Справа № 480/2574/25
Суддя: Семененко М.О.
Дата ухвалення: 2026-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2026 р. Справа № 480/2574/25
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Семененко М.О.,

Суддів: Подобайло З.Г. , Чалого І.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ) на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 02.12.2025, головуючий суддя І інстанції: В.О. Павлічек, вул. Герасима Кондратьєва, 159, м. Суми, 40602, повний текст складено 02.12.25 по справі № 480/2574/25

за позовом ОСОБА_1

до НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 )

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до НОМЕР_3 прикордонного загону (Військової частини НОМЕР_2 ) Державної прикордонної служби України, в якій просив:

1. Визнати протиправними дії НОМЕР_3 прикордонного загону (військова частина НОМЕР_2 ) Державної прикордонної служби України щодо нарахування та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільнені в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за повних 25 років календарної служби.

2. Зобов`язати НОМЕР_3 прикордонний загін (військова частина НОМЕР_2 ) Державної прикордонної служби України здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомогу при звільнені в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за повних 27 років календарної військової служби з врахуванням проведеної виплати.

3. Визнати протиправними дії НОМЕР_3 прикордонного загону (військова частина НОМЕР_2 ) Державної прикордонної служби України щодо нарахування та виплату індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року без встановленням базового місяця - січень 2008 року;

4. Зобов`язати НОМЕР_3 прикордонний загін (Військова частина НОМЕР_2 ) Державної прикордонної служби України здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року враховуючи базовий місяць - січень 2008 року та з врахуванням раніше проведеної виплати.

Позовні вимоги обгрунтовуються тим, що відповідно до наказу від 19.12.2024 №1568-ОС позивачу нараховано одноразову грошову допомогу при звільнені з військової служби в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за 25 повних календарних років. В той же час, з даного наказу вбачається, що календарна вислуга років становить 27 років 03 місяці 03 дні. Таким чином, на думку позивача, при нарахуванні одноразової грошової допомоги відповідачем протиправно не враховано період проходження ним строкової служби, та як наслідок, не в повному обсязі нарахована та виплачена одноразова грошова допомога, що є порушенням його прав на соціальний захист.

Також під час проходження військової служби у в/ч НОМЕР_2 позивачу не в повному обсязі нараховувалась та виплачувалась індексація грошового забезпечення, а саме у період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року без застосування місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 02.12.2025 адміністративний позов ОСОБА_1 до НОМЕР_3 прикордонного загону (Військової частини НОМЕР_2 ) Державної прикордонної служби України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії задоволено.

Визнано протиправними дії НОМЕР_3 прикордонного загону (Військової частини НОМЕР_2 ) Державної прикордонної служби України щодо нарахування та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільнені в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за повних 25 років календарної служби.

Зобов`язано НОМЕР_3 прикордонний загін (Військову частину НОМЕР_2 ) Державної прикордонної служби України здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за 27 повних календарних років, з урахуванням раніше виплачених сум.

Визнано протиправними дії НОМЕР_3 прикордонного загону (Військової частини НОМЕР_2 ) Державної прикордонної служби України щодо нарахування та виплату індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року без застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року.

Зобов`язано НОМЕР_3 прикордонний загін (Військову частину НОМЕР_2 ) Державної прикордонної служби України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року, із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року, з урахуванням раніше проведених виплат.

Відповідач, частково не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення в частині визнання протиправними дії НОМЕР_1 прикордонного загону (Військової частини НОМЕР_2 ) Державної прикордонної служби України щодо нарахування та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільнені в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за повних 25 років календарної служби та зобов`язання НОМЕР_1 прикордонного загону (Військову частину НОМЕР_2 ) Державної прикордонної служби України здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за 27 повних календарних років, з урахуванням раніше виплачених сум, та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в цій частині.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.

