Справа № 160/13062/25
Суддя: Луніна Олена Станіславівна
Дата ухвалення: 2026-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Луніної О.С., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: Головне управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування постанови, -
В обґрунтування позовних вимог вказує, що необхідною умовою для накладення штрафу на юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які використовують найману працю, є, зокрема, фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту). Проте, приймаючи постанову про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, відповідач виходив виключно з висновків акту перевірки. В матеріалах справи про накладення штрафу відсутні докази відібрання письмових пояснень при перевірці або докази проведення фото- чи відеофіксації, які б підтверджували встановлене порушення.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.05.2025 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
29.05.2025 до суду надійшов відзив Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці, в яких відповідач заперечує проти задоволення позову та вказує, що під час проведення фактично перевірки встановлено допуск до роботи особи продавця без оформлення трудових відносин.
02.06.2025 до суду надійшли додаткові пояснення третьої особи, в якій останній вказує на тому, шо позивачем допущено до роботи особу без оформлення трудових відносин, з якою в подальшому позивачем укладено трудовий договір.
17.06.2026 до суду позивачем надіслано відповідь на відзив та пояснення третьої особи, в якому позивач вказує на безпідставність доводів третьої особи та відповідача, наполягає на повному задоволенні позову.
Справа розглядається судом в порядку спрощеного провадження за приписами статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення позову по суті, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, суд встановив наступне.
Судом встановлено, що відповідно до копії Акта (довідки) фактичної перевірки від 29.04.2024 реєстраційний № 1176/04-36-09-03/ НОМЕР_1 під час проведення перевірки павільйону, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , суб`єкта господарської діяльності ФОП ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області виявлено факт порушення законодавства про працю в частині допущення до роботи без оформлення трудового договору однієї особи, а саме: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає: АДРЕСА_3 , яка проводила розрахункові операції в павільйоні, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , суб`єкта господарської діяльності ФОП ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .
За наслідками проведеної перевірки ГУ ДПС у Дніпропетровській області був складений акт фактичної перевірки від 29.04.2024 № 1176/04-36-09-03/ НОМЕР_1 .
Не погодившись з прийнятою постановою позивач звернувся до суду з даним позовом.
Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини першої статті 259 Кодексу законів про працю України державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, та його територіальні органи у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Частиною першою, абзацом другим частини другої статті 265 Кодексу законів про працю України встановлено, що посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.
Юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі: фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час або за трудовим договором з нефіксованим робочим часом у разі фактичного виконання роботи протягом усього робочого часу, установленого на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, стосовно якого скоєно порушення, а до юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які використовують найману працю та є платниками єдиного податку першої - третьої груп, застосовується попередження.
Згідно з частиною четвертою статті 265 Кодексу законів про працю України штрафи, зазначені у частині другій цієї статті, накладаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до підпункту 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).
Пунктом 80.6 статті 80 Податкового кодексу України передбачено, що під час проведення фактичної перевірки в частині дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами), в тому числі тим, яким установлено випробування, перевіряється наявність належного оформлення трудових відносин, з`ясовуються питання щодо ведення обліку роботи, виконаної працівником, обліку витрат на оплату праці, відомості про оплату праці працівника. Для з`ясування факту належного оформлення трудових відносин з працівником, який здійснює трудову діяльність, можуть використовуватися документи, що посвідчують особу, або інші документи, які дають змогу її ідентифікувати (посадове посвідчення, посвідчення водія, санітарна книжка тощо).
Пунктами 3 та 4 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 № 509 із змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України № 823 від 21.08.2019 №509, передбачено, що справа про накладення штрафу розглядається у 45-денний строк з дня, що настає за днем одержання уповноваженою посадовою особою документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 цього Порядку.
Під час розгляду справи досліджуються матеріали і вирішується питання щодо наявності підстав для накладення штрафу.
За результатами розгляду справи уповноважена посадова особа на підставі документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 цього Порядку, складає постанову про накладення штрафу.
