Справа № 320/23943/23
Суддя: Карпушова Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2026-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2026 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Карпушової О.В., суддів: Сорочка Є.О., Чаку Є.В., розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Ірпінської міської ради на рішення Київського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2024 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 , що діє у своїх інтересах та інтересах малолітньої дитини ОСОБА_2 , до Управління праці та соціального захисту населення Ірпінської міської ради про визнання протиправними та скасування рішень,

В С Т А Н О В И В :

Рух справи.

12.07.2023 ОСОБА_1 , яка діє у своїх інтересах та інтересах малолітньої дитини ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Ірпінської міської ради в якому просить:

- скасувати рішення №1196 від 27.04.2023 Управління праці та соціального захисту населення Ірпінської міської ради про скасування довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_2 №3251-, що отримана згідно чинного законодавства 15.06.2022;

- скасувати рішення №1197 від 27.04.2023 Управління праці та соціального захисту населення Ірпінської міської ради про скасування довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_1 №3251-, що отримана згідно чинного законодавства 15.06.2022;

- зобов`язати Управління праці та соціального захисту населення Ірпінської міської ради видати ОСОБА_2 та ОСОБА_1 довідки внутрішньо переміщеної особи, відповідно до Постанови КМУ №509 від 01.10.2014.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що спірні рішення є протиправними, оскільки позивачка та малолітня ОСОБА_2 є внутрішньо переміщеними особами, і позбавлення їх такого статусу є протиправним і порушують їх права.

Крім того, позивачка наголосила, що у відповідача не було законних підстав для скасування цих довідок.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 20.12.2024 позовні вимоги задоволено у повному обсязі.

Приймаючи таке рішення суд першої інстанції дійшов висновку про їх обґрунтованість, і недоведеність відповідачем правомірність спірного рішення.

Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати судове рішення, через порушення норм матеріального та процесуального права, та прийняти нове рішення про відмову у задоволені позовних вимог у повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що спірні рішення є правомірними, прийняті в межах та у спосіб визначений законодавством.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 23.01.2025 відкрито апеляційне провадження та витребувано справу зі суду першої інстанції.

Згідно ухвали Шостого апеляційного адміністративного суду від 21.04.2025 вказана апеляційна скарга надійшла у провадження судді Карпушової О.В.

03.07.2025 ухвалою суду справу призначено до слухання у порядку письмового провадження.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому вказано про правильність висновків суду першої інстанції.

Слухання справи з поважних причин продовжувалось.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Обставини справи.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 ( ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м.Свєрловськ (Довжанськ) Луганської області значилась зареєстрованою за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджено копією паспорта позивачки.

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є донькою позивачки, що підтверджено свідоцтвом про народження.

З 30.05.2016 позивачка разом з дитиною проживають за адресою АДРЕСА_2 , військова частина Київського військового ліцею ім.І.Богуна.

Вказане підтверджено довідкою Київського військового ліцею ім. І.Богуна Міністерства оборони України від 16.02.2017 № 06 (а.с.9).

Згідно цієї довідки позивачка з дитиною проживають без права на житлову площу.

Крім того, вказане підтверджується Витягом з реєстру територіальної громади від 13.06.2023.

Також, встановлено, що позивачка має статус учасника бойових дій, що підтверджено відповідним посвідченням (а.с.13).

Так, 10.04.2022 позивачка разом з дитиною були взяті на облік внутрішньо переміщених осіб, про що були видані відповідні довідки, а саме довідки від 10.04.2022 № 1304- та № 1304- (відповідно) із зазначенням фактичного місця проживання/перебування: АДРЕСА_3 , і зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 (а.с.21,22).

У подальшому, відповідно до довідки від 15.06.2022 № 3251- та № 3251-500-17565354 позивачка та її донька були взяті відповідачем на облік внутрішньо переміщених осіб за адресою їх фактичного місця проживання АДРЕСА_4 (а.с.23, 24).

