Справа № 400/8253/25
Суддя: Мельник О.М.
Дата ухвалення: 2026-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2026 р. № 400/8253/25
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Мельника О.М. за участю секретаря судового засідання М`ялик В.С., розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

до відповідачаГоловного управління ДПС у Запорізькій області, просп. Соборний, 166,м. Запоріжжя,Запорізький р-н, Запорізька обл.,69035,

провизнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 24.06.2024 №-0829-UA0082704,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до ГУДПС у Запорізькій області з позовом згідно якого просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми «Ф» №-0829-UA0082704 від 24.06.2024 року.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що вказане повідомлення-рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки не відповідає вимогам п. 286.5. статті 286 Податкового кодексу України, оскільки не містить детального розрахунку суми податку, який, має містити кадастровий номер та площу земельної ділянки, розмір ставки податку та розмір пільги зі сплати податку. Ці обставини не дають можливості у встановлений чинним законодавством спосіб визначити об`єкт та суб`єкт оподаткування та вирахувати суму податку. З огляду на це спірне податкове повідомлення рішення не відповідає вимогам обґрунтованості та вмотивованості до індивідуального акту, тобто наведення податковим органом конкретних підстав його прийняття (фактичних i юридичних), також переконливих i зрозумілих мотивів його прийняття.

Відповідач подав відзив на позов, вважає його необґрунтованим, посилається на те, що підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки. Згідно даних інформаційно-комунікаційних систем контролюючого органу на обліку в ГУ ДПС у Запорізькій області гр. ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) обліковується як платник орендної плати з фізичних осіб за земельну ділянку з кадастровим номером :01:014:0214 площею 1,1554 га, земельна ділянка розташована за адресою АДРЕСА_2 , яка була надана на підставі договору оренди землі від 06.12.2018 року Запорізькою міською радою в особі міського голови Буряка В.В. ГУ ДПС у Запорізькій області сформовано податкове повідомлення рішення вiд 24.06.2024 № -0829-UA0082704 гр. на суму 681 434,31 грн. (з урахуванням коефіцієнтів індексації), яке відправлено платнику рекомендованим листом з повідомленням про вручення 25.06.2024 р. за місцем податкової адреси платника та повернуто «за закінченням терміну зберігання».

Також відповідач заявив клопотання про залишення позову без розгляду, яке було розглянуто судом та винесено ухвалу 02.02.2026 року.

Суд вивчив доводи позову, заслухав пояснення відповідача, дослідив докази, що містяться в матеріалах встановив таке.

Вимогами ч. 1 ст. 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційна, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як вбачається з матеріалів справи Позивач дізнався про спірне податкове повідомлення-рішення «Ф» №-0829-UA0082704 від 24.06.2024 року та про податкову вимогу від 02.10.2024 № 0-0801, в електронному кабінеті підсистеми «Електронний суд», в зв`язку з відкриттям Миколаївським окружним адміністративним судом провадження в адміністративній справі № 400/4648/25 за позовом Головного управління ДПС у Запорізькій області про стягнення з нього податкового боргу у сумі 671 588,94 грн.

Земельні відносини в Україні регулюються Земельним кодексом України (далі - ЗКУ), Законом України від 06.10.1998 №161-ХІУ «Про оренду землі» (далі-Закон №161), а справляння плати за землю - Податковим кодексом України №2755-УІ від 02.12.2010 із змінами та доповненнями (далі - ПКУ).

Відповідно до частини першої ст.206 ПКУ використання землі в Україні є платним.

Підпунктом 14.1.147 п.14.1 ст.14 ПКУ визначено, що плата за землю - це обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Платниками плати за землю є: платники земельного податку; власники земельних ділянок, земельних часток (паїв); землекористувачі, яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності на правах постійного користування; платники орендної плати - землекористувачі (орендарі) земельних ділянок державної та комунальної власності на умовах оренди (п.269.1 ст.269 ПКУ).

Об`єктами оподаткування платою за землю є: об`єкти оподаткування земельним податком: земельні ділянки, які перебувають у власності; земельні частки (паї), які перебувають у власності; земельні ділянки державної та комунальної власності, які перебувають у володінні на праві постійного користування; об`єкти оподаткування орендною платою - земельні ділянки державної та комунальної власності, надані в користування на умовах оренди (п.270.1 ст.270 ПКУ).

Відповідно до статті 36 ПК України, податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов`язок виникає у платника за кожним податком та збором. Податковий обов`язок є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов`язків платника податків, крім випадків, передбачених законом. Виконання податкового обов`язку може здійснюватися платником податків самостійно або за допомогою свого представника чи податкового агента. Відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов`язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи.

Відповідно до пп. 269.1.1 п. 269.1 ст. 270 ПК України платниками земельного податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі.

Положеннями ст. 270 ПК України визначено, що об`єктами оподаткування є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні, та земельні частки (паї), які перебувають у власності.

Підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру (п. 286.1 ст. 286 ПК України).

Згідно з п. 287.1 ст. 287 ПК України власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.

Відповідно до п. 271.1 ст. 271 ПК України базою оподаткування є: нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом; площа земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких не проведено.

