Справа № 160/35154/25
Суддя: Боженко Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2026-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 грудня 2025 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом зареєстровано позовну заяву ОСОБА_1 (далі позивач) до відповідача-1: Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, до відповідача-2: Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, що надійшла в підсистемі «Електронний Суд», в якій позивач просить суд:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до стажу роботи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, періоди роботи з 01 вересня 2011 року по 31 жовтня 2011 року, з 01 грудня 2011 року по 31 грудня 2011 року, з 01 липня 2012 року по 31 серпня 2012 року, з 01 листопада 2012 року по 31 січня 2013 року, з 01 травня 2013 року по 30 вересня 2013 року, з 01 травня 2014 року по 28 грудня 2017 року у ВАТ/ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф. Е. Дзержинського» у місті Кам`янське Дніпропетровської області на посадах машиніста крану (кранівника) 4-го та 5-го розрядів у фасоноливарному, ремонтно-механічному та механічному цехах, призначити та виплатити пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) перерахунок пенсії на пільгових умовах, врахувавши пільговий стаж ОСОБА_1 за Списком №1 у розмірі 4 роки 8 місяців 28 днів з дати звернення із відповідною заявою.
Позовна заява обґрунтована посиланнями на протиправність рішення відповідача-2 про відмову позивачу у перерахунку пенсії. Позивач стверджує, що відповідні періоди роботи підтверджено належним чином, в зв`язку з чим він підлягає зарахуванню до пільгового стажу позивача за Списком№1.
Відповідач-1 правом на подання відзиву не скористався, копію ухвали та позовну заяву з додатками отримав завчасно, що підтверджується матеріалами справи. Відповідно до положень ч. 6 ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Згідно положень ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглянув справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у ній матеріалами.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи.
Відповідно до архівної довідки від 02.10.2025 року №М-21/2-09/1277, виданої архівним управлінням Кам`янської міської ради Дніпропетровської області, позивач з 2007 року працювала на посадах в ВАТ «ДМК ім. Ф. Е. Дзержинського», в т.ч.:
1) з 01.07.2011 року машиністом крану (кранівником) 4 розряду дільниці обрубки лиття фасоноливарного цеху (наказ від 18.12.2008 року №1045);
2) з 16.09.2013 року машиністом крану (кранівником) 4 розряду дільниці обрубки лиття ремонтно-механічного цеху ремонтно-сервісного центру (наказ від 20.08.2013 року №1000);
3) з 01.12.2014 року машиністом крану (кранівником) 5 розряду дільниці формовки лиття та заливки металу (гаряча ділянка робіт) відділення ливарного виробництва ремонтно-механічного цеху ремонтно-сервісного центру (наказ від 14.10.2014 року № 1248) до звільнення 02.01.2018 року.
Рішенням відопвідача-2 від 15.10.2025 року №70 позивачу відмовлено в перерахунку пенсії. В обґрунтування рішення вказано, що позивач просила зарахувати період роботи з 14.10.2014 року по 02.01.2018 року до пільгового стажу по Списку №1. Згідно рішення суду у справі №160/29847/24 цей період роботи за Списком №2 зараховано до страхового стажу позивача.

Вважаючи таке рішення відповідача-2 протиправним, позивач звернулася до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-IV (далі Закон №1058-IV) призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.

Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року №1788-XII (далі Закон №1788-XII) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п. 4 Постанови Кабінету Міністрів України «Про трудові книжки працівників» від 27.04.1993 року №301 (далі Постанова №301) відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання.

За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Відповідно до п. 1 Інструкції «Про порядок ведення трудових книжок», затвердженої Наказом Міністерство праці України, Міністерство юстиції України, Міністерство соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58 (далі Інструкція №58) трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Згідно п. 2.2. Інструкції №58 заповнення трудової книжки вперше проводиться власником або уповноваженим ним органом не пізніше тижневого строку з дня прийняття працівника на роботу або прийняття студента вищого, учня професійно-технічного навчального закладу, що здобули професію (кваліфікацію) за освітньо-кваліфікаційним рівнем "кваліфікований робітник", "молодший спеціаліст", "бакалавр", "спеціаліст" та продовжують навчатися на наступному освітньо-кваліфікаційному рівні, на стажування.

До трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження.

Пунктом 2.11. Інструкції передбачено, що відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказуються на підставі паспорту або свідоцтва про народження.

В свою чергу за п. 2.12. Інструкції після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка.

Відповідно до п. 2.13. Інструкції зміна записів у трудових книжках про прізвище, ім`я, по батькові і дату народження виконується власником або уповноваженим ним органом за останнім місцем роботи на підставі документів (паспорта, свідоцтва про народження, про шлюб, про розірвання шлюбу, про зміну прізвища, ім`я та по батькові тощо) і з посиланням на номер і дату цих документів.

