Справа № 380/11362/24
Суддя: Гулкевич Ірена Зіновіївна
Дата ухвалення: 2026-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

з питань зміни способу та порядку виконання рішення суду

17 лютого 2026 року

Львівський окружний адміністративний суду у складі головуючого судді Гулкевич І.З., розглянувши у порядку письмового провадження заяву позивача про зміну способу виконання рішення суду у справі №380/7121/24 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправної бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, -

встановив:

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 24.09.2024 у справі №380/11362/24, яке залишене без змін потановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 04.12.2024 адміністративний позов задоволено повністю.

визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у не застосуванні пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб в редакції чинній з 29.01.2020 при обчисленні ОСОБА_1 в період з 29.01.2020 по 20.01.2024 включно розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, а саме не визначення розміру посадового окладу та окладу за військове звання шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 14 вказаної постанови.

зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 здійснити ОСОБА_1 перерахунок з 29.01.2020 по 20.01.2024 включно належні з урахуванням проведених раніше виплат суми грошового забезпечення, грошової допомоги для оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної та додаткової відпустки, одноразової грошової допомоги при звільненні обчислених із розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених з урахуванням пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб в редакції чинній з 29.01.2020 шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, а саме встановленого Законом України Про Державний бюджет України на 2020 рік на 01.01.2020, Законом України Про Державний бюджет України на 2021 рік на 01.01.2021, Законом України Про Державний бюджет України на 2022 рік на 01.01.2022, Законом України Про Державний бюджет України на 2023 рік на 01.01.2023, на відповідні тарифні коефіцієнти та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум.

27.01.2026 на адресу суду надійшла заява позивача про зміну способу та порядку виконання рішення суду. Згідно з вказаною заявою рішення суду у справі №380/11362/24 є невиконаним, а ефективним, на думку заявника, способом виконання рішення є зміна способу і порядку виконання судового рішення , а саме: грошового забезпечення за період з 29.01.2020 по 20.01.2024 в сумі 351498,09 грн; грошової допомоги на оздоровлення за 2020-2023 роки в сумі 28957,39 грн; матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2020-2023 роки в сумі 4175,13 грн; грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної та додаткової відпустки в сумі 89701,72 грн; одноразової грошової допомоги при звільненні в сумі 50638,07 грн.

Ухвалою суду від 02.02.2026 призначено до розгляду заяву про зміну способу і порядку виконання рішення суду в порядку письмого провадження.

03.02.2026 від представника військової частини НОМЕР_1 надійшли додаткові пояснення на заяву про зміну способу і порядку виконання рішення у справі №380/11362/24. Зазначив, що війсьовою частиною НОМЕР_1 ініційовано добровільне виконання судового рішення по справі №380/11362/24 після набрання ним законної сили. Військова частина НОМЕР_1 фінансується за рахунок державного бюджету, а грошові кошти замовляються у вище стоячого давальницького органу. На виконання рішення суду у справі №380/11362/24 військовою частиною НОМЕР_1 замовлені кошти в сумі 619465 грн для виплату позивачу. Заявки на замовлення коштів, що необхідні на виконання рішень судів подаються щомісячно. Кошти на виконання рішень судів виділяються вищим стоячим давальним органом персонально по конкретній справі на конкретну особу, і при їх надходженні, негайно перераховуються на рахунок особи, котрій вони призначені. При зарахуванні необхідної грошової суми для виконання судового рішення по справі №380/11362/24 на рахунок військової частини НОМЕР_1 , вони будуть негайно виплачені ОСОБА_1 . Оскільки військова частина НОМЕР_1 не є прибутковою установою, інші джерела фінансування для виконання судового рішення відсутні.

Розглянувши заяву представника позивача про зміну способу і порядку виконання рішення суду у справі №380/11362/24, дослідивши матеріали справи та доводи сторін, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, стаття 14 КАС України, що узгоджується з приписами статті 129-1 Конституції України, встановлює, що судові рішення, зокрема постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання на всій території України.

Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Аналогічні положення містяться у статті 370 КАС України, відповідно до якої судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до частини першої статті 378 КАС України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Згідно з частиною третьою статті 378 КАС України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Невиконання суб`єктом владних повноважень судового рішення, яке набрало законної сили, щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг протягом двох місяців з дня набрання законної сили судовим рішенням є самостійною підставою для зміни способу і порядку виконання такого судового рішення шляхом стягнення з такого суб`єкта владних повноважень відповідних виплат.