27.04.2023 Управління праці та соціального захисту населення Ірпінської міської ради прийняло рішення № 1196 про скасування довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи на підставі статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», виданої ОСОБА_2 , та рішення № 1197 про скасування довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи на підставі статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», виданої позивачці.

Листом від 04.05.2023 № 1263 відповідач повідомив позивачку про скасування довідок щодо взяття на облік внутрішньо переміщених осіб у зв`язку із тим, що станом на 24.02.2022 позивач та її донька зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2 .

Вищенаведені обставини підтверджені належними, достатніми та допустимим доказами, і не є спірними.

Нормативно-правове обґрунтування.

Частиною другою статті 3 Конституції України встановлено, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави

Згідно зі статтею 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Статтею 24 Конституції України визначається, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом.

Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб відповідно до Конституції та законів України, міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України встановлює Закон України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.2014 № 1706-VII (далі Закон № 1706-VII).

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону № 1706-VII внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Зазначені обставини вважаються загальновідомими і такими, що не потребують доведення, якщо інформація про них міститься в офіційних звітах (повідомленнях) Верховного Комісара Організації Об`єднаних Націй з прав людини, Організації з безпеки та співробітництва в Європі, Міжнародного Комітету Червоного Хреста і Червоного Півмісяця, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, розміщених на веб-сайтах зазначених організацій, або якщо щодо таких обставин уповноваженими державними органами прийнято відповідні рішення.

Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що визначення «внутрішньо переміщена особа» має описовий характер та охоплює три види конституційно-правового статусу людини (громадянин України, іноземець та особа без громадянства). З огляду на визначення, внутрішньо переміщена особа - це особа, яка:

- перебуває на території України на законних підставах;

- має право на постійне проживання в Україні;

- була змушена залишити або покинути своє місце проживання в результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Отже спеціальний статус внутрішньо переміщеної особи не збігається та не може підміняти собою жоден із закріплених у Конституції України конституційно-правових статусів особи, та не є окремим конституційно-правовим статусом особи.

При цьому, реєстрація місця проживання чи міста перебування особи або її відсутність не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження, а держава зобов`язана гарантувати громадянам право на соціальний захист, а обмеження цього права можливо лише на підставі законів, що приймаються Верховною Радою України.

Таким чином, реєстрація особи як внутрішньо переміщеної надає можливість державним органам врахувати її особливі потреби. Серед таких особливих потреб - доступ до належного житла та правової допомоги, доступ до спеціальних державних програм, зокрема адресних програм для внутрішньо переміщених осіб, призначення або відновлення належних соціальних допомог. Статус внутрішньо переміщеної особи надає особі спеціальні, додаткові права (або "інші права", як це зазначено у ст. 9 Закону № 1706-УІІ), не звужуючи, між тим, обсяг конституційних прав та свобод особи та створюючи додаткові гарантії їх реалізації.

Разом з цим згідно з частиною 2 статті 1 Закону № 1706-VII адресою покинутого місця проживання внутрішньо переміщеної особи в розумінні цього Закону визнається адреса місця проживання особи на момент виникнення обставин, зазначених у частині першій цієї статті.

Згідно з частиною 1 статті 4 Закону № 1706-VII факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону.

Кожна дитина, у тому числі яка прибула без супроводження батьків, інших законних представників, отримує довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Підставою для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення (ч. 2 ст. 4 Закону № 1706-VII).

В силу вимог положень частини 3 та 4 статті 4 Закону № 1706-VII для отримання довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи така особа звертається із заявою до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад за місцем проживання у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Форма заяви затверджується центральним органом виконавчої влади з формування та забезпечення реалізації державної політики у сферах соціального захисту, соціального обслуговування населення, волонтерської діяльності, з питань сім`ї та дітей, оздоровлення та відпочинку дітей, а також захисту прав депортованих за національною ознакою осіб, які повернулися в Україну.

Заява подається внутрішньо переміщеною особою, у тому числі неповнолітніми дітьми, особисто, а малолітніми дітьми, недієздатними особами або особами, дієздатність яких обмежено, - через законного представника (далі - заявник).