Так, в апеляційній скарзі скаржник посилається на те, що пунктом 5 глави 9 Розділу V Інструкції від 25.06.2018 №558, визначено порядок виплати одноразової грошової допомоги при звільненні військовослужбовцям Державної прикордонної служби України: строк календарної служби для визначення розміру одноразової грошової допомоги обчислюється згідно з пунктами 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб.

Згідно витягу з розрахунку вислуги років послужного списку позивача - ОСОБА_1 з 15.05.1997 по 29.10.1998 проходив строкову військову службу у військових частинах НОМЕР_4 , НОМЕР_5 та військовій частині НОМЕР_6 (сумарно один рік 5 місяців та 14 днів).

Отже, на думку апелянта, відповідачем при нарахуванні календарної служби для визначення розміру одноразової грошової допомоги при звільненні цілком правомірно не враховано строкову службу позивача.

Таким чином, апелянт вважає, що рішення НОМЕР_3 прикордонного загону Державної прикордонної служби України в усіх випадках зазначених в позові ОСОБА_1 є законними, прийнятими в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією, законами України та іншими нормативно-правовими актами України.

Позивач по справі не скористався правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, відповідно до вимог ст. 304 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що рішення суду першої інстанції оскаржується в частині задоволених позовних вимог про визнання протиправними дії НОМЕР_1 прикордонного загону (Військової частини НОМЕР_2 ) Державної прикордонної служби України щодо нарахування та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільнені в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за повних 25 років календарної служби та зобов`язання НОМЕР_1 прикордонного загону (Військову частину НОМЕР_2 ) Державної прикордонної служби України здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за 27 повних календарних років, з урахуванням раніше виплачених сум, отже, відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, в межах розгляду цієї справи надається правова оцінка рішенню суду першої інстанції в оскаржуваній відповідачем частині.

Відповідно п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що відповідно до витягу з розрахунку вислугу років, позивач:

- з 15.05.1997 по 29.10.1998 року проходив строкову військову службу (вислуга років 01 рік 05 місяців 14 днів);

- з 01.03.1999 по 20.12.2024 проходив військову службу за контрактом в Державній прикордонній службі України.

Відповідно до витягу із наказу начальника НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 19.12.2024 року №1568-ОС позивача, звільненого з військової служби у запас наказом начальника НОМЕР_3 прикордонного загону від 27.11.2024 № 1423-ОС за підпунктом б (за станом здоров`я: за наявності інвалідності (якщо військовослужбовці не виявили бажання продовжувати військову службу) пункту 3 частини 5 статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу, із правом носіння військової форми одягу, виключено зі списків особового складу та усіх видів забезпечення з 20.12.2024 року.

Згідно даного наказу, вислуга років станом на 20.12.2024 року становить: календарна - 27 років 03 місяці 03 дні; пільгова - 09 років 04 місяці 25 днів. Всього - 36 роки 07 місяців 28 днів.

Водночас у даному наказі зазначено про виплату позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за 25 повних календарних років.

Відповідно до розрахункового листа за січень 2025 року, позивачу індексація грошового забезпечення за період з січня 2016 року по лютий 2018 року була нарахована та виплачена у січні 2025 року із застосуванням базового місяця травня 2015 року. Про даний факт також зазначено представником відповідача у відзиві на позовну заяву.

Не погоджуючись з такими діями відповідача, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку про протиправність дій НОМЕР_3 прикордонного загону (Військової частини НОМЕР_2 ) Державної прикордонної служби України щодо нарахування та виплату позивачу одноразової грошової допомоги при звільнені в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за повних 25 років календарної служби та зобов`язання НОМЕР_3 прикордонного загону (Військової частини НОМЕР_2 ) Державної прикордонної служби України здійснити перерахунок та виплату позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за 27 повних календарних років, з урахуванням раніше виплачених сум.

Крім того, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем було протиправно не нараховано та не виплачено позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) - січень 2008 року.

Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції в оскаржуваній відповідачем частині, апеляційний суд виходить з наступного.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом, який здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби, порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців є Закон України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей від 20.12.1991 №2011-XII (далі Закон №2011-XII).

