Справа № 360/7/26
Суддя: Т.І. Чернявська
Дата ухвалення: 2026-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про відкриття провадження в адміністративній справі

16 лютого 2026 року м. ДніпроСправа № 360/7/26
Суддя Луганського окружного адміністративного суду Чернявська Т.І., перевіривши матеріали за позовною заявою ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (місцезнаходження: вул. Ярослава Мудрого, буд. 16, м. Харків, Харківська область, 61002) про визнання бездіяльності протиправною та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,

ВСТАНОВИВ:

1 січня 2026 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшла сформована 31 грудня 2025 року в підсистемі (модулі) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд» позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (далі відповідач), у якій позивач, з урахуванням уточненої позовної заяви від 2 лютого 2026 року б/н, просить (орфографія та семантика оригіналу збережена):

визнати протиправною бездіяльність Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 21.09.2023 по 15.12.2023;

стягнути зі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 21.09.2023 по 15.12.2023 у розмірі 243151,20 грн з відрахуванням обов`язкових податків та інших обов`язкових платежів;

стягнути зі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні по день винесення рішення у розмірі 452531,40.

Суд ухвалою від 6 січня 2026 року залишив без руху позовну заяву та запропонував ОСОБА_1 протягом 10-ти (десяти) календарних днів з дати отримання цієї ухвали усунути недоліки позовної заяви та надати суду через підсистему (модуль) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд»: позовну заяву, оформлену з дотриманням вимог, встановлених статтями 160, 161 КАС України, з доказами її надіслання до електронного кабінету відповідача; документ про сплату судового збору за позовними вимоги майнового характеру (розмір судового збору за позовну вимогу майнового характеру щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні визначити неможливо, оскільки позивач не зазначила суму стягнення); заяву про залучення до участі у справі третьої особи (якщо позивач вважає за необхідне залучити до участі у справі третю особу), із зазначенням, на яких підставах третю особу належить залучити до участі у справі; заяву про поновлення строку звернення до суду з обґрунтуванням та документальним підтвердженням наявності поважних причин пропуску строку звернення до суду в частині позовних вимог про зобов`язання Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) виплатити на користь ОСОБА_1 компенсацію за невикористану частину щорічної основної відпустки за період роботи з 7 жовтня 2022 року до 6 жовтня 2023 року, частину щорічної основної відпустки за період роботи з 7 жовтня 2023 року до 15 грудня 2023 року та щорічну додаткову оплачувану відпустку за 12 років стажу державної служби за 2023 рік у розмірі 74308,55 грн, з відрахуванням обов`язкових податків та інших обов`язкових платежів.

Луганський окружний адміністративний суд ухвалою від 21 січня 2026 року визнав неповажними підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду з позовними вимогами щодо зобов`язання Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) виплатити на користь ОСОБА_1 компенсацію за невикористану частину щорічної основної відпустки за період роботи з 7 жовтня 2022 року до 6 жовтня 2023 року, частину щорічної основної відпустки за період роботи з 7 жовтня 2023 року до 15 грудня 2023 року та щорічну додаткову оплачувану відпустку за 12 років стажу державної служби за 2023 рік у розмірі 74308,55 грн, з відрахуванням обов`язкових податків та інших обов`язкових платежів, зазначені позивачем в уточненій позовній заяві від 15 січня 2026 року б/н; продовжив ОСОБА_1 строк для усунення недоліків позовної заяви на 10 (десять) календарних днів з дати отримання цієї ухвали; запропонував ОСОБА_1 протягом 10 (десяти) календарних днів з дати отримання цієї ухвали усунути недоліки позовної заяви та надати суду через підсистему (модуль) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд» заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду з позовними вимогами щодо зобов`язання Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) виплатити на користь ОСОБА_1 компенсацію за невикористану частину щорічної основної відпустки за період роботи з 7 жовтня 2022 року до 6 жовтня 2023 року, частину щорічної основної відпустки за період роботи з 7 жовтня 2023 року до 15 грудня 2023 року та щорічну додаткову оплачувану відпустку за 12 років стажу державної служби за 2023 рік у розмірі 74308,55 грн, з відрахуванням обов`язкових податків та інших обов`язкових платежів, в якій вказати інші підстави для поновлення пропущеного строку.

Суд ухвалою від 3 лютого 2026 року продовжив ОСОБА_1 строк для усунення недоліків позовної заяви на 5 (п`ять) календарних днів з дати отримання цієї ухвали та запропонував ОСОБА_1 протягом 5 (п`ять) календарних днів з дати отримання цієї ухвали усунути недоліки позовної заяви та надати суду через підсистему (модуль) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд документ про сплату судового збору за позовними вимоги майнового характеру щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 2409,05 грн.