Відповідно до абз. 7 п. 2 Порядку накладення штрафів підставою для накладення штрафу за порушення законодавства про працю є акт перевірки ДПС, її територіального органу, у ході якої виявлені порушення законодавства про працю.
Так, на підставі наказу ГУ ДПС у Дніпропетровській області від 24.04.2024 №1590- п та направлень на перевірку від 24.04.2024, посадовими особами ГУ ДГІС у Дніпропетровській області проведено перевірку господарської одиниці - павільйон, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , суб`єкта господарської діяльності ФОП ОСОБА_1 .
За результатами перевірки ГУ ДПС у Дніпропетровській області складено акт фактичної перевірки від 29.04.2024 року №1176/04-36-09-03/ НОМЕР_1 .
Відповідно до цього акту, в ході проведення перевірки встановлено наявність однієї особи без належного оформлення, яка допущена до роботи без оформлення трудового договору та повідомлення органів ДПС про прийняття працівників на роботу, а саме ОСОБА_2 (продавець), ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
Разом з тим, матеріалами справи підтверджено, що що реалізацію виробів у павільйоні з 02.04.2024 року здійснює працівник (продавець) ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), з якою укладено трудовий договір від 01.04.2024 року №4/24, умовами якого передбачено, що працівник зобов`язаний виконувати обов`язки продавця непродовольчих товарів, забезпечувати роботу з ефективного і культурного обслуговування покупців, правильно проводити розрахунок з ними, здійснювати контроль за збереженням матеріальних цінностей, забезпечувати чистоту і порядок у приміщенні.
Умовами договору закріплено, що час виконання робіт установлюється з 10:00 до 19:00 з перервою на обід в 1 годину. Вихідні дні надаються в суботу та неділю.
Згідно із наказу від 01.04.2024 року №4 «Про прийняття на роботу», ОСОБА_3 прийнята на роботу продавцем непродовольчих товарів (код за ДК 003:2010 - 5220) за основним місцем роботи з 02 квітня 2024 року.
Про означені обставини (прийняття працівника на роботу) повідомлено територіальний орган ДПС шляхом надсилання повідомлення про прийняття працівника на роботу.
Згідно до відібраних у ОСОБА_2 пояснень, в яких остання зазначила, що є подружкою ОСОБА_3 та станом на момент проведення перевірки просто спілкувалися з нею у приміщенні кіоску.
Крім того, жодних доказів того, що ОСОБА_2 здійснювала трудову функцію продавця матеріали справи не містять. Направлення на проведення перевірки вручено ОСОБА_3 разом з тим потім прізвище та ім`я ОСОБА_3 закреслено та поверх вписана ОСОБА_2 як продавець. Надане фото не дозволяє ідентифікувати ані особу на ньому зображену, ані місце в якому зроблено фото, ані те, що така особа робила на момент коли було зроблено фото.
За таких обставин суд доходить висновку, що відповідачем як суб`єктом владних повноважень на якого законом покладено тягар доведення обґрунтованості прийнятих ним рішень в разі їх судового оскарження, не надав належних та допустимих доказів фактичного допуску до роботи працівника без оформлення з ним трудових відносин.
Згідно з частинами першою та другою статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.
Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду доказів, які спростовували б доводи позивача, а відтак, не довів правомірності своїх рішень, а тому заявлені позивачем вимоги є такими, що підлягають задоволенню повністю.
Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
За таких обставин, враховуючи задоволення позовних вимог, сплачений позивачем судовий збір у розмірі 3028,00 грн підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.
Керуючись ст.ст. 2, 9, 77, 78, 90, 139, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
Адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: Головне управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування постанови - задовольнити.
Визнати протиправною та скасувати постанову Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення від 03.07.2024 року №1176/04-36-09-03/ НОМЕР_1 /ДПС/ТД-ФС
Стягнути на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці судові витрати з оплати судового збору в розмірі 3028,00 грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.С. Луніна