З аналізу положень частин першої, третьої статті 378 КАС України, суд приходить до висновку, що підставою для застосування правил цієї норми є настання обставини, що перешкоджають належному виконанню судового рішення в адміністративній справі, ускладнюють його виконання або роблять неможливим. Для відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення такою обставиною може бути недостатність коштів на рахунку, стихійне лихо, а для зміни способу чи порядку виконання судового рішення - неможливість виконання судового рішення внаслідок відсутності, пошкодження або знищення об`єкта стягнення або з інших причин.

Тобто, зміна способу і порядку виконання рішення суду - це прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у порядку і способом, раніше встановленими судом. Отже, суд за наявності обґрунтованих підстав та належних доказів може змінити спосіб та порядок виконання рішення суду, однак не змінюючи при цьому його змісту, або ж відмовити в задоволенні такої заяви.

Подібна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 12.06.2019 у справі № 800/203/17.

Як вбачається з рішення суду від 24.09.2024 у справі №380/11362/24 за результатами розгляду позовної заяви ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 було зобов`язано військову частину НОМЕР_1 здійснити ОСОБА_1 перерахунок з 29.01.2020 по 20.01.2024 включно належні з урахуванням проведених раніше виплат суми грошового забезпечення, грошової допомоги для оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної та додаткової відпустки, одноразової грошової допомоги при звільненні обчислених із розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених з урахуванням пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб в редакції чинній з 29.01.2020 шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, а саме встановленого Законом України Про Державний бюджет України на 2020 рік на 01.01.2020, Законом України Про Державний бюджет України на 2021 рік на 01.01.2021, Законом України Про Державний бюджет України на 2022 рік на 01.01.2022, Законом України Про Державний бюджет України на 2023 рік на 01.01.2023, на відповідні тарифні коефіцієнти та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум.

З заяви позивача про зміну способу виконання рішення суду вбачається, що останній просить суд, змінити спосіб виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 24.09.2024 у справі №380/11362/24, шляхом стягнення з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 нарахованих сум: грошового забезпечення за період з 29.01.2020 по 20.01.2024 в сумі 351498,09 грн; грошової допомоги на оздоровлення за 2020-2023 роки в сумі 28957,39 грн; матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2020-2023 роки в сумі 4175,13 грн; грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної та додаткової відпустки в сумі 89701,72 грн; одноразової грошової допомоги при звільненні в сумі 50638,07 грн.

Таким чином судом вже було зобов`язано виплати заборгованість за спірний період на рахунок позивача.

В свою чергу як вбачається з матеріалів справи з метою добровільного виконання рішення суду фінансово-економічною службою частини нараховано ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення в розмірі 619465 грн.

З метою подальшого добровільного виконання рішення суду, начальником фінансового органу військової частини НОМЕР_1 складено та направлено до фінансово-економічного підрозділу вищого органу військового управління заявки та розрахунок коштів, необхідних для виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 24.09.2024 по справі №380/11362/24.

Суду не надано доказів того, що відповідач у справі, який є боржником, відмовляється виплачувати позивачу вказану суму.

Суд зауважує, що військова частина фінансується виключно з державного бюджету, і в умовах повномасштабного вторгнення збройних сил російської федерації на територію нашої держави, спричинення безпрецедентно значних збитків державі та виснаженість державного бюджету, у військової частини відсутня фактична можливість впливати на терміновість виділення бюджетних коштів для виконання рішення суду.

При цьому суд зазначає, що зобов`язання відповідача вчинити певні дії щодо нарахування та виплати належних грошових коштів і стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень певного розміру грошових коштів є різними за своєю суттю способами захисту прав та інтересів позивача, які обираються позивачем при поданні позову, а судом при ухваленні рішення.

Резолютивна частина рішення Львівського окружного адміністративного суду від 24.09.2024 в адміністративній справі №380/11362/24 має зобов`язальний характер, проте судом при розгляді вказаної справи не вирішувалися позовні вимоги майнового характеру щодо стягнення певної суми коштів і, як наслідок, не перевірялася правильність нарахування заборгованості по індексації грошового забезпечення позивача.

Оскільки розрахунок належної позивачу заборгованості по належному грошовому забезпеченню судом не здійснювався, тому, зміна способу виконання вказаного вище судового рішення із зобов`язання здійснити перерахунок з 29.01.2020 по 20.01.2024 сум грошового забезпечення, грошової допомоги для оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної та додаткової відпустки, одноразової допомоги при звільненні, на стягнення конкретної суми цієї заборгованості фактично призведе до зміни рішення по суті з виходом при цьому за межі позовних вимог та вирішення питання, що не було предметом дослідження судом при розгляді справи по суті, що не передбачено статтею 378 КАС України.

