Справа № 400/12127/24
Суддя: Біоносенко В. В.
Дата ухвалення: 2026-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

17 лютого 2026 р. № 400/12127/24
Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Біоносенка В.В., розглянувши в письмовому провадженні заяву позивача про продовження строку для подання звіту про виконання рішення суду в адміністративній справі

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,
до Військової частини НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_2
проСт. 382 судовий контроль,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 06.03.2025 по справі №400/12127/24 позов ОСОБА_1 задоволено частково, визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 за період з 22.09.2022 року по 19.05.2023 року грошового забезпечення, а також виплачених за цей період грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, премії, з урахуванням розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 року №704, з урахуванням виплачених сум; зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 за період з 22.09.2022 року по 19.05.2023 року провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 грошового забезпечення, а також виплачених за цей період грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, премії, з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», з урахуванням раніше виплачених сум.

На виконання вказаного судового рішення 09.06.2025 року судом видано виконавчий лист.

02.10.2025 від позивача надійшла заява про зобов`язання подати звіт про виконання судового рішення МОАС від 06.03.2025 по справі №400/12127/24. Необхідність встановлення судового контролю обумовлена тим, що станом на день подання заяви відповідачем судове рішення по справі №400/12127/24 не виконано.

Ухвалою суду від 20.10.2025 встановлено судовий контроль, поклавши на Військову частину НОМЕР_1 зобов`язання подати протягом трьох місяців з моменту набрання законної сили цієї ухвали по справі № 400/12127/24 звіт про виконання судового рішення.

19.01.2026 від відповідача надійшли додаткові пояснення, у яких відповідач просить прийняти звіт та не накладати штраф на командира військової частини НОМЕР_1 . У звіті Військова частина зазначила, що після набрання рішення суду по справі №400/12127/24 законної сили було підготовлено та направлено на адресу ІНФОРМАЦІЯ_1 довідку - розрахунок коштів, необхідних для виконання судового рішення по справі №400/12127/24 та клопотання щодо його виконання. Станом на час подання звіту, запитувані кошти на адресу військової частини НОМЕР_2 не надходили, що унеможливлює виконання рішення з причин, які не залежать від волі військової частини , так як невиконання рішення суду зумовлено незабезпечення належними грошовими коштами.

Дослідив звіт, суд вбачає, що рішення суду виконано лише в частині нарахування грошового забезпечення, однак в частині виплати нарахованої суми доплати в розмірі 39259 грн не виконано, оскільки у відповідача відсутні бюджетні кошти для цього. При цьому, невиконання судового рішення в частині виплати нарахованої виплати ОСОБА_1 , відбулося не у зв`язку з небажанням ГУ ПФУ у Миколаївській області виконувати судове рішення, а у зв`язку з відсутності фінансування з державного бюджету на цю виплату. Боржник може виконати судове рішення лише за рахунок коштів державною бюджету.

Тобто, фактично рішення суду у повному обсязі не виконано.

Відповідно до ст.382-3 КАС України, за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень суд постановляє ухвалу про прийняття або відмову у прийнятті звіту, яку може бути оскаржено в апеляційному порядку за правилами частини п`ятої статті 382-1 цього Кодексу.

Суд відмовляє у прийнятті звіту, якщо суб`єктом владних повноважень не наведено обґрунтовані обставини, які ускладнюють виконання судового рішення, або заходи, які вживаються ним для виконання судового рішення, на переконання суду, є недостатніми для своєчасного та повного виконання судового рішення.

У разі постановлення ухвали про відмову у прийнятті звіту суд накладає на керівника суб`єкта владних повноважень штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також додатково може встановити новий строк подання звіту відповідно до частини третьої статті 382-1 цього Кодексу або за власною ініціативою розглянути питання про зміну способу і порядку виконання судового рішення.