Від імені малолітньої дитини, яка прибула без супроводження законних представників, таку заяву може подати її родич (баба, дід, прабаба, прадід, повнолітні брат або сестра, тітка, дядько) або вітчим, мачуха, у яких проживає (перебуває) дитина.

Від імені малолітньої дитини, яка прибула без супроводження законних представників або осіб, зазначених в абзаці другому цієї частини, таку заяву подає представник органу опіки та піклування за місцем перебування такої дитини.

Від імені дитини, влаштованої до дитячого закладу, закладу охорони здоров`я або закладу соціального захисту дітей на повне державне забезпечення, таку заяву подає керівник відповідного закладу.

Заява підписується заявником або особою, зазначеною в абзацах другому - четвертому цієї частини, яка дає згоду на обробку, використання, зберігання його персональних даних та персональних даних особи, від імені якої подається заява.

Порядок збирання та оброблення даних, оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та форма її зразка затверджуються Кабінетом Міністрів України (ч. 9 ст. 4 Закону № 1706-VII).

Відповідно до положень частини 1 та 2 статті 5 Закону № 1706-VII довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону.

Адресою фактичного місця проживання внутрішньо переміщеної особи може бути адреса відповідного місця компактного поселення внутрішньо переміщених осіб (адреса містечка із збірних модулів, гуртожитку, оздоровчого табору, будинку відпочинку, санаторію, пансіонату, готелю тощо).

Згідно з частиною 1 статті 12 Закону № 1706-VII підставою для скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та внесення відомостей про це в Єдину інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб є обставини, за яких внутрішньо переміщена особа:

1) подала заяву про відмову від довідки;

2) скоїла кримінальне правопорушення: дії, спрямовані на насильницьку зміну чи повалення конституційного ладу або на захоплення державної влади; посягання на територіальну цілісність і недоторканність України; терористичний акт; втягнення у вчинення терористичного акту; публічні заклики до вчинення терористичного акту; створення терористичної групи чи терористичної організації; сприяння вчиненню терористичного акту; фінансування тероризму; вчинення кримінального правопорушення проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку або військового кримінального правопорушення;

3) повернулася до покинутого місця постійного проживання;

4) виїхала на постійне місце проживання за кордон;

5) подала завідомо недостовірні відомості.

Рішення про скасування дії довідки приймається керівником структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад за місцем проживання особи та надається внутрішньо переміщеній особі протягом трьох днів з дня прийняття такого рішення.

У разі неповідомлення внутрішньо переміщеною особою про її повернення до покинутого місця постійного проживання згідно з абзацом другим пункту 3 частини другої статті 9 цього Закону рішення про скасування дії довідки відповідно до пункту 3 частини першої цієї статті приймається на підставі інформації про тривалу відсутність (понад 60 днів) особи за місцем проживання, яка дає обґрунтовані підстави вважати, що внутрішньо переміщена особа повернулася до покинутого місця постійного проживання.

Інформацією, яка дає обґрунтовані підстави вважати, що внутрішньо переміщена особа повернулася до покинутого місця постійного проживання, є:

дані, отримані з відповідних державних реєстрів;

дані, отримані в результаті обміну інформацією структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад з органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування;

дані, отримані в результаті обміну інформацією структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад з громадськими об`єднаннями, волонтерськими, благодійними організаціями, іншими юридичними та фізичними особами, що надають допомогу внутрішньо переміщеним особам відповідно до статті 16 цього Закону.

У разі наявності у внутрішньо переміщеної особи обґрунтованих причин для продовження строку її відсутності за місцем проживання понад 60 днів така особа звертається з відповідною письмовою заявою за місцем проживання до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад. У такому разі строк відсутності внутрішньо переміщеної особи за місцем проживання може бути збільшено до 90 днів.

