Справа № 560/6161/25
Суддя: Печений Є.В.
Дата ухвалення: 2026-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/6161/25
УХВАЛА

16 лютого 2026 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Печеного Є.В.,

розглянувши у письмовому провадженні клопотання представника Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про залишення позовної заяви в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні суду перебуває справа за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, у якому позивач просить: визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 18.10.2023 № 11 про відмову позивачеві у призначенні пенсії за віком; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах згідно з пунктом «в» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та пунктом 3 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», періоди роботи позивача трактористом-машиністом сільськогосподарського виробництва: з 01.05.1986 по 30.09.1986, з 01.01.1993 по 31.03.2007, з 01.01.2011 по 20.12.2022, та призначити позивачеві пенсію за віком на пільгових умовах з 10.03.2023 року.

Ухвалою суду від 11.11.2025 позовну заяву залишено без руху; надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви - 10 днів з дня вручення йому ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Зазначено, що недоліки позовної заяви можуть бути усунені шляхом подання заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду із зазначенням підстав для його поновлення та відповідними доказами.

На виконання вимог зазначеної ухвали суду, позивач подав до суду заяву про поновлення строку звернення до суду, у якій, зокрема, зазначив таке.

Рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 18.10.2023 № 11 йому не надсилалося та не вручалося.

Відповідачем до сьогоднішнього дня не надано доказів належного повідомлення позивача про прийняте рішення.

Не було надано доказів повідомлення позивача про прийняте рішення і на адвокатський запит. У зв`язку із чим суд не може констатувати, що позивачу було відомо про прийняте відповідачем рішення, яке оскаржується у даній справі.

Ухвалою суду від 19.11.2025 продовжено розгляд справи; ухвалено повідомити сторін, що питання щодо дотримання позивачем процесуальних строків на звернення з даним позовом до суду буде вирішено судом під час розгляду адміністративної справи по суті; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області надати до суду - в п`ятиденний строк з дня отримання даної ухвали суду - докази ознайомлення позивача з Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 18.10.2023 року № 11; попереджено Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про наслідки, у разі неподання витребуваних судом доказів без поважних причин або без повідомлення причин, передбачені ч.ч. 8, 9 ст. 80 КАС України.

01.12.2025 до суду надійшло клопотання представника Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про залишення позовної заяви без розгляду.

У клопотанні відповідач посилається на те, що рішення про відмову у призначенні пенсії прийнято 18.10.2023 року, позовну заяву подано 15.04.2025 року, тобто, на його думку, із пропуском шестимісячного строку звернення до адміністративного суду, встановленого частиною другою статті 122 КАС України.

У зв`язку з цим відповідач просить застосувати частину третю статті 123 КАС України та залишити позовну заяву без розгляду.

Станом на час розгляду цього клопотання докази ознайомлення позивача з рішенням від 18.10.2023 № 11, витребувані ухвалою суду від 19.11.2025 року, відповідачем до суду не надано.

Матеріали справи не містять жодних належних доказів направлення чи вручення позивачеві копії зазначеного рішення (повідомлень про вручення поштових відправлень, розписок тощо).

Дослідивши клопотання та наявні у справі матеріали, суд виходить із такого.

Відповідно до частин першої, другої статті 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частина перша статті 121 КАС України передбачає, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

За приписами частин першої третьої статті 123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

У постановах Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 809/1087/17 та від 22.11.2018 у справі № 815/91/18 наголошено, що запровадження строків звернення до адміністративного суду, зокрема шестимісячного строку, обумовлено необхідністю досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулюванням учасників процесу до добросовісного й своєчасного захисту своїх прав.

Верховний Суд у постанові від 31.03.2021 у справі № 240/12017/19, тлумачачи поняття «коли особа дізналася або повинна була дізнатися» про порушення права у розумінні статті 122 КАС України, зазначив, що: «повинна була дізнатися» означає неможливість незнання, високу вірогідність дізнатися за наявних обставин, а не покладення на особу обов`язку активно розшукувати інформацію про можливі порушення; позивачеві недостатньо лише послатися на необізнаність; при зверненні до суду він повинен довести, що об`єктивно не міг дізнатися про порушення свого права раніше; тривала пасивна поведінка особи, за наявності можливості дізнатися про стан своїх прав, не свідчить про дотримання строку звернення до суду.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24.12.2020 у справі № 510/1286/16-а, вирішуючи питання застосування строку звернення до суду в пенсійних спорах, дійшла висновку, що: загальний шестимісячний строк, встановлений статтею 122 КАС України, застосовується до вимог про оскарження рішень органів Пенсійного фонду щодо призначення (перерахунку) пенсійних виплат; норми статті 87 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» щодо необмеженості строком виплати раніше нарахованих, але не виплачених сум пенсії застосовуються виключно до ситуацій, коли відповідні суми були нараховані, але не виплачені з вини держави.