Якщо судове рішення стосується здійснення виплат (пенсійних, соціальних тощо), суд може зменшити розмір штрафу або звільнити від його сплати на підставі доказів, які підтверджують відсутність бюджетних асигнувань у суб`єкта владних повноважень та вжиття його керівником всіх необхідних заходів для встановлення таких бюджетних асигнувань, які, на переконання суду, на момент розгляду звіту є достатніми і вичерпними.

Тобто, з наведеного вище встановлено, що фактично рішення суду у повному обсязі не виконано. Відповідач зазначив, що після надходження грошових коштів на рахунки військової частини НОМЕР_1 заборгованість на виконання рішення суду по справі №400/12127/24 буде виплачена.

Суд визнає, що невиконання рішення суду в частині виплати позивачу нарахованої заборгованості в розмірі 39259 гривень відбулося через відсутність бюджетних асигнувань у відповідача, але Військовою частиною НОМЕР_1 було вжито всіх необхідних заходів для встановлення таких бюджетних асигнувань, і ці заходи, на момент розгляду звіту є достатніми і вичерпними.

Відповідно до ч.11 ст.382-3 КАС України, якщо суд прийняв звіт про виконання судового рішення, але суб`єктом владних повноважень відповідне судове рішення виконано не в повному обсязі, суд одночасно встановлює новий строк для подання звіту відповідно до частини третьої статті 382-1 цього Кодексу.

За таких обставин, суд приймає звіт відповідача, а також керуючись ч.11 ст.382-3 КАС України, вважає за необхідним встановити новий строк протягом трьох місяців для подання звіту щодо виконання судового рішення в частині виплати позивачу заборгованості на виконання рішення суду суми в розмірі 39259 гривень.

Щодо накладення штрафу, то відповідно до правової позиції Верховного Суду від 24.01.2018 по справі №405/3663/13-а не виконання судового рішення в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин. За такого, застосування штрафу відповідно до ст.75 Закону України «Про виконавче провадження» є протиправним.

Аналогічна позиція висловлена в постановах Верховного Суду постановах від 21.02.2018 у справі № 814/2655/14, від 21.08.2019 у справі № 754/3105/17, від 10.09.2019 у справі № 0840/3476/18 та від 19.08.2020 у справі №140/784/19 та багатьох інших.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Повноважень суду для відходу від правових висновків Верховного Суду, діючий КАС України та Закон України «Про судоустрій і статус суддів» не містить.

За таких обставин, суд зобов`язаний врахувати правовий висновок, численно викладений у постановах Верховного Суду, зазначених вище.

Необхідно розуміти, що накладення штрафу на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, можливо лише у тому випадку, коли невиконання судового рішення відбулося саме з вини цієї посадовою особи. Натомість у цьому випадку, суд вбачає, що невиконання судового рішення в частині виплати нарахованої виплати позивачу, відбулося не у зв`язку з небажанням командира військової частини НОМЕР_1 виконувати судове рішення, а у зв`язку з відсутності фінансування з державного бюджету на цю виплату. Тобто, відсутня вина особиста командира військової частини НОМЕР_1 у невиконанні судового рішення, а відсутність бюджетного фінансування для виконання рішення суду, є поважною причиною його невиконання з боку боржника у цьому випадку.

Враховуючи відсутність в нього цих коштів, на переконання суду, відсутні підстави для застосування штрафу до командира військової частини НОМЕР_1 .

Таким чином, враховуючи висновки Верховного Суду, суд позбавлений можливості накласти штраф на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 248, 381-383 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

1. Прийняти звіт Військової частини НОМЕР_1 про виконання рішення суду від 06.03.2025 по справі №400/12127/24.

2.. Встановити Військовій частині НОМЕР_1 новий строк для подання звіту про виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 06.03.2025 по справі № 400/12127/24 у тримісячний строк з моменту набрання законної сили цією ухвалою.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення (підписання) суддею в порядку ст. 256 КАС України.

Апеляційна скарга на цю ухвалу може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання в порядку, визначеному ст.ст. 295-297 КАС України.

Суддя В. В. Біоносенко