Справа № 580/1539/26
Суддя: Віталіна ГАЙДАШ
Дата ухвалення: 2026-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у забезпеченні позову

18 лютого 2026 року Справа № 580/1539/26

м. Черкаси

Суддя Черкаського окружного адміністративного суду Гайдаш В. А., розглянувши заяву представника ОСОБА_1 адвоката Поліщука Андрія Юрійовича про забезпечення позову в адміністративній справі № 580/1539/26 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , військової частини НОМЕР_1 про визнання та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

17.02.2026 ОСОБА_1 (далі позивач) в особі свого представника адвоката Поліщука Андрія Юрійовича звернувся до суду з позовною заявою до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі відповідач 1), військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач 2), в якій просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 20.01.2026 в частині призову та направлення ОСОБА_1 для проходження військової служби за мобілізацією до військової частини НОМЕР_1 ;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 прийняти рішення про звільнення від проходження військової служби ОСОБА_1 зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 .

Одночасно з позовною заявою представник позивача подав до суду заяву про забезпечення позову, в якій просить заборонити військової частині НОМЕР_1 вчиняти будь-які дії щодо направлення/переведення/переміщення військовослужбовця ОСОБА_1 до іншого місця служби, бойового підрозділу військової частини НОМЕР_1 або будь-якої іншої військової частини до набрання законної сили рішення суду у цій справі.

В обґрунтування вимог заяви про забезпечення позову представник зазначив, що 20.01.2026 ОСОБА_1 був призваний на військову службу під час мобілізації згідно з наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 20.01.2026 № 435. При цьому, згідно з тимчасовим посвідченням № НОМЕР_2 позивач 07.07.2006 був знятий з військового обліку як непридатний. Дії ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо мобілізації позивача вважає протиправними, оскільки на момент видання наказу останній був знятий з військового обліку, що автоматично звільняло його від обов`язку отримувати відстрочку чи бронювання. Вважає, що посадові особи ТЦК, маючи повний доступ до Єдиного державного реєстру, проігнорували наявну інформацію про статус позивача як невійськовозобов`язаного, порушили встановлений порядок взяття на облік, чим допустили незаконну мобілізацію позивача, який не підлягав призову. Тому, стверджує, що відсутність заходів забезпечення позову унеможливить виконання судового рішення та нівелює ефективність захисту порушених прав позивача.

Розглянувши подані документи і матеріали, суд врахував таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 154 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 1 ст. 150 КАС України суд, зокрема, за заявою учасника справи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Частиною 2 статті 150 КАС України визначено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Частина 1 статті 151 КАС України визначає види забезпечення позову, згідно з якою позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Таким чином, забезпечення адміністративного позову - це вжиття адміністративним судом, в провадженні якого знаходиться справа, певних процесуально-правових заходів щодо охорони прав, свобод та інтересів позивача, які б гарантували виконання рішення суду, у разі задоволення позову. Для задоволення судом поданої позивачем заяви про забезпечення адміністративного позову останній має довести, що невжиття обраних заходів призведе хоча б до одного із наслідків, передбачених частиною другою статті 150 КАС України.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі, з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

У пункті 17 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ» № 2 від 06.03.2008 надано роз`яснення, що в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування обставин, які б свідчили про наявність зазначених вище підстав для забезпечення позову.

Отже, аргументи позивача щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову слід оцінювати з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших осіб, які беруть участь в справі; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовних вимог, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у випадку невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таким заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового розгляду.

З матеріалів справи суддя з`ясував, що відповідно до тимчасового посвідчення № НОМЕР_2 від 03.12.2007 згідно з наказом № 342 від 09.06.2006 позивач знятий з військового обліку як непридатний до військового обліку, про що 07.07.2006 поставлено відповідну відмітку про зняття з обліку.

З листа ІНФОРМАЦІЯ_2 від 05.02.2026 № 2/245 вбачається, що 20.01.2026 ОСОБА_1 відповідно до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 № 435 від 20.01.2026 «Про призов військовозобов`язаних та резервістів на військову службу під час мобілізації, на особливий період» був призваний на військову службу під час мобілізацій, на особливий період та відправлений до військової частини НОМЕР_1 .

При цьому позивач з метою забезпечення позову просить суд заборонити військової частині НОМЕР_1 вчиняти будь-які дії щодо направлення/переведення/переміщення позивача до іншого місця служби, бойового підрозділу військової частини НОМЕР_1 або будь-якої іншої військової частини.

Надаючи оцінку вказаним аргументам позивача, суд зазначає таке.

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який досі триває.

Указом Президента України № 69/2022 від 24.02.2022 «Про загальну мобілізацію», затвердженим Законом України від 03.03.2022 року № 2105-ІХ, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до частини другої статті 102, пунктів 1, 17, 20 частини першої статті 106 Конституції України постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.

Статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Згідно з частинами 1, 2, 5 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII (далі Закон № 2232-XII) захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом.

Відповідно до частин 1, 2, 3, 6 статті 2 зазначеного Закону військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби .

