Справа № 160/11081/25
Суддя: Чабаненко С.В.
Дата ухвалення: 2026-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

16 лютого 2026 року м. Дніпросправа № 160/11081/25

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чабаненко С.В. (доповідач),

суддів: Білак С.В., Юрко І.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Дніпро апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 червня 2025 року в адміністративній справі №160/11081/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просила:

- визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві № 49 від 23.07.2024 про відмову в призначенні пенсії від 16.07.2024 за відсутності страхового стажу в період роботи в колгоспі - 1984-1994 р.р.;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати стаж роботи ОСОБА_1 з 06.04.1984 по 10.04.1994;

- визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві № 49 від 23.07.2024 року про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії відповідно до ст.269 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та зобов`язати призначити пенсію за віком з дати звернення до відповідача, тобто з 16.07.2024.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 червня 2025 року позовні вимоги задоволено частково, суд:

- визнав протиправним та скасував рішення № 49 від 23.07.2024 Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про відмову у призначені пенсії за віком ОСОБА_1 ;

- зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи в колективному сільськогосподарському підприємстві «ім. Кірова» з 06.04.1984 по 10.04.1994;

- зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 16.07.2024 про призначення пенсії за віком відповідно ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-IV, з урахуванням висновків суду в даній справі;

- в задоволенні іншої частини позовних вимог відмовив;

- стягнув з Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати з оплати судового збору у розмірі 1211,20 грн.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржене рішення та ухвалити нове рішення, яким у позові відмовити. В обґрунтування апеляційної скарги зазначено про правомірність відмови у призначенні пенсії, оскільки страховий стаж позивача складає 23 роки 7 місяці 27 днів, що недостатньо для призначення пенсії. До страхового стажу не враховано періоди роботи у колгоспі з 1989 року по 1994 року, оскільки у довідці від 10.07.2024 №23/03-14 не зазначено по батькові. Вказано, що законних підстав для стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на користь позивача коштів на оплату судових витрат не має.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження відповідно до вимог ст. 311 КАС України.

Перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України, що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 .

16.07.2024 позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою про призначення пенсії за віком на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Заяву було розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві за принципом екстериторіальності та прийнято рішення від 23.07.2024 № 49, яким відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, та зазначено про неврахування до стажу роботи періодів роботи у колгоспі з 1989р. по 1994р. (у довідках від 10.07.2024 №23/03-14 не зазначено по батькові).

Не погоджуючись з рішенням про відмову у призначенні пенсії, позивач звернулася до суду з позовом.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем не доведено, що позивач, як член колгоспу, без поважних причин не виконував встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві. З огляду на відповідні записи трудової книжки, яка є основним документом, що підтверджує стаж роботи позивача у колективному сільськогосподарському підприємстві «ім. Кірова» з 06.04.1984 по 10.04.1994, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач необґрунтовано та безпідставно не врахував до страхового трудового стажу роботи позивача період роботи в колгоспі.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV (далі - Закон №1058-IV).

Громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж мають право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи (стаття 8 Закону №1058-IV).

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюється у натуральній формі.

Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Відповідно до частини першої статті 41 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до статті 11 Закону №1058-IV, загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню підлягають в т.ч.: громадяни України, іноземці (якщо інше не встановлено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України) та особи без громадянства, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, створених відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, у філіях, представництвах, відділеннях та інших відокремлених підрозділах цих підприємств та організацій, у громадських об`єднаннях, у фізичних осіб - підприємців, осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, та в інших фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або працюють на інших умовах, передбачених законодавством, або виконують роботи (надають послуги) на зазначених підприємствах, в установах, організаціях чи у фізичних осіб за договорами цивільно-правового характеру; фізичні особи - підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Згідно до статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно ст. 40 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Відповідно до ст. 62 Закону України Про пенсійне забезпечення, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року за № 637 Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно з п. 20 вказаної постанови, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном.

Аналіз наведених норм права дає змогу дійти висновку, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, тоді як підтвердження трудового стажу на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами можливе лише у випадку її відсутності або відсутності в ній записів.