Зазначені зміни вносяться на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Однією рискою закреслюється, наприклад, колишнє прізвище або ім`я, по батькові, дата народження і записуються нові дані з посиланням на відповідні документи на внутрішньому боці обкладинки і завіряються підписом керівника підприємства або печаткою відділу кадрів.

Порядок підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637 (далі Порядок №637).

Згідно п. 1 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до п. 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Застосовуючи вищевикладені положення до обставин цієї справи суд зазначає наступне.

Позивач заявила позовні вимоги щодо зарахування періодів роботи до Списку №1 на основі відомостей форми ОК-5. Співставляючи заявлені позовні вимоги з займаними в спірні періоди позивачем посадами в наявності наступне:

1) з 01.09.2011 року по 31.10.2011 року згідно запису №16 в трудовій книжці позивач переведена у фасонно-ливарному цеху на дільницю обрубки лиття машиністом крану (кранівником) 4 розряду.

Відомості архівної довідки від 02.10.2025 року №М-21/2-09/1277 повністю повторюють вищевказану інформацію.

Згідно форми ОК-5 в ці два місяці в наявності облік роботи в ці місяці неоднорідно: 14 днів вересня 2011 року Список №1, 17 днів вересня Список №2; 26 днів жовтня Список №2, 5 днів жовтня Список №1.

В самій формі ОК-5 вказано, що в цей період діяв наказ про атестацію від 29.12.2006 року.

Відповідний наказ відсутній матеріалах справи №160/35154/25, однак наявний в матеріалах пенсійної справи позивача, що підтверджується реплікацією з адміністративної справи №160/29847/24. Додатком №2 до наказу затверджено список відповідних професій, серед яких в межах фасонно-ливарного цеху атестовано:

«Р. XIV п.1 14.1a Машинисты крана (крановщики), занятые на формовочных, стержневых, землеприготови тельных, обрубных и очистных отделениях»

Така атестація вказана у п. 10, 11, 14-16 (в залежності від тоннажу крану).

Отже, як згідно трудової книжки позивача, так і згідно наданої нею нової архівної довідки вона ці два місяці займала посаду, яку атестовано саме за Списком №2.

Передусім також слід зазначити, що позивач безпідставно порушувала питання про зарахування повних місяців до її пільгового стажу за Списком №1, оскільки фактично навіть у формі ОК-5 в наявності відомості про облік спецстажу як Список №1 не як за повні місяці.

Більш того, зайнятість за Списком №1 не лише не підтверджується трудовою книжкою та архівною довідкою, а спростовується цими доказами.

Разом з цим, відсутні будь-які докази на підтвердження того яку саме позивач нібито займала посаду за Списком №1, як відсутні і докази проведення атестації по такій невідомій посаді, що є окремою умовою для обліку стажу пільговим по Списку №1 для цілей перерахунку пенсії, щодо чого позивач і зверталася до відповідачів.

Застосуванню норм матеріального права передує встановлення обставин у справі, підтвердження їх відповідними доказами. Тобто, застосування судом норм матеріального права повинно вирішити спір, який виник між сторонами у конкретних правовідносинах, які мають бути визначені судами на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі.

При цьому обов`язок суду встановити дійсні обставини справи при розгляді адміністративного позову безвідносно до позиції сторін випливає з офіційного з`ясування всіх обставин справи як принципу адміністративного судочинства, закріпленого нормами статті 2 та частини четвертої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до змісту якого суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи. Тобто, цей принцип зобов`язує суд до активної ролі в судовому процесі для належного встановлення обставин у справі, що розглядається.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 28.05.2025 року у справі №160/3323/24.

Більш того, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З наведених положень законодавства вбачається, що питання факту сторонами доводяться на засадах рівності, в той час як при вирішенні питання права в частині правомірності рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень саме останній доводить правомірність своїх дій.

Обов`язок відповідача - суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2020 року у справі №520/2261/19.

Підсумовуючи вищевказане суд констатує, що матеріалами справи спростовується зайнятість позивача в спірний період не лише протягом всієї його тривалості, а й впродовж кількості днів згідно форми ОК-5 на будь-якій посаді, яка надає право на пільги при призначенні та обчисленні пенсії по Списку №1. Сама позивач також не вказала конкретно ані яку посаду вона нібито займала впродовж відповідної кількості днів, яку роботу при цьому виконувала, яким чином ця посада відображена в Списку №1 та яким чином ця посада була атестована.

Окремо суд звертає увагу на наступне.

В рішенні Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.02.2025 року у справі №160/29847/24 вказано: «Таким чином судом підтверджено факт, що посада, яку позивач займала в період з 20.01.2009 по 02.01.2018, з 14.06.2019 по 02.08.2021 відноситься до Списку №2».

