-246, 255, 263, 295 КАС України суд, -
У задоволенні адміністративного позову відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складено 16 лютого 2026 року.

Суддя Н.Є. Калугіна