9 лютого 2026 року від позивача через підсистему (модуль) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд» за вхідним реєстраційним № 1777/2026 надійшла заява від 8 лютого 2026 року б/н про усунення недоліків, до якої додано квитанцію про сплату судового збору від 8 лютого 2026 року № 2046-4912-0478-3281 у розмірі 2409,05 грн.

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 20 вересня 2023 року у справі № 360/63/23 визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства юстиції України від 26 грудня 2022 року № 5820/5 «Про звільнення», яким ОСОБА_1 звільнено з посади першого заступника начальника Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) з 30 грудня 2022 року відповідно до пункту 1 частини першої, абзацу третього частини третьої статті 87 Закону України «Про державну службу» у зв`язку з реорганізацією Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) шляхом приєднання до Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) з перейменуванням у Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції з припиненням державної служби. Зазначеною постановою зі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) на користь ОСОБА_1 стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу з 31 грудня 2022 року до 20 вересня 2023 року у розмірі 634894,80 грн (шістсот тридцять чотири тисячі вісімсот дев`яносто чотири грн) 80 копійок з відрахуванням установлених законом податків та інших обов`язкових платежів. Допущено до негайного виконання рішення суду в частині поновлення позивача на посаді першого заступника начальника Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць у розмірі 70919,10 грн (сімдесят тисяч дев`ятсот дев`ятнадцять грн) 10 коп.

29 листопада 2023 року позивачу видано виконавчі листи, які пред`явлені до Головного управління Державної казначейської служби України у Харківській області.

Позивач зазначає, що імперативними приписами частини восьмої статті 235 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП України) та пункту 3 частини першої статті 371 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) визначено, що прийняте судом рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника підлягає негайному виконанню.

Негайне виконання судового рішення полягає в тому, що воно підлягає виконанню не з часу набрання ним законної сили, що передбачено для переважної більшості судових рішень, а негайно з часу його оголошення в судовому засіданні, чим забезпечується швидкий і реальний захист життєво важливих прав та інтересів громадян і держави.

Водночас, постанова суду в частині поновлення на роботі позивача виконана 14 грудня 2023 року на підставі наказу Міністерства юстиції України від 14 грудня 2023 року № 2063/к «Про поновлення» та листа Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 22 грудня 2023 року № 343/10.1-38/23 від 22.12.2023, яким доведено наказ від 19 грудня 2023 року № 12/к «Про оголошення наказу Міністерства юстиції України від 14.12.2023 № 2063/к «Про поновлення».

Таким чином, резюмує позивач, з 21 вересня 2023 року (наступний день після ухвалення Першим апеляційним адміністративним судом рішення про поновлення на посаді) до 13 грудня 2023 року (день, що передує дню видачі наказу про поновлення позивача на посаді) відповідач не виконав покладений на нього законом обов`язок щодо негайного добровільного виконання рішення суду.

Отже, наявний факт затримки виконання судового рішення, оскільки відразу після оголошення рішення суду не було виконано. Згідно з приписами статті 236 КЗпП України, у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки. Вимушений прогул - це час, протягом якого працівник, з вини власника або уповноваженого ним органу, був позбавлений можливості працювати. Отже, положення статті 236 КЗпП установлюють відповідальність роботодавця у вигляді стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі працівника з метою компенсації йому втрат від неотримання заробітної плати чи неможливості працевлаштуватися.

Щодо позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу позивач зазначила таке.

Наказом Міністерства юстиції України від 15 грудня 2023 року № 2072/к «Про звільнення» позивача звільнено з посади першого заступника начальника Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) 15 грудня 2023 року за угодою сторін відповідно до пункту 3 частини першої статті 83 Закону України «Про державну службу», з припиненням державної служби.

21 грудня 2023 року та 25 грудня 2023 року на особисту електронну пошту позивача супровідним листом від 22 грудня 2023 року № 343/10.1-38/23 надійшов наказ Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 19 грудня 2023 року № 13/к «Про оголошення наказу Міністерства юстиції України від 15.12.2023 № 2072/к «Про звільнення», пунктом 2 якого зобов`язано відповідача здійснити виплату грошової компенсації за невикористану частину щорічної основної відпустки за період роботи з 7 жовтня 2022 року до 6 жовтня 2023 року тривалістю 23 календарних дні, грошову компенсацію за невикористану частину щорічної основної відпустки за період роботи з 7 жовтня 2023 року до 15 грудня 2023 року тривалістю 6 календарних днів, грошову компенсацію за невикористані 8 календарних днів щорічної додаткової оплачуваної відпустки за 12 років стажу державної служби за 2023 рік та розрахунковий лист, у якому було визначено суми нарахувань, що підлягали виплаті.

