Справа № 520/12021/25
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2026-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2026 р. Справа № 520/12021/25
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Жигилія С.П.,

Суддів: Перцової Т.С. , Макаренко Я.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного Управління Пенсійного фонду України у Волинській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07.11.2025, головуючий суддя І інстанції: Садова М.І., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 07.11.25 по справі № 520/12021/25

за позовом ОСОБА_1

до Головного Управління Пенсійного фонду України у Волинській області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі також- позивач) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного Управління Пенсійного фонду України у Волинській області ( надалі також - відповідач, ГУПФУ у Волинській області) у якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області від 28.03.2025 №12 про відмову в перерахунку пенсії за віком ОСОБА_1 ;

- зобов`язати головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області здійснити перерахунок пенсії за віком ОСОБА_1 з 30.05.2023 виключивши в повному обсязі з розрахунку заробітної плати нулі за періоди роботи з 21.11.2011 по 17.02.2022, з 02.03.2022 по 18.04.2022;

- вирішити питання розподілу судових витрат.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 07.11.2025 року позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області від 28.03.2025 № 12 про відмову в перерахунку пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області повторно розглянути заяву про перерахунок пенсії ОСОБА_1 із урахуванням абз. 3 ч. 1 ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», виключивши з розрахунку заробітної плати нулі за періоди роботи з 21.11.2011 до 17.02.2022, з 02.03.2022 до 18.04.2022, з урахуванням висновків суду.

В решті позовних вимог відмовлено.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 986,96 грн.

Не погодившись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, просив рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким відмовити у задоволені позовних вимог.

В обґрунтування зазначено, що після проведення всебічного аналізу поданих документів та даних електронної пенсійної справи відповідачем встановлено, що в системі персоніфікованого обліку за періоди з 21 листопада 2011 року по 17 лютого 2022 року та з 02 березня 2022 року по 18 квітня 2022 року відсутня інформація про застраховану особу. Підсумовуючи викладене, суд першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення дійшов хибного висновку, про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області повторно розглянути заяву позивача про перерахунок пенсії позивача від 21 березня 2025 року із урахуванням абзацу третього частини першої статті 40 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, виключивши з розрахунку заробітної плати позивача нулі за періоди роботи з 21 листопада 2011 року по 17 лютого 2022 року та з 02 березня 2022 року по 18 квітня 2022 року, з урахуванням висновків суду.

Справа розглянута у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами відповідно до ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, та підтверджено судом апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі Закон України №1058-IV) з 30.05.2023. Перебуває на обліку в головному управління Пенсійного фонду України у Харківській області.

З матеріалів електронної пенсійної справи позивачу стало відомо, що заробітна плата за вказані періоди роботи з 21.11.2011 року по 17.02.2022 року, з 02.03.2022 року по 18.04.2022 в протоколі заробітку відображена як « 0» грн. Урахування заробітної плати як « 0» грн за періоди з 21.11.2011 по 17.02.2022, з 02.03.2022 по 18.04.2022, що є не вигідним, оскільки впливає на розмір пенсії позивача.

Позивач 21.03.2025 через вебпортал Пенсійного фонду України звернувся з заявою, в якій просив здійснити перерахунок та виплату пенсії з урахуванням періодів роботи з 21.11.2011 року по 17.02.2022 року, з 02.03.2022 року по 18.04.2022 року з виключенням нулів з заробітної плати за вказані періоди.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області від 28.03.2025 №12 відмовлено в перерахунку пенсії за віком. Мотиви відмови наступні: після проведення всебічного аналізу поданих документів та даних електронної пенсійної справи встановлено, що в системі персоніфікованого обліку за періоди 21.11.2011-17.02.2022, 02.03.2022-18.04.2022 відсутня інформація про застраховану особу. З урахуванням викладеного, прийнято рішення відмовити ОСОБА_1 в проведенні перерахунку пенсії згідно заяви №162 від 21.03.2025, у зв`язку з відсутністю законних підстав.

Позивач вважає такі рішення пенсійного органу протиправними, у зв`язку із чим звернувся до суду за захистом свого порушеного права.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що якщо у своїй заяві про перерахунок призначеної пенсії позивач вказує на необхідність врахування, окрім стажу, набутого ним при призначенні пенсії, зарплати (доходу) за періоди страхового стажу, що зазначені в ст. 40 цього Закону, то і орган ПФУ зобов`язаний змінити періоди страхового стажу, за які взято заробітну плату для обчислення розміру пенсії при її призначенні, з урахуванням "механізму оптимізації", невигідних місяців (коефіцієнтів), та додатково виключених періодів стаже, що не суперечить вимогам ч. 1 ст. 40 Закону №1058. Суд зазначає, що в даному випадку відповідач наведених положень Закону не врахував і самостійно змінив періоди страхового стажу, з яких обчислювалась заробітна плата при призначенні пенсії, що призвело до зменшення коефіцієнту заробітної плати, а відтак це вилинуло на зменшення розміру пенсії в цілому. Враховуючи вищевикладене суд прийшов переконання про те, що рішення відповідача від 28.03.2025 № 12 необхідно визнати протиправними, а відтак таке підлягає скасуванню.Враховуючи вищевикладене та те, що заява позивача про перерахунок пенсії була розглянута відповідачем та саме зазначеним органом прийнято оскаржуване рішення, а відтак суд зазначає, що ефективним способом захисту порушених прав позивача є зобов`язання головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області повторно розглянути заяву позивача про перерахунок пенсії позивача від 21.03.2025 із урахуванням абз. 3 ч. 1 ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», виключивши з розрахунку заробітної плати позивача нулі за періоди роботи з 21.11.2011 до 17.02.2022, з 02.03.2022 до 18.04.2022, з урахуванням висновків суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Статтею 46 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно ст. 24 Закону України №1058-IV, страховий стаж це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відтак, відповідно до приписів ст. 40 Закону України №1058-IV, для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