Згідно відомостей, які містяться в трудовій книжці колгоспника серії НОМЕР_2 від 06.04.1984, позивач в спірні періоди, не зараховані відповідачем-1, працювала у колективному сільськогосподарському підприємстві «ім. Кірова» з 06.04.1984 по 10.04.1994.

Також в трудовій книжці позивача наявні записи про трудову участь в громадському господарстві (виконання річного мінімуму трудової участі) з 1984 по 1994 рік.

Також для підтвердження страхового стажу разом з заявою про призначення пенсії позивач надала архівні довідки №22/03-14, №23/03-4 від 10.07.2024, з яких встановлено, що в документах архівного фонду колгоспу ім. Кірова Апостолівського району Дніпропетровської області в особових рахунках працівників зазначена « ОСОБА_1 ».

Стосовно написання по батькові у відомостях про особу в архівній довідці №23/03-4 від 10.07.2024, а саме « ОСОБА_1 », суд апеляційної інстанції зазначає, що при прийнятті оскаржуваного рішення про відмову у призначенні пенсії відповідач-1 не врахував той факт, що довідка №23/03-4 від 10.07.2024 в шапці містить інформацію, що видана ОСОБА_1 з повним зазначенням по батькові особи-заявника.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що такий недолік щодо ненаписання по батькові ніяким чином не впливає на можливість зарахувати спірний період до страхового стажу. Мова йде про одну й ту ж особу ОСОБА_1 , що додатково підтверджується записами трудової книжки колгоспника серії НОМЕР_2 від 06.04.1984.

Отже, надані довідки містять посилання на заявника. З огляду на те, що адресатом вказаних довідок є ОСОБА_1 , є зрозумілим та таким, що не допускає множинного тлумачення той факт, що зміст довідок стосується саме ОСОБА_1 .

Зміст довідки №23/03-4 від 10.07.2024 з вказаними періодами роботи відповідає та узгоджується з відомостям трудової книжки колгоспника позивача, а тому у відповідача-1 було достатньо доказів для висновку, що такі документи та відомості стосуються саме ОСОБА_1 .

Отже, незазначення по батькові в архівній довідці (виданій на підставі первинних документів господарств, де працювала позивач), при тому, що колегією суддів встановлено, що мова йде саме про ОСОБА_1 , про що свідчать інші докази на підтвердження цього ж страхового стажу (трудова книжка), не є підставою для не зарахування спірного періоду до її страхового стажу.

Відтак періоди трудової діяльності позивача, вказані в архівній довідці №23/03-4 від 10.07.2024, виданій виконавчим комітетом Нивотрудівської сільської ради підлягають до зарахування до страхового стажу з урахуванням виконання встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві.

Відтак, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про визнання протиправним та скасування рішення № 49 від 23.07.2024 Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про відмову у призначені пенсії за віком ОСОБА_1 ; зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи в колективному сільськогосподарському підприємстві «ім. Кірова» з 06.04.1984 по 10.04.1994; зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 16.07.2024 про призначення пенсії за віком відповідно ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-IV, з урахуванням висновків суду в даній справі.

Відтак, доводи апеляційної скарги Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві не спростовують правового обґрунтування, покладеного в основу судового рішення, тому не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

Стосовно доводів апелянта щодо відсутності правових підстав для сплати відповідачем судового збору, колегія суддів зазначає, що твердження апелянта спростовуються положеннями ст. 139 КАС України про розподіл судових витрат в адміністративних справах.

Інші доводи суду першої інстанції не покладені в основу незгоди з рішенням суду першої інстанції, що викладені в апеляційній скарзі, а тому суд апеляційної інстанції не надає їм правову оцінку.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки дана справа розглянута судом апеляційної інстанції у відповідності до вимог частини 1 статті 310 Кодексу адміністративного судочинства України за правилами спрощеного провадження та не відноситься до справ, передбачених частиною 4 статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 322, 327, 328 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 червня 2025 року в адміністративній справі №160/11081/25 - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 червня 2025 року в адміністративній справі №160/11081/25 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених ст. 328-329 КАС України.

Головуючий - суддя С.В. Чабаненко

суддя С.В. Білак

суддя І.В. Юрко