Згідно із розрахунковим листом позивачу нараховано заробітну плату (середній заробіток) за період із січня по грудень 2023 року, яка становила 930310,25 грн, борг за підприємством 748899,75 грн, зокрема: січень 74296,20 грн, лютий 67542,00 грн, березень 77 673,30 грн, квітень 67542,00 грн, травень 77673,30 грн, червень 74296,20 грн, липень 70919,10 грн, серпень 77673,30 грн, вересень 70919,10 грн, жовтень 74296,20 грн, листопад 74296,20 грн, грудень 33771,00 грн, грудень (компенсація відпустки) 89412,35 грн.

Відповідно до статті 47 КЗпП України роботодавець зобов`язаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені в статті 116 Кодексу, а саме в день звільнення або не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган у будь-якому випадку повинен у зазначений у цій статті строк виплатити неоспорювану ним суму.

4 березня 2024 року позивач пред`явила виконавчі листи у справі № 360/63/23.

5 серпня 2024 року, 20 вересня 2024 року, 13 березня 2025 року, 17 вересня 2025 року позивач на офіційну електронну адресу відповідача направила вимоги про розрахунок та надання письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені позивачу при звільненні.

27 серпня 2024 року відповідач перерахував на картку / рахунок позивача частину виплати грошової компенсації за невикористану частину щорічної основної відпустки та грошову компенсацію за невикористані дні щорічної додаткової оплачуваної відпустки за стаж державної служби у сумі 15103,80 грн. Зазначена сума була зарахована на банківський рахунок позивача у розмірі 12158,24 грн, з відрахуванням установлених законом податків та інших обов`язкових платежів.

7 жовтня 2024 року відповідач перерахував на картку / рахунок позивача 511040,32 грн, що на думку позивача є середнім заробітком за час вимушеного прогулу, відповідно до судового рішення.

Позивач вважає свої права порушеними у зв`язку з тим, що станом на дату подачі цього позову нарахування та виплату позивачу вимушеного прогулу у зв`язку із незаконним звільненням за період з 21 вересня 2023 року до 15 грудня 2023 року не здійснено.

Щодо позовних вимог про зобов`язання відповідача виплатити позивачу середній заробіток за час затримки розрахунку при звідбненні, позивач зазначила таке.

Відповідно до статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати.

Статтею 117 КЗпП України передбачено, що у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті.

Отже, за змістом вказаних норм, у день звільнення позивача, відповідач був зобов`язаний нарахувати і виплатити всі суми, що належать їй при звільненні.

У постанові Верховного Суду від 16 лютого 2023 у справі № 420/20192/21 зазначено, що питання про стягнення на користь працівника середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні може вирішуватися судом одночасно із вирішенням спору про розміри належних звільненому працівникові сум або бути окремим предметом судового розгляду.

При цьому правило щодо визначення судом розміру відшкодування за статтею 117 КЗпП України є однаковим в обох випадках, оскільки стягнення з роботодавця на користь працівника конкретної суми середнього заробітку є належним й ефективним способом захисту його порушених трудових прав, який застосовується при вирішенні й інших трудових спорів (про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, за час невиконання рішення суду тощо) та покликаний забезпечити належне виконання рішення суду, в тому числі його примусове виконання державною виконавчою службою, й запобігти виникненню нового спору щодо суми відшкодування.

З огляду на те, що у день звільнення вказані кошти позивачу виплачені не були, виник спір у зв`язку з невиплатою позивачу середнього заробітку за час вимушеного прогулу та компенсації за невикористані дні щорічної відпустки, позивач має право на передбачене статтею 117 КЗпП України відшкодування, яка передбачає обмеження виплати такому працівникові шістьма місяцями.

Ураховуючи викладене, позивачу до стягнення належить середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за 134 робочих дні, що становить 452531,40 грн (3377,10 грн х 134 дні).

З урахуванням викладеного, позивач просить задовольнити позовні вимоги.

Після усунення недоліків позовна заява відповідає вимогам статей 160, 161, 172 КАС України, підстав для повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження у справі не встановлено, тому вважаю за необхідне відкрити провадження у цій справі.