Згідно з п. 271.2 ст. 271 ПК України рішення рад щодо нормативної грошової оцінки земельних ділянок офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування нормативної грошової оцінки земель або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Згідно з п. 274.1 ст. 274 ПК України ставка податку за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено, встановлюється у розмірі не більше 3 відсотків від їх нормативної грошової оцінки, для земель загального користування - не більше 1 відсотка від їх нормативної грошової оцінки, а для сільськогосподарських угідь - не менше 0,3 відсотка та не більше 1 відсотка від їх нормативної грошової оцінки, а для лісових земель - не більше 0,1 відсотка від їх нормативної грошової оцінки.

Відповідно до п. 274.2 ст. 274 ПК України ставка податку встановлюється у розмірі не більше 12 відсотків від їх нормативної грошової оцінки за земельні ділянки, які перебувають у постійному користуванні суб`єктів господарювання (крім державної та комунальної форми власності).

Відповідно до п. 288.1 ст. 288 ПКУ підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.

Платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму плати за землю щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають до відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 ПКУ, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов`язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається витяг із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, а надалі такий витяг подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.( п. 286.2 ст. 286 ПКУ).

За період з 1 березня 2022 року до 31 грудня 2022 року не нараховується та не сплачується плата за землю (земельний податок та орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності) за земельні ділянки (земельні частки (паї), що розташовані на територіях активних бойових дій або на тимчасово окупованих російською федерацією територіях України та перебувають у власності або користуванні, у тому числі на умовах оренди, юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців. Платники плати за землю, які до дати набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо звільнення від сплати екологічного податку, плати за землю та податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за знищене чи пошкоджене нерухоме майно" відповідно до пункту 286.2 статті 286 ПКУ задекларували за 2022 та/або 2023 роки податкові зобов`язання з плати за землю за земельні ділянки, що розташовані на територіях, визначених цим підпунктом, мають право відкоригувати нараховані податкові зобов`язання з плати за землю за період березень 2022 - грудень 2023 року шляхом подання в порядку, визначеному ПКУ, уточнюючих податкових декларацій(п.69.14 п.69 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПКУ).

Відповідно до п.286.1 ст.286 ПКУ підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру, дані Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно з пунктом 286.5. статті 286 Податкового кодексу України нарахування фізичним особам сум плати за землю проводиться контролюючими органами (за місцем знаходження земельної ділянки, у тому числі право на яку фізична особа має як власник земельної частки (паю), які надсилають платнику податку у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу, разом із детальним розрахунком суми податку, який, зокрема, але не виключно, має містити кадастровий номер та площу земельної ділянки, розмір ставки податку та розмір пільги зі сплати податку.

У відповідності до п. 287.1 ст. 287 ПКУ власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.

Так відповідно до п.288.1 ст.288 Податкового кодексу України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.

Суд звертає увагу на те, що Позивачем не надано копії спірного податкового повідомлення-рішення (посилається на те, що не отримав).

Відповідач надав корінець податкового повідомлення-рішення з доказами направлення.

Суд в ході розгляду справи наголосив на тому, що доводи Позивача відносно відсутності детального розрахунку суми податку, який включає кадастровий номер земельної ділянки, її площу, розмір ставки податку та пільги зі сплати податку до податкового повідомлення-рішення, не спростовано.

Не зважаючи на те, що справа розглядалась з 06.08.2025 року, а Відзив відповідачем подано 26.08.2025 року, й до 02.02.2026 року було достатньо часу для надання всіх необхідних доказів, судом оголошено перерву до 16.02.2026 та надано час Відповідачеві для надання необхідних доказів.

Відповідачем надано пояснення, які містять викладення підстав винесення спірного повідомлення-рішення форми «Ф» №-0829-UA0082704 від 24.06.2024 року та підтверджують факт, що зазначене податкове повідомлення-рішення було надіслано Позивачеві, однак повернулось 13.07.2024 року за закінченням терміну зберігання, жодних детальних розрахунків, які мають бути додані до податкового повідомлення-рішення, і самого повідомлення-рішення, яке має містити згідно вимог пунктом 286.5. статті 286 Податкового кодексу України детальний розрахунок суми податку, який включає кадастровий номер земельної ділянки, її площу, розмір ставки податку та пільги зі сплати податку, Відповідачем до суду не надано.

Тобто, відповідачем не підтверджено належними та допустимими доказами суму грошового зобов`язання, яке визначено у спірному рішенні.

Згідно з частиною 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до положень ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже суд вважає, що Відповідачем не доведено правомірність прийнятого ним податкового повідомлення-рішення форми «Ф» №-0829-UA0082704 від 24.06.2024 року повідомлення рішення, отже воно підлягає скасуванню. А позов задоволенню.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті позовних вимог не спростовують.

Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Судові витрати розподіляються відповідно до вимог ст.139 КАС України.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми «Ф» №-0829-UA0082704 від 24.06.2024 року.

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Запорізькій області (просп. Соборний, 166,м. Запоріжжя,Запорізький р-н, Запорізька обл.,69035 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 і.п.н. НОМЕР_1 ) судові витрати в розмірі 5373,00 грн.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.М. Мельник

Рішення складено в повному обсязі

16.02.2026