Справа № 160/1878/26
Суддя: Савченко Артур Владиславович
Дата ухвалення: 2026-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 лютого 2026 рокуСправа №160/1878/26
27 січня 2026 року позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою, в якій заявлені вимоги:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровській області що до відмови у призначені мені пенсії у зв`язку втрати годувальника;
- зобов`язати Пенсійний фонд України призначити мені пенсію у зв`язку з втратою годувальника з дня смерті мого чоловіка.
- зобов`язати Пенсійний фонд України здійснити виплату всієї заборгованості з дня смерті годувальника по день фактичного призначення пенсії. Допустити негайне виконання рішення суду, та направити рішення суду безпосередньо до Пенсійного фонду України для термінового здійснення виплат у зв`язку с тяжким онкологічним захворюванням (четвертої стадії).
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачка зазначила, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з 23 травня 2015 року до дня смерті чоловіка до 11 лютого 2025 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб та свідоцтвом про його смерть. Її чоловік ОСОБА_2 був комісований за станом здоров`я з 2018 року, і перебував на військовій пенсії до дня своєї смерті. Вона є особою з інвалідністю другої групи, непрацездатна с 2018 року, що підтверджується довідкою МСЕК і пенсійним посвідченням. Після смерті чоловіка вона неодноразово зверталася до Пенсійного фонду України із заявами про призначення мені пенсії у зв`язку втратою годувальника. Однак Пенсійний фонд відмовив посилаючись на відсутність спільної реєстрації місця проживання та акта догляду. Вказані підстави не передбачені законом для осіб з інвалідністю другої групи непрацездатної.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.01.2026 р. відкрито провадження в цій адміністративній справі.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.02.2026 р. суд вирішив витребувати у Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області докази у справі №160/1878/26, а саме: - звернення позивача від 05.08.2025 р., від 03.11.2025 р. з додатками, які позивачка надавала з цим зверненням; - рішення яке прийняте за наслідком розгляду звернень від 05.08.2025 р., від 03.11.2025 р. (у разі неприйняття рішення надати письмове підтвердження).
06 лютого 2026 року Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області по справі № 160/1878/26 надало клопотання про долучення доказів.
09 лютого 2026 р. суд вирішив витребувати у ОСОБА_1 додаткові докази у справі №160/1878/26 (за наявності), а саме: - докази звернення до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою у травні місяці (про що зазначено у заяві від 04.08.2025р.).
13 лютого 2026 року ОСОБА_1 по справі № 160/1878/26 надала додаткові пояснення у справі.
Відзиву відповідач не надав.
Відповідно до вимог ст.ст. 257, 262 КАС України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, суд виходить із такого.
Суд встановив, що ОСОБА_1 з 18.04.2018 р. отримує пенсію по інвалідності, обчислену відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Позивачка перебувала у зареєстрованому шлюбі з 23 травня 2015 року до дня смерті чоловіка до ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб та свідоцтвом про його смерть.
Вона є особою з інвалідністю другої групи, що підтверджується рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи від 27.06.2025 р.
1) відомості про проживання (разом з годувальником за однією адресою), або інші документи, видані відповідно до чинного законодавства за місцем проживання особи, зокрема органом місцевого самоврядування, що підтверджують такий факт;
2) рішення суду про встановлення факту перебування непрацездатного члена сім`ї на утриманні померлого годувальника.
Враховуючи викладене, питання призначення пенсії буде розглянуто після надання вищезазначених документів.
Вважаючи протиправними дії відповідача, позивачка звернулась до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зважає на таке.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України гарантовано право громадянам на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Стаття 29 Закону 2262 регламентує умови призначення пенсій в разі втрати годувальника та передбачає, що пенсії в разі втрати годувальника сім`ям військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом призначаються, якщо годувальник помер у період проходження служби або не пізніше 3 місяців після звільнення зі служби чи пізніше цього строку, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних у період проходження служби, а сім`ям пенсіонерів з числа цих військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом - якщо годувальник помер у період одержання пенсії або не пізніше 5 років після припинення її виплати. При цьому сім`ї військовослужбовців, які пропали безвісти в період бойових дій, прирівнюються до сімей загиблих на фронті.
Відповідно до частини третьої статті 30 Закону 2262 незалежно від перебування на утриманні годувальника пенсія призначається: непрацездатним дітям; непрацездатним батькам і дружині (чоловікові), якщо вони після смерті годувальника втратили джерело засобів до існування, а також непрацездатним батькам і дружині (чоловікові) військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули чи померли або пропали безвісти в період проходження служби або пізніше внаслідок поранення, контузії, каліцтва чи захворювання, що мали місце під час служби.
Непрацездатними членами сім`ї вважаються:
б) батьки та дружина (чоловік), якщо вони досягли віку, що дає право на призначення пенсії за віком, встановленого частиною першою статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (незалежно від тривалості страхового стажу), або є особами з інвалідністю;
Проте, відповідач не врахував вказаних норм, та дійшов висновку про необхідність надання: 1) відомості про проживання (разом з годувальником за однією адресою), або інші документи, видані відповідно до чинного законодавства за місцем проживання особи, зокрема органом місцевого самоврядування, що підтверджують такий факт; 2) рішення суду про встановлення факту перебування непрацездатного члена сім`ї на утриманні померлого годувальника.