Відповідно до абзацу першого пункту першого статті 9 Закону № 2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Пунктом другим статті 9 Закону № 2011-XII визначено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Абзацами першим та другим пункту четвертого статті 9 Закону № 2011-XII визначено, що грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Відповідно до абзаців першого другого підпункту 1 пункту 2 статті 15 Закону № 2011-XII військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби - які звільняються з військової служби за станом здоров`я.

У разі повторного звільнення військовослужбовців з військової служби одноразова грошова допомога, передбачена цим пунктом, виплачується за період їх календарної служби з дня останнього зарахування на службу без урахування періоду попередньої служби, крім тих осіб, які при попередньому звільненні не набули права на отримання такої грошової допомоги (абзац двадцять третій підпункту 3 пункту 2 статті 15 Закону № 2011-XII).

У частині шостій статті 2 Закону України від 25.03.1992 № 2232-ХІІ Про військовий обов`язок і військову службу (далі - Закон № 2232-ХІІ) визначено такі види військової служби: базова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів та закладів вищої освіти, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти), а також закладів фахової передвищої військової освіти; військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 25.06.2018 №558 затверджено Інструкцію про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України (далі Інструкція № 558), главою 9 розділу V якої визначено порядок виплати одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби.

Згідно із підпунктом 1 пункту 1 глави 9 розділу V Інструкції № 558 військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби які звільняються з військової служби за станом здоров`я.

Відповідно до пункту 4 глави 9 розділу V Інструкції № 558 у разі повторного звільнення військовослужбовців з військової служби одноразова грошова допомога, визначена пунктами 1, 2 цієї глави, виплачується за період їх календарної служби з дня останнього зарахування на службу без урахування періоду попередньої служби, крім тих осіб, які при попередньому звільненні не набули права на отримання такої грошової допомоги.

Строк календарної служби для визначення розміру одноразової грошової допомоги обчислюється згідно з пунктами 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб (пункт 5 глави 9 розділу V Інструкції № 558).

Абзацами першим-другим пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб (далі -Постанова № 393) установлено, що для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, особам, зазначеним у пунктах б-д, ж і з статті 1-2 такого Закону, до вислуги років зараховуються: військова служба в Збройних Силах, Державній прикордонній службі, Національній гвардії, Управлінні державної охорони, Цивільній обороні України, внутрішніх військах Міністерства внутрішніх справ та інших військових формуваннях, створених Верховною Радою України, Службі безпеки України, Службі зовнішньої розвідки, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації, Державній спеціальній службі транспорту.

Пунктом 4 Постанови № 393 установлено, що строкова військова служба зараховується до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, у календарному обчисленні, а в разі її проходження в умовах, визначених у пункті 3 цієї постанови, у віддалених і високогірних місцевостях або в інших умовах, які згідно із законодавством колишнього СРСР були підставою для зарахування на пільгових умовах до вислуги років, - у відповідному пільговому обчисленні для визначення розміру пенсії.

Відповідно до абзацу восьмого пункту 10 Постанови № 393 військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби та осіб, зазначених в абзаці дев`ятому цього пункту, виплачується одноразова грошова допомога в розмірах та на умовах, установлених пунктом 2 статті 15 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей.

Згідно із абзацом десятим пункту 10 Постанови № 393 строк календарної служби для визначення розміру одноразової грошової допомоги обчислюється згідно з пунктами 1 і 2 цієї постанови.

Відтак, військовослужбовцям, які звільняються з військової служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Також вказані вище нормативно-правові акти передбачають, що така допомога виплачується одноразово та за кожний повний календарний рік служби.

З аналізу статті 15 Закону № 2011-XII та пункту 10 Постанови № 393 слідує, що у разі повторного звільнення військовослужбовців з військової служби одноразова грошова допомога виплачується за період їх календарної служби з дня останнього зарахування на службу без урахування періоду попередньої служби.