Проходження військової служби здійснюється, зокрема, громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом), за направленням або за призовом.

Громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями.

Видами військової служби є зокрема: військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період.

Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 24 Закону № 2232-XII початком проходження військової служби вважається день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або день прибуття до Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідних підрозділів розвідувальних органів України - для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період та на військову службу за призовом осіб офіцерського складу.

Процедуру оповіщення військовозобов`язаних та резервістів, їх прибуття до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, процедуру надання військовозобов`язаним та резервістам відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період та її оформлення; організацію медичного огляду військовозобов`язаних та резервістів для визначення придатності до військової служби; процедуру оформлення призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період визначає Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 560 (далі Порядок № 560).

Відповідно до підпункту 1 пункту 27 Порядку № 560 під час мобілізації громадяни викликаються з метою до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки або їх відділів: взяття на військовий облік; проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби; уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів (територіального центру комплектування та соціальної підтримки); призову на військову службу під час мобілізації та відправлення до місць проходження військової служби.

Як вбачається з матеріалів справи відповідно до тимчасового посвідчення № НОМЕР_2 від 03.12.2007 згідно з наказом № 342 від 09.06.2006 позивач знятий з військового обліку як непридатний до військового обліку, про що 07.07.2006 поставлено відповідну відмітку про зняття з обліку.

Відповідно до листа ІНФОРМАЦІЯ_2 від 05.02.2026 № 2/245 ОСОБА_1 20.01.2026 відповідно до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 № 435 від 20.01.2026 «Про призов військовозобов`язаних та резервістів на військову службу під час мобілізації, на особливий період» був призваний на військову службу під час мобілізацій, на особливий період та відправлений до військової частини НОМЕР_1 .

Отже, процедура призову позивача на військову службу вже відбулася, що не є спірним у цій справі.

Водночас представник позивача просить суд заборонити військової частині НОМЕР_1 вчиняти будь-які дії щодо направлення/переведення/переміщення позивача до іншого місця служби, бойового підрозділу військової частини НОМЕР_1 або будь-якої іншої військової частини.

Суд врахував, що відповідно до пункту 10 частини третьої статті 151 КАС України не допускається забезпечення позову шляхом зупинення наказу або розпорядження командира (начальника), відданого військовослужбовцю в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці.

Пунктом 12 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008 (далі Положення № 1153/2008), передбачено, що встановлення, зміна або припинення правових відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом та за призовом осіб офіцерського складу (зокрема, присвоєння та позбавлення військового звання, пониження та поновлення у військовому званні, призначення на посади та звільнення з посад, переміщення по службі, звільнення з військової служби, залишення на військовій службі понад граничний вік перебування на військовій службі, направлення за кордон, укладення та припинення (розірвання) контракту, продовження його строку, призупинення контракту та військової служби тощо) оформлюється письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких встановлюються Міністерством оборони України.

Відповідно до пункту 110 зазначеного Положення переміщення військовослужбовців здійснюється в разі, коли звільнення їх із посад або призначення на інші посади належить до номенклатури призначення різних посадових осіб.

Переміщення осіб рядового складу, сержантського та старшинського складу за наявності обґрунтованих підстав з урахуванням висновків атестування, рекомендацій їх безпосередніх і прямих начальників на підставі клопотань командирів (начальників), які порушили питання про переміщення, здійснюється:

між з`єднаннями, військовими частинами, оперативними командуваннями - наказами посадової особи, якій підпорядковані відповідні з`єднання, військові частини та оперативні командування;

між видами Збройних Сил України, окремими родами військ (сил) Збройних Сил України та військовими частинами, які підпорядковані начальникам структурних підрозділів Генерального штабу Збройних Сил України, - наказом Головнокомандувача Збройних Сил України. У період дії - воєнного стану таке переміщення здійснюється наказом начальника Генерального штабу Збройних Сил України;

між військовими частинами видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України та військовими частинами, які підпорядковані Міністерству оборони України, - наказом керівника служби персоналу Міністерства оборони України.

Отже, заборона відповідачу 2 вчиняти дії щодо переміщення, переведення позивача буде фактично забороною командиру (начальнику) видавати накази про переміщення, переведення позивача, що суперечить пункту 10 частини третьої статті 151 КАС України і прямо заборонено під час під час дії воєнного стану.

Також суд звертає увагу, що Верховний Суд у постанові від 03.05.2023 у справі № 640/15534/22 вказав, що під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті та не можуть вирішуватись ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

За таких обставин, враховуючи приписи наведених положень нормативно-правових актів, суд дійшов висновку, що у спірному випадку підстави, передбачені частиною другою статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України, для забезпечення позову, відсутні, тому відмовляє у задоволенні поданої заяви про забезпечення позову.

Керуючись статтями 150, 154, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника ОСОБА_1 адвоката Поліщука Андрія Юрійовича про забезпечення позову в адміністративній справі № 580/1539/26 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , військової частини НОМЕР_1 про визнання та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Оскарження ухвали не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя Віталіна ГАЙДАШ