При цьому, як встановив суд, відповідач не розглядав по суті, не приймав відповідне рішення, а направив позивачці лист-роз`яснення у відповідності до Закону України «Про звернення громадян».
При цьому позивач звертався саме із заявою про призначення пенсії, а тому наданий лист не є рішенням суб`єкта владних повноважень.
Водночас, згідно з правовим висновком Верховного Суду від 27.11.2019 у справі №748/696/17, якщо зміст звернення очевидно дає змогу оцінити намір заявника та у разі долучення до звернення усіх необхідних документів, то вимога адміністративного органу про форму заяви є надмірним формалізмом.
Такий висновок Верховного Суду також зазначений в постанові від 16.12.2021 у справі № 500/1879/20: «…Відмовивши ОСОБА_2 в розгляді її заяви по суті з прийняттям відповідного рішення, відповідач допустив надмірний формалізм, наслідком чого стало порушення прав та інтересів позивачки, як пенсіонерки (верстви населення, яка навпаки потребує особливої уваги з боку держави в частині дотримання конституційних гарантій)…».
Відсутність такого рішення свідчить про протиправну бездіяльність відповідача, а ефективним способом захисту прав заявника за таких обставин визнається зобов`язання ПФУ розглянути заяву та прийняти рішення відповідно до законів про пенсійне забезпечення.
Зі змісту звернень позивачки вбачається її намір отримати призначення пенсії по втраті годувальника, а не лист-роз`яснення норм законодавства.
Відтак, розгляд звернень позивачки у якості виключно звернення громадянина, є надмірним формалізмом, враховуючи, що вона вказувала, що звертається за призначенням пенсії.
Згідно з додатком 9 Порядку № 3-1 пенсіонери мають право отримувати консультації та роз`яснення щодо застосування законодавства про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, пенсійне забезпечення.
При цьому відповідач роз`яснював необхідність надання додаткових документів, не надавши оцінки доводам заявниці, що у її ситуації наявність факту утримання не є обов`язковою за законом.
Відтак, суд вважає неправомірними дії відповідача у спірних правовідносинах.
Разом з тим, згідно з п. 4 ч. 2, ч. 4 ст. 245 КАС у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
У випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо, зокрема, для його прийняття виконано всі умови, визначені законом.
У спірних правовідносинах відповідач не перевірив усі обставини щодо посилань заявниці на те, що документи щодо утримання не є обов`язковими, оскільки заявниця є особою з інвалідністю та перебувала у шлюбі з чоловіком, що отримує пенсію за законом 2262.
Враховуючи наведене відсутні підстави застосувати спосіб захисту, яким зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України призначити та виплатити пенсію.
Водночас, суд зазначає, що згідно з п. 10 ч. 2 ст. 245 КАС у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.
З урахуванням викладеного, суд вважає, що позов належить задовольнити частково та прийняти рішення про інший спосіб захисту прав позивача у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єкта владних повноважень, а саме враховуючи вищевикладене, у відповідності до ст. 9 КАС України, суд вважає за необхідне обрати належний, за встановлених обставин, спосіб захисту порушеного права позивача та визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не розгляду по суті заяви позивача та неприйняття відповідного рішення за результатом розгляду такої заяви, а також зобов`язати ГУ ПФУ в Дніпропетровській області розглянути заяву позивача з урахуванням висновків суду, та за результатами їх розгляду прийняти відповідне рішення.
При цьому, суд звертає увагу, що пунктами 1, 2 розділу III Порядку 3-1 передбачено, що уповноважений орган (структурний підрозділ) у 10-денний строк з дня одержання заяви про призначення пенсії оформляє всі необхідні документи і подання про призначення пенсії і направляє до органу, що призначає пенсії. Уповноважений орган (структурний підрозділ) надає допомогу особі в одержанні необхідних для призначення пенсії документів. У разі якщо підготовлено не всі необхідні документи для призначення пенсії, то подаються наявні, а документи, яких не вистачає, подаються додатково.
Пункт 11 розділу І вказаного порядку також передбачає, що у разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, заявнику (посадовій особі уповноваженого органу (структурного підрозділу)) роз`яснюється, які документи необхідно подати додатково. При поданні цих документів до закінчення тримісячного строку з дня отримання роз`яснення днем звернення за призначенням пенсії вважається день подання заяви або дата відправлення документів уповноваженим органом (структурним підрозділом) поштою, або дата реєстрації заяви на вебпорталі або засобами Порталу Дія.
Вказані положення законодавства відповідач має врахувати при повторному розгляді заяви позивачки.
Керуючись ст. 241-246, 250 КАС України, суд,
Позов задовольнити частково.
В решті позовних вимог - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені ст.ст.295, 297 КАС України.

Суддя А.В. Савченко