Справа № 260/8432/24
Суддя: Іванчулинець Д.В.
Дата ухвалення: 2026-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову у задоволенні заяви

18 лютого 2026 рокум. Ужгород№ 260/8432/24

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Іванчулинця Д.В., розглянувши в порядку письмового провадження заяву позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду в адміністративній справі за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 Міністерства оборони України про визнання бездіяльності протиправними та зобов`язання вчини певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_2 Міністерства оборони України (далі - відповідач), в якому просить:

1) визнати протиправним бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 Код ЄДРГІОУ НОМЕР_3 щодо не розгляду мого рапорту від 25.09.2024 року, зареєстрованого за № 760/9/29385, щодо проведення службового розслідування за фактом отримання 27.03.2023 року травми під час виконання обов`язків військової служби під час завантаження боєприпасів знаходячись на околицях населеного пункту Константинівка, Донецької області.

2) зобов`язати Військову частину повторно розглянути рапорт ОСОБА_1 від 25.09.2024 року, зареєстрований за № 760/9/ НОМЕР_4 , про проведення службового розслідування за фактом отримання травми 27.03.2023 p., взявши до уваги покази свідків та звернення за медичною допомогою 04.04.2023 р. СП « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та прийняти відповідне рішення за результатами його розгляду.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 22 травня 2025 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 Міністерства оборони України про визнання бездіяльності протиправними та зобов`язання вчини певні дії задоволено частково. Визнано протиправним бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо не розгляду рапорту ОСОБА_1 від 25.09.2024 року, зареєстрованого за № 760/9/29385, щодо проведення службового розслідування за фактом отримання 27.03.2023 року травми під час виконання обов`язків військової служби під час завантаження боєприпасів знаходячись на околицях населеного пункту Константинівка, Донецької області. Зобов`язано Військову частину НОМЕР_2 повторно розглянути рапорт ОСОБА_1 від 25.09.2024 року, зареєстрований за № 760/9/29385, про проведення службового розслідування за фактом отримання травми 27.03.2023 pоку, та звернення за медичною допомогою 04.04.2023 року СП « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та прийняти відповідне рішення за результатами його розгляду. У задоволенні решти частини позовних вимог відмовлено.

Рішення Закарпатського окружного адміністративного суду набрало законної сили 22 червня 2025 року.

04 лютого 2026 року до суду надійшла заява позивача в порядку статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України, в якій просить:

- встановити судовий контроль за виконанням рішення прийнятого від 22 травня 2025 року Закарпатським окружним адміністративним судом у справі №260/8432/24;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 подати до Закарпатського окружного адміністративного суду звіт про виконання судового рішення у справі №260/8432/24 y строк, визначений судом.

У зв`язку з перебуванням головуючого судді Іванчулинця Д.В. у щорічній основній відпустці в період з 09 лютого 2026 року по 13 лютого 2026 року (включно), заява позивача (стягувача) щодо встановлення судового контролю за виконанням рішення Закарпатського окружного адміністративного суду в адміністративній справі № 260/8432/24 розглядається 18 лютого 2026 року.

Розглянувши заяву позивача, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з ч. 1 ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

У відповідності до ч. 1 ст. 382 КАС України суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

В той же час, зазначені процесуальні дії є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджені належними і допустимими доказами.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 26.03.2020 по справі № 823/175/17, від 23.06.2020 по справі № 802/357/17-а.

У свою чергу, правовою підставою для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення є наявність об`єктивних підтверджених належними і допустимими доказами підстав вважати, що за відсутності такого заходу судового контролю рішення суду залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль. При цьому, суд, встановлюючи строк для подання звіту, повинен враховувати особливості покладених обов`язків згідно із судовим рішенням та можливості суб`єкта владних повноважень їх виконати.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 04.03.2020 по справі № 539/3406/17, від 11.06.2020 по справі № 640/13988/19.

Відтак, при вирішенні питання щодо встановлення судового контролю за виконанням судового рішення, суд враховує те, що Кодексом адміністративного судочинства України встановлено право, а не обов`язок суду, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, зобов`язати суб`єкта владних повноважень, проти якого ухвалено судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення та, що наслідком неподання звіту суб`єктом владних повноважень чи його неврахування є застосування до керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штрафу у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При цьому, суд зазначає, що у відповідності до приписів частини першої статті 1 Закону України від 02.06.2016 року №1404-VIII «Про виконавче провадження» завершальною стадією судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) є виконавче провадження.

Отже, у разі відсутності добровільного виконання судових рішень, приписами Закону України «Про виконавче провадження» врегульований порядок дій та заходів, що спрямовані на примусове виконання таких рішень.

Згідно з ч. 1 ст. 5 Закону №1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

У свою чергу, матеріалами справи не підтверджено, що позивачем вичерпано загальний порядок виконання судового рішення, визначений Законом України «Про виконавче провадження», внаслідок невиконання рішення в добровільному порядку. Крім того, доказів того, що загальний порядок виконання рішення суду не дав очікуваного результату або що відповідач створює перешкоди для його виконання, матеріали справи також не містять.

Суд вважає, що виконання рішення суду у справі № 260/8432/24 має здійснюватися в примусовому порядку; державний виконавець володіє достатнім обсягом повноважень впливу на боржника з метою забезпечення його виконання. Так, статтею 63 Закону №1404-VIII передбачено накладення штрафу за невиконання рішення суду без поважних причин; у випадку, якщо накладення штрафів не призводить до виконання рішення суду зобов`язального характеру, державний виконавець скеровує матеріали для порушення кримінального провадження щодо боржника. Якщо стягувач вважає, що державний виконавець не здійснює належних дій щодо примусового виконання рішення суду, він вправі оскаржити дії/бездіяльність посадових осіб ДВС до суду в порядку статті 287 КАС України.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви позивача, поданої в порядку статті 382 КАС України про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення в даній справі.

Керуючись ст.ст. 248, 256, 294, 295, 382, Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду в адміністративній справі за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 Міністерства оборони України про визнання бездіяльності протиправними та зобов`язання вчини певні дії - відмовити.

Ухвала набирає законної сили в порядку та строки, передбачені ст. 256 КАС України.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду, протягом п`ятнадцяти днів з дня його проголошення за формою і змістом, передбаченими ст. 296 КАС України.

Суддя Д.В. Іванчулинець