Справа № 480/4127/25
Суддя: Спаскін О.А.
Дата ухвалення: 2026-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2026 р. Справа № 480/4127/25
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Спаскіна О.А.,

Суддів: Любчич Л.В. , Присяжнюк О.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 13.11.2025, головуючий суддя І інстанції: О.А. Прилипчук, вул. Герасима Кондратьєва, 159, м. Суми, 40602, по справі № 480/4127/25

за позовом ОСОБА_1

до Військової частини НОМЕР_1

про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі ВЧ НОМЕР_1 , відповідач, апелянт), в якому просив суд:

- визнати протиправною відмову Військової частини НОМЕР_2 у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги після укладення першого контракту, передбаченої підпунктом 8 пункту 6 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб".

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу після укладення першого контракту, передбаченої підпунктом 8 пункту 6 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб".

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 13.11.2025 по справі № 480/4127/25 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано протиправною відмову Військової частини НОМЕР_2 у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги після укладення першого контракту, передбаченої підпунктом 8 пункту 6 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб".

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу після укладення першого контракту, передбаченої підпунктом 8 пункту 6 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб".

Відповідач, не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його незаконність, неправильне застосування судом норм матеріального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Сумського окружного адміністративного суду від 13.11.2025 у справі № 480/4127/25 і ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована твердженнями про відсутність підстав для нарахування та виплати позивачу спірної одноразової грошової допомоги, оскільки укладений ним контракт не відповідає вимогам п. 1 розділу ХХІІ Порядку № 260. Зокрема, позивач уклав контракт «до оголошення Указом Президента України рішення про демобілізацію», тобто без визначеного строку від 1 до 5 років, як це прямо передбачено Порядком. Виплата такої допомоги можлива лише за одночасного дотримання встановлених умов (перший контракт та визначений строк його дії). Оскільки органи державної влади зобов`язані діяти виключно на підставі та в спосіб, визначені законом (ч. 2 ст. 19 Конституції України), відсутність прямої норми, яка передбачає виплату допомоги за контрактом невизначеного строку, виключає можливість її нарахування. Крім того, звертає увагу суду апеляційної інстанції, що позивач не надав доказів розгляду його рапорту посадовою особою, яка уповноважена здійснювати відповідну виплату. Надана копія юридичного висновку від 16.05.2025, підписана помічником командира з правової роботи військової не може вважатися таким доказом, так як помічник командира з правової роботи не уповноважений приймати рішення про виплату одноразової допомоги за укладання першого контракту. Виплата такої допомоги здійснюється відповідно до наказу командира військової частини.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Зазначив, що право на одноразову грошову допомогу прямо передбачене ч. 2 ст. 9 Закону №2011-XII та п.п. 8 п. 6 Постанови №704 як складова грошового забезпечення військовослужбовців, які вперше уклали контракт. Закон і Постанова №704 визначають саму гарантію та розмір виплати, а Порядок №260 механізм її реалізації.

Вказує, що вперше уклав контракт, був призначений на посаду офіцерського складу, зарахований до списків особового складу та вступив до виконання обов`язків, після чого подав рапорт, тобто виконав усі умови, передбачені розділом ХХІІ Порядку №260. При цьому жодна з підстав для невиплати, визначених п. 4 розділу ХХІІ Порядку №260, до нього не застосовується. На думку позивача, законодавство не ставить право на допомогу у залежність від строку контракту «до оголошення рішення про демобілізацію», а відсутність окремого застереження щодо такого формулювання строку не може бути підставою для відмови у виплаті. Допомога має стимулюючий характер і надається особам, які вперше вступили на військову службу за контрактом, незалежно від того, що контракт укладено під час дії воєнного стану.

У зв`язку з чим, вважає, що відмова відповідача є протиправною, а доводи про неправильне застосування судом норм матеріального права безпідставними.

Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що 25.02.2022 року призваний на військову службу на підставі Указу Президента України № 69/2022 від 24.02.2022 "Про загальну мобілізацію", що підтверджується записом у військовому квитку (а.с. 8 звор.бік).

18.12.2024 року між позивачем та Міністерством оборони України в особі Командувача Сил територіальної оборони Збройних Сил України укладено контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб офіцерського складу строком до оголошення Указом Президента України рішення про демобілізацію (а.с. 11-12).

22.03.2025 року позивач звернувся до командира військової частини НОМЕР_3 із рапортом про виплату одноразової грошової допомоги при підписанні першого контракту військовослужбовцям, які прийняті на військову службу під час військового стану, передбаченої постановою КМУ від 30.08.2017 р. №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" (а.с. 14).