Згідно із частиною п`ятою статті 161 КАС України у разі необхідності до позовної заяви додаються клопотання та заяви позивача про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, участь у судовому засіданні щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, звільнення (відстрочення, розстрочення, зменшення) від сплати судового збору, про призначення експертизи, витребування доказів, про забезпечення надання безоплатної правничої допомоги, якщо відповідний орган відмовив у її наданні, тощо.

У позовній заяві від 2 лютого 2026 року б/н (уточненій) позивач заявила клопотання про поновлення строку звернення до суду та розгляд справи у порядку письмового провадження.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Суд зазначає, що з урахуванням позовних вимог, викладених в уточненій позовній заяві від 2 лютого 2026 року б/н, строк звернення до суду з цими позовними вимогами позивач не пропустила, а отже, такий строк не підлягає поновленню.

Згідно із пунктом 4 частини дев`ятої статті 171 КАС України про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, в якій зазначаються за якими правилами позовного провадження (загального чи спрощеного) буде розглядатися справа.

У частинах першій, другій та третій статті 12 КАС України визначено, що адміністративне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). Спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Відповідно до частини першої статті 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

Згідно із пунктом 20 частини першої статті 4 КАС України адміністративна справа незначної складності (малозначна справа) - адміністративна справа, у якій характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників тощо не вимагають проведення підготовчого провадження та (або) судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин.

Відповідно до частини другої статті 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

У частині третій статті 257 КАС України встановлено, що при вирішенні питання про розгляд справи за правилами спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) значення справи для сторін; 2) обраний позивачем спосіб захисту; 3) категорію та складність справи; 4) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначати експертизу, викликати свідків тощо; 5) кількість сторін та інших учасників справи; 6) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 7) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Водночас, згідно із частиною четвертою статті 12 та частиною четвертою статті 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом; 2) щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності; 4) щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує: для юридичних осіб - п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; для фізичних осіб та фізичних осіб - підприємців - сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 5) щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України «Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років»; 6) щодо оскарження індивідуальних актів Національного банку України, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Міністерства фінансів України, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, рішень Кабінету Міністрів України, визначених частиною першою статті 266-1 цього Кодексу.

Згідно із частиною п`ятою статті 12 КАС України умови, за яких суд має право розглядати справи у загальному або спрощеному позовному провадженні, визначаються цим Кодексом.

Відповідно до частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо: 1) прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які у значенні Закону України «Про запобігання корупції» займають відповідальне та особливо відповідальне становище; [...] 10) інші справи, у яких суд дійде висновку про їх незначну складність, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження; [...].

Аналізуючи наведені положення процесуального закону, суд дійшов таких висновків:

у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності (частина шоста статті 12 КАС України), а також інші адміністративні справи, щодо яких процесуальний закон не містить імперативних норм про їхній розгляд за правилами загального позовного провадження (частина четверта статті 12 КАС України) або ж про заборону розглядати їх за правилами спрощеного позовного провадження (частина четверта статті 257 КАС України);

якщо справа не належить до справ незначної складності у розумінні частини шостої статті 12 КАС, це не забороняє її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження, як і не вимагає, щоб такий розгляд відбувався за виключно за правилами загального позовного провадження (крім випадків, передбачених у частині четвертій статті 257 КАС України);

за відсутності імперативних вимог до порядку розгляду справи (спрощеного або загального) презюмується, що суд розглядає (усі) адміністративні справи за правилами спрощеного позовного провадження; водночас, з урахуванням вимог, встановлених у частині третій статті 257 КАС України, суд може прийняти рішення про розгляд певної справи (яку дозволено розглядати у порядку спрощеного позовного провадження) за правилами загального позовного провадження.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом в постановах від 22 липня 2021 року у справі № 460/6542/20, від 30 червня 2022 року у справі № 640/27145/20, від 21 вересня 2023 року у справі № 380/25627/21, від 1 лютого 2024 року у справі № 320/9343/20 та від 15 лютого 2024 року у справі № 140/15761/20 від 6 березня 2024 року у справі № 160/8420/22, від 14 березня 2024 року у справі № 160/9079/22, від 21 березня 2024 року у справі № 160/8619/22 та від 8 квітня 2024 року у справі № 160/1851/23.

Підсумовуючи викладене, суд зазначає, що ця справа не належить до справ незначної складності у значенні частини шостої статті 12 КАС України. Проте, не віднесення її до цієї «категорії» не дає достатніх підстав вважати, що її розгляд має відбуватися виключно за правилами загального позовного провадження.

