Справа № 500/678/26
Суддя: Баб'юк Петро Михайлович
Дата ухвалення: 2026-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

Справа № 500/678/26

16 лютого 2026 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Баб`юка П.М., розглянувши у письмовому провадженні заяву про забезпечення позову ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Тернопільській області про визнання протиправним та скасування наказу,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Тернопільського окружного адміністративного суду перебуває справа за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Тернопільській області, в якому просить визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління ДПС у Тернопільській області від 04.02.2026 №5-де "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності".

13.02.2026 ОСОБА_1 подав заяву про забезпечення позову шляхом зупинення дії наказу Головного управління ДПС у Тернопільській області від 04.02.2026 №5-де "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності".

В обґрунтування заяви зазначено, що оскаржуваний наказ містить пряму вказівку управлінню персоналу підготувати проект подальшого кадрового рішення у перший день виходу ОСОБА_1 на роботу, що на його переконання, створює реальний та безпосередній ризик застосування нового дисциплінарного стягнення.

13.02.2026 від представника Головного управління ДПС у Тернопільській області Ковальової Н.С. надійшли заперечення на заяву про забезпечення позову, у якій зокрема зазначено, що позивачем не доведено та документально не підтверджено обставини (матеріали справи не містять належних та допустимих доказів), які б вказували на очевидну небезпеку заподіяння шкоди його правам та інтересам, які б унеможливили їх захист без вжиття відповідних заходів до ухвалення рішення чи які б свідчили про реальну загрозу невиконання чи ускладнення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, як і не надано доказів можливості настання невідворотних наслідків для позивача.

Розглянувши подану заяву про забезпечення позову суд зазначає наступне.

Як передбачено у ч.1, 2 ст. 150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ж ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

За приписами ч. 1 та 2 ст. 151 КАС України, позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними з заявленими позивачем вимогами. Суд також має враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Положеннями ч. 1 ст. 152 КАС України визначено, що заява про забезпечення позову подається в письмовій формі і повинна містити, зокрема, обґрунтування необхідності забезпечення позову, а також захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

Отже, ч.2 ст. 150 КАС України передбачений вичерпний перелік підстав для вжиття заходів забезпечення позову, а суд повинен, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи існує хоча б одна з названих підстав, і оцінити, чи не може застосування заходів забезпечення позову завдати більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Розглядаючи клопотання про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, чи існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання судового рішення про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась із таким клопотанням, позовним вимогам.

Суд зауважує, що регулювання підстав і порядку забезпечення позову здійснюється в інтересах не лише певної особи, а й інших осіб - учасників провадження, суспільства, держави в цілому з дотриманням критеріїв "адекватності", тобто наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема і те, чи спроможний відповідний захід забезпечити фактичне виконання рішення суду в разі задоволення позову, а також "співмірності", тобто співвідношення негативних наслідків від вжиття певних заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття таких заходів. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 31.08.2022 в постанові №990/99/22.

Так, позивач у заяві про забезпечення вказує, що з 04.02.2026 до 13.02.2026 перебуває на лікарняному (тимчасова непрацездатність). Наказом ГУ ДПС у Тернопільській області від 04.02.2026 №5-дс зобов`язано управління персоналу у перший день його виходу на роботу підготувати проект нового дисциплінарного рішення.

На його переконання це створює безпосередній та реальний ризик видання нового дисциплінарного стягнення у перший день виходу на роботу після тимчасової непрацездатності 16.02.2026, ще до розгляду справи по суті.

Поряд з цим, суд зазначає, що пунктом другим оскаржуваного наказу від 04.02.2026 №5-дс "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності" визначено, управлінню персоналом ( ОСОБА_2 ) підготувати проект відповідного наказу ГУ ДПС про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді зауваження начальнику Чортківської державної податкової інспекції ОСОБА_1 . Термін - у перший день його виходу на роботу.

Так, відповідно до ч.4 ст.74 Закону України "Про державну службу" дисциплінарне стягнення не може бути застосовано під час відсутності державного службовця на службі у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, під час перебування його у відпустці або у відрядженні.

Таким чином, оскільки позивач станом на час винесення наказу перебував на лікарняному, враховуючи положення ч.4 ст.74 Закону України "Про державну службу", пунктом другим оскаржуваного наказу від 04.02.2026 №5-дс передбачено застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді зауваження у перший день його виходу на роботу.

Тобто, вказаний пункт наказу визначає спосіб, порядок і час застосування (реалізації) до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді зауваження, а не передбачає застосування нового дисциплінарного стягнення. Отже, в даному випадку, реалізація (застосування) дисциплінарного стягнення відкладається до виходу позивача на роботу.

Враховуючи наведене, відсутні докази існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам позивача шляхом застосування до нього нового дисциплінарного стягнення.

Інших доказів у розумінні статей 73, 76 КАС України на підтвердження існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам позивача до ухвалення судового рішення в адміністративній справі, а також, що відновлення прав та інтересів позивача без вжиття заходів забезпечення позову стане неможливим, суду не надано.

Більше того, забезпечення позову про застосування якого просить позивач фактично вирішить спір по суті, оскільки унеможливить реалізацію спірного наказу та застосування до позивача зазначеного дисциплінарного стягнення.

Натомість, правомірність застосування такого стягнення може бути встановлена лише в процесі розгляду справи по суті та прийняття судом відповідного рішення. Доказів очевидної протиправності оскарженого рішення позивачем не надано, а судом не здобуто.

За наведених обставин, зважаючи на те, що у ході розгляду заяви про забезпечення позову судом не виявлено існування очевидної небезпеки порушення прав та інтересів заявника до прийняття у відповідній справі судового рішення, або неможливості захисту таких прав та інтересів без вжиття заходів забезпечення позову, або необхідності докласти значних зусиль та витрат для відновлення таких прав та інтересів при виконанні у майбутньому судового рішення, якщо його буде прийнято на користь заявника, суд приходить до переконання, що в задоволенні заява ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 150, 151, 152, 154, 241, 243, 248, 256, 294 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 від 13.02.2026 про забезпечення позову відмовити в повному обсязі.

Ухвала набирає законної сили відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України з моменту її підписання суддею.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст ухвали виготовлено і підписано 16 лютого 2026 року.

Головуючий суддя Баб`юк П.М.