Структурний підрозділ з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад на підставі прийнятого рішення невідкладно вносить до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб відомості про скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Разом з цим відповідно до пункту 7-1 Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 № 509 (далі Порядок № 509) у разі наявності підстав, передбачених статтею 12 Закону, МВС, Національна поліція, ДМС, СБУ, Адміністрація Держприкордонслужби, Мінфін, Мінцифри подають уповноваженому органу відповідну інформацію для прийняття рішення щодо зняття з обліку внутрішньо переміщених осіб.

Рішення про скасування дії довідки відповідно до статті 12 Закону (крім осіб, які є власниками пошкодженого або знищеного нерухомого майна внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених військовою агресією Російської Федерації, і подали заявку на відшкодування відповідних втрат, зокрема через Єдиний державний вебпортал електронних послуг) приймається керівником уповноваженого органу за місцем проживання особи та надається їй протягом трьох днів з дати прийняття такого рішення або надсилається на адресу місця проживання, зазначену в довідці.

Рішення про скасування дії довідки також приймається після надання повідомлення внутрішньо переміщеною особою про повернення до покинутого постійного місця проживання (крім осіб, які є власниками пошкодженого або знищеного нерухомого майна внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених військовою агресією Російської Федерації і подали заявку на відшкодування відповідних втрат, зокрема через Єдиний державний вебпортал електронних послуг):

керівником відповідного уповноваженого органу або уповноваженою особою територіальної громади / центру надання адміністративних послуг - у разі подання повідомлення за місцем отримання довідки;

керівником відповідного уповноваженого органу - у разі подання повідомлення після повернення до покинутого постійного місця проживання.

Уповноважений орган або уповноважена особа територіальної громади / центру надання адміністративних послуг на підставі прийнятого рішення невідкладно вносить до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб запис про скасування дії довідки.

Аналіз наведеного дає суду підстави сформувати висновок про те, що положеннями частини 1 статті 12 Закону № 1706-VII та пунктом 7-1 Порядку № 509 визначено правові підстави для скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та внесення відомостей про це в Єдину інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб, якими, серед іншого, є повернення до покинутого місця постійного проживання.

Висновки суду.

Отже, спірним у цій справі є те, чи змінився статус позивачки та її дитини, які раніше отримали статус внутрішньо переміщених осіб, внаслідок того, що позивачка та її дитина змінили місця проживання.

Так, колегія суддів, враховуючи встановлені обставини та наведені вище норми закону, вважає правильним висновок суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог, оскільки позивачка та її дитина, які отримали раніше на законних підставах статус внутрішньо переміщених осіб, тому що були вимушені змінити місце проживання з території яка окупована на територію підконтрольну України, не позбавляються цього статусу у бідь якому випадку, оскільки цей статус їм було надано одноразово і за певних обставин.

Само по собі, у подальшому, зміна місця проживання таких осіб не позбавляє їх такого статусу, оскільки ті події які були у 2014-2022 роках не змінились, і територія Луганської області залишається окупованою.

Апелянтом вказане не спростовано.

Таким чином, колегія суддів вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню як обгрунтовані, спірні рішення протиправні, довідки про надання позиваці та її дитині статусу ВПО у судовому порядку не скасовані і незаконними не визнані.

Згідно ч.1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Апелянт не підтвердив правомірність спірних рішень належними та допустимим доказами і тому належним способом відновлення порушеного права позивачки та її дитини є зобовьязання вчинити певні дії.

Надаючи оцінку всім іншим доводам апелянта, судова колегія приймає до уваги рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому Суд зазначив, що «…хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід…».

Згідно зі ст. 6 КАС України та ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

З урахуванням вищевикладеного, проаналізувавши всі доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вони не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Ірпінської міської ради на рішення Київського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2024 р. - залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2024 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 , що діє у своїх інтересах та інтересах малолітньої дитини ОСОБА_2 , що діє в інтересах малолітньої дитини до Управління праці та соціального захисту населення Ірпінської міської ради про визнання протиправними та скасування рішень, - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена в касаційному порядку.

Колегія суддів: О.В. Карпушова

Є.О. Сорочко

Є.В. Чаку