Водночас, положеннями статті 15 Закону № 2011-XII та пункту 10 Постанови № 393 встановлено виняток, за умови якого повторно звільненій з військової служби особі виплачується одноразова грошова допомога з урахуванням періоду попередньої служби, як-то ненабуття права на отримання такої грошової допомоги при попередньому звільненні зі служби.

Отже, для визначення періоду за який виплачується грошова допомога визначальною є обставина набуття чи не набуття особою права на отримання відповідної допомоги під час проходження служби у попередніх періодах.

З матеріалів справи колегією суддів встановлено, що позивач у період з 15.05.1997 по 29.10.1998 року (01 рік 05 місяців 14 днів) проходив строкову військову службу та в період з 01.03.1999 по 20.12.2024 року військову службу за контрактом на різних посадах в Державній прикордонній службі України (а.с. 94-95).

При цьому, календарна вислуга років позивача станом на 20.12.2024 відповідно до наказу начальника НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 19.12.2024 № 1568-ОС складає 27 років 03 місяці 03 дні (а.с. 30).

Однак, для виплати одноразової грошової допомоги при звільненні відповідачем врахований лише період проходження позивачем військової служби за контрактом в Державній прикордонній службі України, який в календарному обчисленні становить 25 повних років служби, про що також зазначено в наказі начальника НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 19.12.2024 № 1568-ОС (а.с. 30 зворотній бік).

Оскільки за положеннями статті 15 Закону № 2011-XII та пункту 10 Постанови № 393 виплата одноразової грошової допомоги при звільненні військовослужбовцям строкової служби не передбачена, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що при звільненні із строкової військової служби позивач не набув права на виплату такої допомоги та її не отримував, тому за приписами абзацу двадцять третього підпункту 3 пункту 2 статті 15 Закону № 2011-XII цей період попередньої військової служби (строкової військової служби) мав бути врахований відповідачем при виплаті одноразової грошової допомоги під час повторного звільнення позивача з військової служби.

Заперечення відповідача проти обчислення позивачу розміру одноразової грошової допомоги із врахуванням періоду його строкової військової служби, колегією суддів відхиляються як безпідставні, оскільки відповідач хибно тлумачить положення вказаних вище нормативно-правових актів і безпідставно ототожнює відсутність права на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні військовослужбовця із строкової військової служби, що визначено у статті 15 Закону № 2011-XII та пункті 10 Постанови № 393, із зарахуванням періоду такого виду військової служби до строку календарної служби для визначення розміру одноразової грошової допомоги, що прямо передбачено пунктами 1, 10 Постанови № 393.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновок суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог в оскаржуваній відповідачем частині шляхом визнання протиправними дій НОМЕР_3 прикордонного загону (Військової частини НОМЕР_2 ) Державної прикордонної служби України щодо нарахування та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільнені в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за повних 25 років календарної служби та зобов`язання НОМЕР_3 прикордонний загін (Військову частину НОМЕР_2 ) Державної прикордонної служби України здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за 27 повних календарних років, з урахуванням раніше виплачених сум.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

На підставі викладеного, в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції в оскаржуваній відповідачем частині.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

При цьому, суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain), серія A, 303-A, п. 29).

З огляду на вищенаведений підхід, колегія суддів вважає, що ключові аргументи апеляційної скарги отримали достатню оцінку.

Частиною 1 ст. 315 КАС України визначено, що за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Під час апеляційного провадження, колегія суддів не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, спростовані зібраними по справі доказами та встановленими обставинами, з наведених підстав висновків суду в оскаржуваній частині не спростовують.

Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в частині, що оскаржується, є обґрунтованим, прийнятим на підставі з`ясованих та встановлених обставин справи, які підтверджуються доказами, та ухваленим з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Враховуючи те, що справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження, рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, відповідно до вимог ст. 327, ч. 1 ст. 329 КАС України.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ) - залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 02.12.2025 по справі № 480/2574/25 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя М.О. Семененко
Судді З.Г. Подобайло І.С. Чалий