За вибором особи, яка звернулася за призначенням пенсії, з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії, виключаються періоди до 60 календарних місяців страхового стажу, з урахуванням будь-яких періодів незалежно від перерв, що включаються до страхового стажу згідно з абзацом третім частини першої статті 24 цього Закону, та будь-якого періоду страхового стажу підряд за умови, що зазначені періоди в сумі складають не більш як 10 відсотків тривалості страхового стажу, врахованого в одинарному розмірі. Додатково за бажанням особи можуть бути виключені періоди строкової військової служби, навчання, догляду за особою з інвалідністю I групи або дитиною з інвалідністю віком до 16 років, за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, за період з 1 липня 2000 року до 1 січня 2005 року, а також періоди, коли особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню відповідно до пунктів 7, 8, 9 і 14 статті 11 цього Закону та періоди страхового стажу під час карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, з місяця запровадження карантину у 2020 році та шести календарних місяців після його завершення. У всіх випадках, крім випадку, передбаченого абзацом другим цієї частини, період, за який враховується заробітна плата, не може бути меншим, ніж 60 календарних місяців.

Для визначення розміру пенсії за віком відповідно до частини другої статті 27 цього Закону заробітна плата для обчислення частини пенсії за період страхового стажу до набрання чинності цим Законом визначається на умовах і в порядку, передбачених законодавством, що діяло раніше, а для обчислення частини пенсії за період страхового стажу після набрання чинності цим Законом - на умовах, передбачених абзацом першим цієї частини.

Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Відповідно до ст. 41 Закону України №1058-IV, виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії

До заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються:

1) суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески в межах встановленої законодавством максимальної величини заробітної плати (доходу), з якої сплачуються страхові внески, а після набрання чинності Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" - максимальної величини бази нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначеної відповідно до закону;

2) суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, а за періоди до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися зазначені внески (збір), - у межах сум, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, включалися до заробітної плати, з якої обчислювалася пенсія відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення", і не перевищують 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання зазначених сум;

3) суми заробітної плати (доходу), визначені виходячи із здійсненої застрахованою особою доплати, передбаченої частиною третьою статті 24 цього Закону.

Спірні періоди стажу, які позивач вважає такими, що підлягають виключенню з розрахунку заробітної плати набуті ним після 01.01.2004 року - дати набрання чинності Законом України №1058-IV, тобто застосуванню в даному випадку підлягають п. 1 ч. 1 ст. 41 Закону України №1058-IV.

Отже, аналіз вказаної норми свідчить про те, що до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються тільки ті суми виплат, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески, тобто вказане свідчить про те, що у разі відсутності факту нарахування та сплати страхових внесків, сума такої заробітної плати (доходу) не враховується при обчисленні розміру пенсії.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що здійснюючи обчислення розміру пенсії відповідач не мав законних підстав для включення періодів з нульовим значенням, яким є період роботи позивача з 21.11.2011 по 17.02.2022, з 02.03.2022 по 18.04.2022.

Врахування до страхового стажу для обчислення розміру пенсії з нульовим показником заробітної плати виходячи з формули обчислення пенсії визначених ч. 2 ст. 40 Закону України №1058-IV призвело до зниження коефіцієнту заробітної плати (доходу) застрахованої особи, що вплинуло в свою чергу на зменшення розміру пенсійної виплати.

Враховуючи викладене, суд погоджується з висновком суду першої інстанції про зобов`язання про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області від 28.03.2025 № 12 про відмову в перерахунку пенсії ОСОБА_1 , зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області повторно розглянути заяву про перерахунок пенсії ОСОБА_1 із урахуванням абз. 3 ч. 1 ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», виключивши з розрахунку заробітної плати нулі за періоди роботи з 21.11.2011 до 17.02.2022, з 02.03.2022 до 18.04.2022, з урахуванням висновків суду.

За приписами пункту 1 частини 1 статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги правильно встановлені обставини справи, судове рішення є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного Управління Пенсійного фонду України у Волинській області - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07.11.2025 по справі № 520/12021/25 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя С.П. Жигилій
Судді Т.С. Перцова Я.М. Макаренко