Суд зазначає, що поняття спосіб і порядок виконання судового рішення мають спеціальне значення, яке розраховане на виконавче провадження. Порядок виконання судового рішення означає визначену у рішенні суду послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним/приватним виконавцем, спосіб виконання судового рішення - це спосіб реалізації та здійснення способу захисту. Під зміною способу виконання рішення суду необхідно розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі об`єктивної (безумовної) неможливості його виконання у спосіб, раніше встановлений судом.

Так, у постановах Верховного Суду від 07.03.2018 у справі № 456/953/15-а, від 16.07.2020 у справі №130/2176/17, від 11.11.2020 у справі №817/628/15 та від 17.02.2021 у справі №295/16238/14-а викладено правовий висновок, що зміну способу і порядку виконання судового рішення необхідно розуміти як застосування судом нових заходів щодо його реалізації у зв`язку з неможливістю виконання цього рішення раніше визначеними способом і порядком. При цьому зміна способу виконання не має змінювати (зачіпати) суті самого судового рішення.

Верховний Суд у постановах від 10.07.2018 у справі № 490/9519/16-а та від 30.07.2019 у справі №281/1618/14-а сформулював правовий висновок, за яким змінивши спосіб виконання постанови із зобов`язання виплатити виплати на стягнення суми цих виплат, буде змінено постанову по суті, з виходом при цьому за межі позовних вимог та вирішенням питання, що не було предметом дослідження судом при розгляді справи по суті.

Так у справі, що розглядається, встановлено, що способом відновлення порушеного права позивача у цій справі судом обрано зобов`язання відповідача вчинити певні дії, а стягнення конкретних сум індексації грошового забезпечення не було предметом позовних вимог та способом відновлення порушених прав, суд приходить до висновку про неможливість зміни способу та порядку виконання рішення суду у спосіб, який просить представник позивача, адже запропонований останнім спосіб виконання судового рішення фактично змінює зміст резолютивної частини судового рішення у справі №380/11362/24.

При цьому суд зазначає, що грошові кошти у виді заборгованості, які належать позивачу, не є власністю відповідача і не знаходяться на його рахунках.

Таким чином, виконання рішення суду від 24.09.2024 у справі №380/11362/24 залежить від бюджетного фінансування, то його виконання не залежить від визначеного судом способу виконання.

У такому випадку зміна способу і порядку виконання судового рішення не може призведе до його фактичного виконання, оскільки така процесуальна дія не може вплинути на фінансування державою витрат по виплаті заборгованості із грошового забезпечння позивачу.

З огляду на вищевикладене, враховуючи те, що фактично єдиною причиною, яка ускладнює виконання рішення суду, є неналежне фінансування державою витрат по виплаті грошового забезпечення, суд вважає безпідставними доводи представника позивача, наведені в його заяві про наявність правових підстав для зміни способу та порядку виконання рішення суду від 24.09.2024 у справі №380/11362/24.

Суд зазначає, що право особи, тобто позивача (стягувача), на здійснення виплати заборгованості не може ставитися в залежність від бюджетних асигнувань, а органи державної влади та органи місцевого самоврядування не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

Водночас, у спірному випадку йдеться не про право особи на таку виплату, а про правові підстави для зміни способу і порядку виконання судового рішення.

Так, зміна способу і порядку виконання рішення суду, у такому випадку, не захищає право позивача на отримання суми заборгованості із індексації грошового забезпечення, яка фактично може бути виплачена за наявності відповідних бюджетних асигнувань.

Щодо посилання позивача в заяві на абзац другий частини третьої статті 378 КАС України, яким статтю було доповнено згідно з Законом №4094-ІХ від 21.11.2024, суд зазначає, що вказана норма не є релевантною щодо спірних правовідносин. Спір у даній справі стосується недотримання відповідачем законодавства щодо грошового забезпечення військовослужбовців і не належить до категорії справ щодо захисту соціальних прав.

З урахуванням вищенаведеного заява представника позивача про заміну порядку та способу виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 24.09.2024 у справі №380/11362/24 задоволенню не підлягає, оскільки такий спосіб не передбачений приписами ст. 378 КАС України.

Керуючись положеннями ст. 248, 256, 294, 378 КАС України, суд, -

ухвалив:

Відмовити у задоволенні заяви позивача про зміну способу та порядку виконання рішення суду в адміністративній справі №380/11362/24.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Гулкевич І.З.