Згідно ч. 4 ст. 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, обставини зайнятості позивача в спірний період є такими, що встановлені щодо позивача, в рішенні суду, яке набрало законної сили. Перегляд за нововиявленими обставинами позивачем не ініційовано. Як наслідок, суд виходить з преюдиційного характеру вищевказаних обставин щодо позивача, а саме: що позивач в цей період працювала на посаді, яка належить до Списку №2.

Більш того, в межах адміністративної справи №160/29847/24 позивачем теж надавалася архівна довідка, яка є повністю ідентичною наданій в межах адміністративної справи №160/35154/25 архівній довідці (по змісту, однак з новими реквізитами), що свідчить про тотожність в т.ч. фактичних обставин, за виключенням надання позивачем наразі додатково форми ОК-5.

В свою чергу наведені позивачем приклади судової практики не містили подібних фактичних обставин ані як щодо суперечності форми ОК-5 матеріалам справи, ані щодо повної непідтвердженості будь-якими доказами та навіть твердженнями конкретних обставин та умов зайнятості по Списку №1, ані щодо попереднього вирішення цього ж питання в іншому рішенні суду, яке набрало законної сили і тд. Іншими словами, саме по собі використання відомостей з форми ОК-5 є можливим, однак за наявних фактичних обставин позивач фактично просила надати абстрактним відомостям з форми ОК-5 (не підтверджено навіть посаду, яку займала позивач як підставу для обліку стажу за кодом обліку для Списку №1) перевагу над трудовою книжкою, наказами про атестацію, архівними довідками і тд, які навпаки підтверджували зайнятість по Списку №2. Також це питання преюдиційно встановлено в межах розгляду іншої адміністративної справи.

Таким чином, в цій частині позовних вимог належить відмовити.

Позовні вимоги за період з 01.12.2011 року по 31.12.2011 року, з 01.07.2012 року по 31.08.2012 року, з 01.11.2011 року по 31.01.2013 року суд оцінює таким же чином, оскільки йдеться про той самий набір фактичних обставин: підтвердження зайнятості на посаді, яка належить до Списку №2, атестована тим же наказом і тд. Також в даному випадку позивач працювала по Списку №1 не весь місяць і також в наявності преюдиційні обставини згідно адміністративної справи №160/29847/24.

Щодо періоду з 01.05.2013 року по 30.09.2013 року суд зазначає наступне.

Відмінність полягає в новому наказі про атестацію - від 24.12.2012 року №649. Водночас, в межах такого наказу посада, яку в цей період займала позивач (до 15.09.2013 року) також атестована по Списку №2.

При цьому навіть в трудовій книжці позивача в записі №16 проставлено печатку про атестацію займаної посади саме по Списку №2.

В період з 16.09.2013 року по 30.09.2013 року позивача переведено в інший цех, однак у формі ОК-5 не відображено зміну відомостей наказу про атестацію для цього періоду, а відсутність відомостей про роботу за Списком №1 та наявність відповідної атестації підтверджує, що умови праці не зазнали змін, необхідних для обліку стажу по Списку №1.

Також в наявності преюдиційні обставини згідно адміністративної справи №160/29847/24.

Щодо періоду з 01.05.2014 року по 28.12.2017 року суд зазначає наступне.

Суд зауважує, що цей період в частині його тривалості до 30.11.2014 року стосується зайнятості позивача на посаді, яку вже судом оцінено, в зв`язку з чим в цій частині висновки суду є незмінними.

Водночас, з 01.12.2014 року позивача переведено машиністом крану (кранівником) 5 розряду дільниці формовки лиття та заливки металу (гаряча ділянка робіт) відділення ливарного виробництва ремонтно-механічного цеху ремонтно-сервісного центру.

Визначальним в даному випадку є зайнятість в гарячій ділянці робіт, що в попередніх періодах було відсутнє.

В цей період діяв наказ про атестацію від 28.02.2014 року №86, який атестував машиніста крану (кранівника) на гарячій ділянці робіт у дільниці формовки лиття та заливки металу по Списку №1.

Ця ж посада вказана і в п. 11.5а розділу XI Списку №1, що діяв до 02.08.2016 року. В Списку, що діяв з 03.08.2016 року ця посада обліковується таким же чином.

Отже, судом встановлено, що в цей період позивач займав посаду по Списку №1, яка атестовано відповідним чином.

Щодо роботи на повний робочий день суд зауважує, що відомості про неповний робочий час та режим роботи обов`язково зазначаються в наказі про прийом на роботу.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Касаційного адміністративного суду від 02.10.2018 року у справі №473/3863/16-а.

Отже, позивач працював повний робочий день.