Військовою частиною НОМЕР_2 складено юридичний висновок від 16.05.2025, в якому зазначено, що згідно із розділом XXII "Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам" затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 року №260, не передбачає механізму та умов для виплати одноразової грошової допомоги для тієї категорії військовослужбовців, які уклали контракт на специфічний строк -до оголошення рішення про демобілізацію (а.с. 15).

Не погоджуючись із вказаною відмовою, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач протиправно відмовив позивачу у здійсненні нарахування та виплати одноразової допомоги після укладення першого контракту відповідно до підпункту 8 пункту 6 постанови КМУ від 30.08.2017 року №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб". При цьому суд зазначив, що виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку з підписанням першого контракту військовослужбовцям, які прийняті на військову службу за контрактом під час дії воєнного стану, не поставлена у залежність від оголошення рішення про демобілізацію. Військовослужбовець може реалізувати право на отримання одноразової грошової допомоги у будь-який момент під час проходження військової служби за контрактом, шляхом подання відповідного рапорту.

Обираючи належний та ефективний спосіб захисту порушеного права позивача, суд вважав за необхідне зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу після укладення першого контракту, передбаченої підпунктом 8 пункту 6 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб".

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 року №2232-ХІІ (Закон №2232-ХІІ).

Відповідно до частини першої статті 2 Закону №2232-ХІІ військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначено Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-XII (Закон 2011-XII).

Окрім того, цей Закон встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Відповідно до статті 9 Закону 2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону. Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

30 серпня 2017 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», якою збільшено розмір грошового забезпечення військовослужбовців (Постанова № 704).

Відповідно до пункту 10 Постанови №704 ця постанова набрала чинності з 01 березня 2018 року.

При цьому, пунктами 1, 2 Постанови №704 встановлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Відповідно до пункту 3 Постанови №704 унормовано, що виплату грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснювати в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством фінансів, Міністерством інфраструктури, Міністерством юстиції, Службою безпеки, Управлінням державної охорони, розвідувальними органами, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації (державні органи).

Підпунктом 8 пункту 6 постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» № 704 від 30.08.2017 (Постанова № 704) визначено виплачувати одноразову грошову допомогу військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу після укладення ними першого контракту в таких розмірах: одноразову грошову допомогу військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу після укладення ними першого контракту в таких розмірах: особам рядового складу - вісім розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року; особам сержантського і старшинського (молодшого начальницького) складу - дев`ять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року; особам офіцерського (середнього, старшого та вищого начальницького) складу - десять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року.

Отже, одноразова грошова допомога за підписання першого контракту є різновидом одноразових додаткових видів грошового забезпечення. Це одноразова виплата, яку держава надає громадянам, що вперше укладають контракт на проходження військової служби і спрямована на підтримку новобранців та стимулювання громадян до вступу на військову службу.

Відповідно до пункту 8 Постанови № 704 умови грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються цією постановою та іншими актами Кабінету Міністрів України.

Тобто, безпосередньо Законом № 2011-XII та постановою КМ України № 704 визначено, що виплата грошового забезпечення військовослужбовцям, до яких законодавцем віднесено і позивача, здійснюється в порядку, що затверджується Міністерством оборони України.

Відповідно до статті 15 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади», міністерство у межах своїх повноважень, на основі і на виконання Конституції та законів України, актів Президента України та постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, актів Кабінету Міністрів України видає накази, які підписує міністр.

Накази міністерства, видані в межах його повноважень, є обов`язковими для виконання центральними органами виконавчої влади, їх територіальними органами, місцевими державними адміністраціями, органами влади Автономної Республіки Крим, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами і організаціями всіх форм власності та громадянами.

Накази міністерства нормативно-правового змісту підлягають державній реєстрації Міністерством юстиції України та включаються до Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів.

Наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26 червня 2018 року за № 745/32197, відповідно до статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» затверджено Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (Порядок № 260).

Отже, Порядок № 260 є нормативно-правовим актом Міністерства оборони України, який є обов`язковим для виконання і підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Відповідно до пункту 1 розділу І Порядку № 260 цей Порядок визначає механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам.

Цей Порядок розроблено відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», постанов Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей», від 22 грудня 1995 року № 1037 «Про надбавки до посадових окладів працівників, зайнятих на шифрувальній роботі», від 15 червня 1994 року№ 414 «Про види, розміри і порядок надання компенсації громадянам у зв`язку з роботою, яка передбачає доступ до державної таємниці», від 11 серпня 1995 року № 648 «Про умови оплати праці осіб, які працюють в гірських районах», від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб».

Дія цього Порядку (крім розділів II, V-IХ, ХІI-ХХV) поширюється на військовослужбовців, умови виплати грошового забезпечення для яких встановлено іншими нормативно-правовими актами.

Отже, Порядок № 260 розроблено відповідно до Закону № 2011-XII та Постанови №704.

