Справа № 530/67/26
Суддя: І.С. Шевяков
Дата ухвалення: 2026-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

16 лютого 2026 рокум. ПолтаваСправа № 530/67/26

Суддя Полтавського окружного адміністративного суду Шевяков І.С., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправним та скасування рішення, визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Зіньківського районного суду Полтавської області з позовною заявою до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в якій просив:

визнати протиправним та скасувати рішення «відповідача» від 23.12.2025 протокол №97 «про відмову в наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації»;

зобов`язати ТЦК повторно розглянути, заяву про надання відстрочки з урахуванням правової позиції суду, з детальним описом права на отримання відстрочки, та інформацією про те що «позивач» не підлягає призову під час мобілізації;

визнати протиправними дії «відповідача» щодо внесення відомостей про «Розшук» та зобов`язати виключити ці відомості з відповідних обліків, та надати письмове підтвердження про зняття з розшуку з відповідних реєстрів, та забезпечити відсутність відповідної інформації про «Розшук» з таких додатків та реєстрів як: (Резерв+, та «ІПНП»);

визнати штраф протиправним за (не проходження ВЛК);

визнати протиправними дії «відповідача» щодо обов`язку особистого прибуття, та проходження ВЛК;

визнати протиправними дії Відповідача щодо ініціювання, підготовки та/або здійснення мобілізаційних заходів відносно позивача, як особи, яка відповідно до п.14 ч.І ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не підлягає призову на військову службу під час мобілізації;

встановити юридичний факт, що позивач, як особа, яка здійснює постійний догляд за особою з інвалідністю II групи за відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд, не є суб`єктом призову під час мобілізації, незалежно від наявності чи відсутності оформленої відстрочки.

Ухвалою Зіньківського районного суду Полтавської області від 15.01.2026 адміністративну справу №530/67/26 передано за підсудністю до Полтавського окружного адміністративного суду.

11.02.2026 матеріали справи №530/67/26 надійшли до Полтавського окружного адміністративного суду на стадії вирішення питання про відкриття провадження.

За правилами частини третьої статті 30 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративна справа, передана з одного адміністративного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 29 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження адміністративним судом, до якого вона надіслана.

Виходячи з вищезазначеного, суддя вважає за необхідне прийняти справу №530/67/26 до провадження зі стадії вирішення питання про відкриття провадження.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для відкриття провадження по справі, суд зазначає таке.

Відповідно до частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: 1) подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; 2) має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); 3) відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; 4) належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; 5) позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); 6) немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи: відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

За результатом розгляду матеріалів позовної заяви суд дійшов висновку про таке.

У силу положень статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Згідно пункту 1 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Частиною першою статті 21 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що позивач може заявити кілька вимог в одній позовній заяві, якщо вони пов`язані між собою.

Згідно із частиною першою статті 172 Кодексу адміністративного судочинства України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.

Суд зауважує, що зазначені правові норми стосовно можливості заявлення позивачем пов`язаних між собою вимог в одному позові направлені на гарантування процесуальної економії в межах судового розгляду, а також на забезпечення єдності судової практики, з огляду на те, що спірні правовідносини, задля вирішення яких позивач звертається до суду, пов`язані між собою єдиними підставами їх виникнення або поданими доказами, внаслідок чого окремий розгляд цих вимог в межах різних проваджень є недоцільним та не сприяє уніфікованості національної судової практики.

Водночас, аналіз заявлених позивачем вимог свідчить про їх непов`язаність між собою.

Суд зазначає, що у позовній заяві позивачем об`єднано позовні вимоги, які мають різну правову та фактичну природу їх виникнення, підлягають розгляду як у порядку цивільного (встановлення юридичних фактів), так і у порядку адміністративного судочинства окружними адміністративними судами (рішення/дії суб`єкта публічного права, що виразились у відмові у наданні відстрочки, зобов`язання пройти ВЛК тощо), і одночасно місцевими загальними судами як адміністративними (скасування штрафу).

Вказане свідчить про те, що в основу позовних вимог, що поєднані позивачем в одному позові, покладено різні підстави їх виникнення та різні докази, якими позивач обґрунтовує позовні вимоги.

Пунктом 6 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що позовна заява повертається позивачеві, якщо порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, у яких є підстави для застосування положень статті 172 цього Кодексу).

Таким чином, дослідивши матеріали позовної заяви та додані до неї документи, суд дійшов висновку про те, що заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги мають різні підстави їх виникнення, які не пов`язані між собою, та обґрунтовуються різними доказами, дані позовні вимоги слід розглядати за правилами різного судочинства (адміністративного та цивільного), що, у свою чергу, не відповідає правилам об`єднання позовних вимог, які викладені у статті 172 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з пунктом 6 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві, якщо порушено правила об`єднання позовних вимог.

З огляду на те, що позивачем порушено правила об`єднання позовних вимог, встановлені КАС України, суд має позовну заяву повернути позивачеві з усіма доданими до неї документами.

У пункті 31 рішення у справі "Наталія Михайленко проти України" від 30.05.2013 (Заява № 49069/11) Європейський суд з прав людини також зазначив, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням; вони дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання, що може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб (див. рішення від 28 травня 1985 року у справі "Ешингдейн проти Сполученого Королівства" (Ashingdane v. the United Kingdom), п. 57, Series A № 93). Встановлюючи такі правила, Договірна держава користується певною свободою розсуду.

Отже, передбачене статтею 169 КАС України право суду на повернення позовної заяви у випадку порушення правил об`єднання позовних вимог є законодавчо закріпленим процесуальним обмеженням, встановленим державою з метою регулювання процедурних питань з метою їх упорядкування, дотримання процесуальної економії та недопущення завантаження процесу ускладненими позовними заявами, вимоги яких мають розглядатися в окремих провадженнях.

Подібний правовий висновок щодо необхідності повернення позовних заяв у випадку порушення правил об`єднання позовних вимог викладено Верховним Судом у постановах від 05.03.2019 у справі №917/1377/18, від 27.02.2019 у справі №922/2225/18, від 14.08.2018 у справі №910/3569/188.

Відповідно до частини восьмої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом. Позивачу доцільно звернутися з окремими позовами до адміністративного суду та цивільного суду, заявивши відповідні позовні вимоги згідно їх предметної підсудності.

На підставі викладеного, керуючись статтями 30, 169, 172, 248, 294 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Прийняти справу №530/67/26 до провадження зі стадії вирішення питання про відкриття провадження.

Повернути позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії позивачеві.

Копію ухвали направити позивачу, разом із позовною заявою та доданими до неї документами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення судового рішення шляхом подання апеляційної скарги в порядку, визначеному частиною восьмою статті 18, частинами сьомою-восьмою статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.С. Шевяков