Більш того, у довідці ОК-5 позивача цей період повністю відображається як такий, що обліковано з а кодом підстави обліку для спецстажу ЗПЗ013А1 - працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці.

Довідка ОК-5 це індивідуальні відомості про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

За змістом правозастосування, яке міститься у постанові Третього апеляційного адміністративного суду від 29.02.2024 року у справі №160/23817/23 довідка форми ОК-5 є належним джерелом відомостей про характеристики зайнятості особи в спорах цієї категорії, подібне правозастосування здійснено і Касаційним адміністративним судом у постанові від 23.09.2021 року у справі №227/4273/16-а.

Отже, позивач працював на повний робочий день на атестованій посаді за Списком №1.

При цьому слід звернути увагу на те, що на відмінність від попередніх періодів, коли позивач працював і на посадах по Списку №2, які були при цьому атестовані відповідним чином, навіть у формі ОК-5 вони переважно обліковувались як робота по Списку №2 (в розрізі не місяців, а всієї тривалості роботи на конкретній посаді). На противагу цьому досліджуваний період обліковується майже повністю саме по Списку №1.

Щодо обставин адміністративної справи №160/29847/24 суд зазначає, що у межах процесуального розсуду при використанні преюдиційних категорій суддя має максимально повно та неупереджено дослідити «питання факту» щодо моделювання варіантів розвитку подій та емпіричного пізнання істини за рівнями імовірності, переконаності, абсолютної певності. Вказаний суб`єкт оцінки є залежним від попередніх рішень за напрямком «дефінітивного» тлумачення задля прийняття однозначного рішення.

Адміністративний суд має оцінювати преюдиційний зв`язок між судовими рішеннями щодо встановленого юридичного факту чи складу, наслідків або вимог, які випливають з одного й того ж правовідношення в первинному процесі. Зокрема, така преюдиція поширюється на випадки: 1) виникнення, зміни чи припинення основних правовідносин у первинному процесі, що впливають на використання преюдиційних категорій у похідних правовідносинах у наступному процесі; 2) виникнення не породженого первинними відносинами правовідношення, що містить взаємозалежні за преюдиційним зв`язком матеріально-правові норми; 3) визнання за позовом про присудження, зумовленого підтвердженими преюдиційними категоріями за первинним судовим рішенням тощо.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 20.02.2025 року у справі № 826/17974/14.

Зважаючи на вищевказане, беручи до уваги відсутність в межах адміністративної справи №160/29847/24 окремого дослідження спірного періоду, а також відсутність вирішення питання про його належність до Списку №1, суд констатує, що в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню.

Щодо суб`єкта, якого належить зобов`язати вчинити відповідні дії суд зазначає наступне.

Зобов`язання на вчинення дій належить покладати на того суб`єкта, поведінка або рішення якого визнається протиправною.

Аналогічне правозастосування здійснене у постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 07.04.2024 року у справі №460/38580/22, від 19.05.2024 року у справі №240/505/24.

Тотожне правозастосування здійснене і Третім апеляційним адміністративним судом у постановах від 27.11.2024 року у справі №340/3630/24, від 11.03.2025 року у справі №160/30856/24.

Отже в задоволенні позовних вимог до відповідача-1 слід відмовити.

За вказаних обставин, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Суд зазначає, що задовольняє частково позовні вимоги за змістом, однак приводить їх у відповідність до вимог законодавства та у спосіб, що забезпечить ефективний захист прав позивача.

Щодо розподілу судових витрат.

При зверненні до суду позивачем сплачено суму судового збору у розмірі 1211,20 грн, що підтверджується платіжним документом від 19.11.2025 року. Відповідно до положень ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України сплачений судовий збір за подання позову підлягає поверненню позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача-2, протиправність рішення якого встановлена за результатом судового розгляду, а також у розмірі, що підлягав сплаті за подання цього позову.

В свою чергу сума 242,24 є надмірно сплаченою та може бути повернута позивачу за його клопотанням у відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», оскільки позов подано через систему "Електронний суд".

Судовий збір належить стягнути у повному розмірі, оскільки основна позовна вимога задоволена повністю.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 30.09.2020 року у справі №640/9717/19.

Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до відповідача-1: Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 26, ) до відповідача-2: Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61022, м. Харків, майдан Свободи, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх, ) про визнання скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про відмову у перерахунку пенсії ОСОБА_1 №70 від 15.10.2025 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 по Списку №1 період роботи з 01.12.2014 року по 28.12.2017 року та провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 07.10.2025 року з урахуванням зарахованого пільгового стажу по Списку №1, з урахуванням раніше виплачених сум.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61022, м. Харків, майдан Свободи, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір у розмірі 968,96 гривень (дев`ятсот шістдесят вісім гривень 96 копійок).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Боженко