Відповідно до пункту 1 розділу ХХІІ Порядку № 260 одноразова грошова допомога військовослужбовцям після укладення ними першого контракту виплачується: особам, які приймаються на посади рядового складу строком на 3 роки; особам, які приймаються на посади сержантського і старшинського складу строком на 3 роки і більше; особам, які приймаються на військову службу за контрактом осіб офіцерського складу строком на 1 рік і більше; особам, які підписали контракт строком на 5 років і більше, із числа військовослужбовців, призначених на посади осіб сержантського і старшинського складу, осіб офіцерського складу після закінчення вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти (підготовка яких здійснюється за державним замовленням), за умови вступу до виконання обов`язків за цими посадами.

При цьому, відповідно до пункту 4 розділу ХХІІ Порядку №260 одноразова грошова допомога не виплачується: особам рядового складу, які в період проходження військової служби з а контрактом уклали контракт про проходження військової служби на посадах сержантського та старшинського складу; особам сержантського та старшинського складу, яких у період проходження військової служби за контрактом прийнято на військову службу за контрактом осіб офіцерського складу; особам офіцерського складу, які в період проходження кадрової військової служби в добровільному порядку виявили бажання проходити військову службу за контрактом; у разі продовження військової служби за новим контрактом; у разі повторного прийняття на військову службу за контрактом осіб, звільнених з військової служби за контрактом; у разі підписання контракту для проходження військової служби у Збройних Силах України особами, звільненими з військової служби за контрактом, з інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також зі служби в правоохоронних органах.

Вказані норми Порядку № 260 є чинними, у порядку, встановленому чинним законодавством, незаконними та неконституційними не визнавалися, отже підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Відтак, виплата одноразової грошової допомоги здійснюється за рапортом військовослужбовця після набрання чинності першим контрактом, укладеним особою строком не меншим, ніж зазначено в пункті 1 розділу ХХІІ Порядку № 260, та за відсутності підстав для відмови у її виплаті, визначених п. 4 розділу ХХІІ Порядку № 260.

Разом з тим, останні зміни до розділу ХХІІ Порядку № 260, яким врегульовано питання виплати одноразової грошової допомоги військовослужбовцям після укладення ними першого контракту, були внесені наказом Міністерства оборони № 180 від 01.06.2020, а тому в цьому розділі не враховано умов, що виникли після введення в Україні воєнного стану на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-IX "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні", який неодноразово продовжувався, та оголошення загальної мобілізації.

Відповідно до пункту 2 частини восьмої статті 23 Закону №2232-ХІІ під час дії особливого періоду: для військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом, дія контракту продовжується понад встановлені строки: на період проведення мобілізації, крім випадків, визначених пунктом 3 частини п`ятої статті 26 цього Закону; до дня завершення виконання завдань в інтересах оборони України, безпосередньої участі у веденні воєнних (бойових) дій, у тому числі на території проведення антитерористичної операції, а також у районах здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії держави, що формально чи фактично є учасником воєнних дій проти України; на період дії воєнного стану, крім випадків, визначених пунктом 3 частини п`ятої статті 26 цього Закону.

З урахуванням наведеного колегія суддів звертає увагу, що різне правове тлумачення умов виплати одноразової грошової допомоги фактично призводить до нерівного підходу щодо військовослужбовців, які перебувають у співмірному правовому становищі. Зокрема, військовослужбовці, які уклали контракт до 24.02.2022 на визначений строк, продовжують проходити службу понад встановлений строк у силу прямої дії пункту 2 частини восьмої статті 23 Закону №2232-ХІІ, тоді як особи, які уклали перший контракт після введення воєнного стану на строк до настання події оголошення демобілізації, за формального підходу позбавляються права на відповідну виплату. Такий підхід не узгоджується із принципом рівності та однакового застосування норм права до осіб, які виконують однаковий конституційний обов`язок із захисту Вітчизни.

Матеріалами справи підтверджено, що 18.12.2024 року між позивачем та Міністерством оборони України в особі Командувача Сил територіальної оборони Збройних Сил України укладено контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб офіцерського складу. Пунктом 3 контракту передбачено, що він є строковим та укладається відповідно до строків, встановлених законодавством, за погодженням сторін до оголошення Указом Президента України рішення про демобілізацію (а.с. 11-12).

В юридичному висновку від 16.05.2025 року відповідач, розглядаючи рапорт ОСОБА_1 повідомив, що згідно із розділом XXII "Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам" затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 року №260, виплата одноразової грошової допомоги залежить від строку укладеного контракту. На підставі вищезазначених нормативно-правових актів надання такої виплати у випадку укладення першого контракту на період до прийняття рішення про демобілізацію не передбачено, а відтак, правові підстави для виплати одноразової грошової допомоги за укладення першого контракту відсутні.