Отже, суд виходить з того, що у спорах щодо оскарження рішення про відмову у призначенні пенсії, як у даній справі, підлягає застосуванню загальний шестимісячний строк звернення до адміністративного суду, а питання дотримання цього строку пов`язується з моментом, коли особа була належним чином повідомлена про відповідне рішення органу Пенсійного фонду.

Разом із тим, Верховний Суд у своїй новішій практиці звертає увагу на недопустимість такого застосування процесуальних строків, яке фактично позбавляло б особу можливості реалізувати гарантоване законом право на пенсійне забезпечення.

Зокрема, у постанові від 12.12.2023 у справі № 380/1907/23 (щодо перерахунку пенсії військовослужбовця за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб») Верховний Суд, аналізуючи спеціальні норми цього Закону, виходив з того, що застосування строків звернення до суду не може нівелювати матеріальне право особи на перерахунок пенсії, якщо ця особа сумлінно вживала заходів для його реалізації, а несвоєчасність захисту її права обумовлена, зокрема, діями чи бездіяльністю органу влади.

Хоча зазначена правова позиція сформульована у контексті перерахунку пенсій військовослужбовців, за своєю логікою (неприпустимість застосування процесуальних строків у спосіб, що фактично блокує реалізацію права на пенсію), суд виходить з того, що вона може бути врахована й при оцінці обставин інших пенсійних спорів.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Частина дев`ята статті 80 КАС України встановлює, що у разі неподання суб`єктом владних повноважень витребуваних судом доказів без поважних причин або без повідомлення причин суд, залежно від того, яке ці докази мають значення, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у її визнанні, або розглянути справу за наявними в ній доказами, а у разі неподання доказів позивачем - також залишити позовну заяву без розгляду.

Так, у поданому клопотанні відповідач, посилаючись на дату прийняття рішення від 18.10.2023 № 11 та дату подання позовної заяви (15.04.2025 року), стверджує, що позивач пропустив шестимісячний строк звернення до суду.

Разом із тим, суд вказує на те, що відповідач: не навів жодних доводів щодо конкретної дати, коли позивач фактично дізнався або повинен був дізнатися про існування та зміст указаного рішення; не довів, що це вказане рішення було належним чином надіслано та вручене позивачеві; не надав до суду витребуваних ухвалою від 19.11.2025 доказів ознайомлення позивача з рішенням від 18.10.2023 № 11.

Заява позивача про поновлення строку звернення до суду, натомість, містить узгоджені з матеріалами справи посилання на те, що рішення йому не надсилалося, а відповідач не надав жодних документів, які б підтверджували факт повідомлення.

За таких обставин, початок перебігу шестимісячного строку звернення до адміністративного суду не може автоматично обчислюватися з дати прийняття рішення органом Пенсійного фонду.

Це суперечило б наведеним вище правовим висновкам Верховного Суду щодо необхідності встановлення моменту, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права, а також положенням статей 77, 80 КАС України щодо розподілу тягаря доказування та наслідків неподання суб`єктом владних повноважень витребуваних доказів.

З огляду на те, що: позивач подав заяву про поновлення строку звернення до суду; відповідач, попри обов`язок, не надав суду доказів належного повідомлення позивача про оскаржуване рішення; матеріали справи не дозволяють однозначно встановити, що позивач був ознайомлений із рішенням від 18.10.2023 № 11 більш ніж за шість місяців до дня звернення до суду, суд приходить до висновку, що на цьому етапі відсутні правові підстави для застосування наслідків, передбачених частиною третьою статті 123 КАС України, у вигляді залишення позовної заяви без розгляду.

Сам по собі проміжок часу між датою прийняття рішення відповідачем і датою подання позову, за відсутності належних доказів повідомлення позивача про це рішення, не може вважатися достатньою та безумовною підставою для залишення позову без розгляду.

Такий підхід відповідає принципу забезпечення права на доступ до суду та правовим висновкам Верховного Суду щодо допустимих меж застосування процесуальних строків у пенсійних спорах.

За цих умов, клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 9, 77, 80, 121, 122, 123, 171, 248, 256, 294 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

у задоволенні клопотання представника Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про залишення позовної заяви ОСОБА_1 без розгляду відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Головуючий суддя Є.В. Печений