Водночас, тільки те, що ця справа не є справою незначної складності, ще не визначає процедури її розгляду (тобто за правилами загального позовного провадження). Зважаючи на положення частини четвертої статті 12, частини четвертої статті 257 КАС України, прямої заборони розглядати цю справу у порядку спрощеного позовного провадження немає. Скоріш навпаки, адже за відсутності у процесуальному законі вказівки (прямої чи опосередкованої) на необхідність розгляду справи (з огляду на її категорію) тільки за правилами загального позовного провадження, суду дозволено розглядати цю справу за правилами спрощеного позовного провадження (відповідно до частини другої статті 257 КАС України).

Таким чином, виходячи з наведених в статті 257 КАС України критеріїв, з огляду на предмет спору в означеній справі, з урахуванням вимог статей 259, 260, 262 КАС України, суддя вважає за можливе здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Керуючись статтями 5, 9, 12, 19, 20, 32, 160, 161, 168, 171, 174, 175, 256, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

УХВАЛИВ:

Відкрити провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про визнання бездіяльності протиправною та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Встановити відповідачу строк для подання через підсистему (модуль) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд» зі скріпленням електронним підписом учасника справи (його представника) відзиву на позовну заяву (відзиву) і всіх письмових та електронних доказів (які можливо доставити до суду) разом з документами, що підтверджують надіслання (надання) позивачу копії відзиву та доданих до нього документів, - п`ятнадцять днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі.

Роз`яснити відповідачу, що відповідно до частини четвертої статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Зобов`язати Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Харків) протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі надати суду через підсистему (модуль) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд» зі скріпленням електронним підписом учасника справи (його представника):

довідку про заробітну плату (грошове забезпечення) ОСОБА_1 за період з 1 жовтня 2023 року до 30 листопада 2023 року із зазначенням у довідці окремо всіх складових заробітної плати (грошового забезпечення) (щомісячних основних, щомісячних додаткових та одноразових додаткових видів грошового забезпечення), та фактично відпрацьованих днів у кожному місяці за вказаний період;

докази на підтвердження обставин проведення з позивачем остаточного розрахунку при звільненні (платіжні доручення тощо);

довідку про фактично нараховану та виплачену ОСОБА_1 при звільненні заробітну плату із зазначенням у довідці окремо всіх її складових;

довідку про належну ОСОБА_1 при звільненні заробітну плату, зокрема щодо суми за вимушений прогул за період з 21 вересня 2023 року до 15 грудня 2023 року та компенсації відпусток (основної та додаткової);

витяг з табелю обліку робочого часу щодо ОСОБА_1 за вересень - грудень 2023 року;

довідку про розмір посадового окладу ОСОБА_1 станом на дату поновлення на посаді.

Запропонувати:

позивачу подати до суду відповідь на відзив протягом п`яти днів з дня отримання копії відзиву та доданих до нього документів разом з документами, що підтверджують надіслання (надання) відповідачу копії відповіді на відзив та доданих до неї документів;

відповідачу подати до суду заперечення протягом п`яти днів з дня отримання відповіді на відзив та доданих до неї документів разом з документами, що підтверджують надіслання (надання) позивачу копії заперечення та доданих до них документів.

Роз`яснити учасникам справи, що розгляд справи по суті буде розпочато через тридцять днів після відкриття провадження у справі, а справу буде розглянуто без виклику учасників справи в судове засідання (у порядку письмового провадження) протягом шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Нагадати сторонам, що згідно з частинами другою-п`ятою статті 94 КАС України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не визначено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Учасники справи мають право подавати письмові докази в електронних копіях, на які накладено кваліфікований електронний підпис відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги». Електронна копія письмового доказу не вважається електронним доказом. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Попередити сторони, що відповідно до частини дев`ятої статті 79 КАС України копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.

Копію ухвали про відкриття провадження в адміністративній справі надіслати учасникам справи до електронного кабінету за допомогою підсистеми (модуля) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд» разом з витягом про їхні процесуальні права та обов`язки, встановлені статтями 44, 47 Кодексу адміністративного судочинства України.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо цієї справи в мережі Інтернет за вебадресою сторінки на офіційному вебпорталі судової влади України http://court.gov.ua/fair/sud1270/.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню в апеляційному порядку окремо від рішення суду не підлягає. Заперечення на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

СуддяТ.І. Чернявська