Оцінюючи наведені мотиви, колегія суддів зазначає, що право на одноразову грошову допомогу після укладення першого контракту прямо передбачене частиною другою статті 9 Закону України №2011-XII та підпунктом 8 пункту 6 постанови Кабінету Міністрів України №704 як складова грошового забезпечення військовослужбовців. Вказані норми встановлюють саму державну гарантію та її розмір, тоді як Порядок №260 визначає механізм та умови її реалізації. Положення розділу ХХІІ Порядку №260 не містять прямої заборони щодо виплати допомоги у разі укладення першого контракту на строк «до оголошення рішення про демобілізацію», а перелік підстав для невиплати, визначений пунктом 4 цього розділу, є вичерпним і такої підстави не передбачає.

Посилання відповідача на відсутність у Порядку №260 окремого регулювання контракту, укладеного на особливий період, фактично зводиться до звужувального та формального тлумачення підзаконного нормативного акта, що не може обмежувати обсяг гарантій, встановлених актами вищої юридичної сили. Укладення позивачем першого контракту, призначення його на посаду та вступ до виконання службових обов`язків підтверджують виникнення у нього права на спірну виплату, а тому висновок відповідача про відсутність правових підстав для її нарахування є необґрунтованим.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність у позивача права на отримання одноразової грошової допомоги після укладення першого контракту, передбаченої підпунктом 8 пункту 6 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб".

Щодо обраного судом першої інстанції способу захисту порушеного права, шляхом зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу після укладення першого контракту, передбаченої підпунктом 8 пункту 6 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", слід зазначити наступне.

Так, матеріалами справи підтверджено, що рапорт позивача від 22.03.2025 року був розглянутий не командиром військової частини, а помічником командира з правової роботи, за результатами чого складено юридичний висновок від 16.05.2025 року.

Водночас відповідно до статей 14, 31, 66 Закону України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» військовослужбовець з службових питань звертається до свого безпосереднього начальника, який зобов`язаний прийняти рішення в межах наданих повноважень. Командир військової частини є прямим начальником особового складу та уповноважений вирішувати питання, пов`язані з проходженням служби і грошовим забезпеченням.

Крім того, пунктом 3 розділу ХХІІ Порядку №260 прямо передбачено, що виплата одноразової грошової допомоги здійснюється на підставі наказу командира після подання військовослужбовцем рапорту. Отже, саме командир військової частини як суб`єкт владних повноважень зобов`язаний прийняти управлінське рішення з цього питання та оформити його відповідним наказом.

Юридичний висновок помічника командира з правової роботи має дорадчий характер і не є індивідуальним актом, який породжує правові наслідки для військовослужбовця.

Згідно з частиною 2 статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. У разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Наведене свідчить, що адміністративний суд не обмежений у виборі способів захисту прав та інтересів особи, порушених суб`єктами владних повноважень, а вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права, який відповідає характеру такого порушення та фактичним обставинам справи.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що за наявності встановленого судом права позивача на отримання одноразової грошової допомоги та відсутності у відповідача дискреції щодо вирішення питання про її нарахування і виплату, належним та ефективним способом захисту є зобов`язання відповідача вчинити дії у формі, прямо визначеній пунктом 3 розділу ХХІІ Порядку №260, а саме видати наказ командира військової частини про нарахування та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги після укладення першого контракту, передбаченої підпунктом 8 пункту 6 постанови Кабінету Міністрів України №704.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 315 КАС України суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Підставами для зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права (частина перша статті 317 КАС України). Зміна судового рішення може полягати, зокрема, у доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини (частина четверта статті 317 КАС України).

З огляду на викладене, рішення Сумського окружного адміністративного суду від 13 листопада 2025 року у справі № 480/4127/25 в частині визначення способу захисту порушеного права позивача слід змінити з підстав та мотивів, викладених у цій постанові, вийти за межі позовних вимог та зобов`язати Військову частину видати наказ командира про нарахування та виплату позивачу одноразової грошової допомоги , що забезпечить належне та ефективне поновлення його порушеного права.

Керуючись ч. 4 ст. 229, ч. 4 ст. 241, ст. ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 - задовольнити частково.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 13.11.2025 по справі № 480/4127/25 в частині визначення способу захисту порушеного права ОСОБА_1 - змінити з підстав та мотивів, викладених у цій постанові.

Вийти за межі позовних вимог.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) видати наказ про нарахування та виплату ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 ) одноразової грошової допомоги після укладення першого контракту, передбаченої підпунктом 8 пункту 6 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" та нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу після укладення першого контракту, передбачену підпунктом 8 пункту 6 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб".

В іншій частині рішення Сумського окружного адміністративного суду від 13.11.2025 по справі № 480/4127/25 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя О.А. Спаскін
Судді Л.В. Любчич О.В. Присяжнюк