Справа № 990/23/25
Суддя: Желєзний І.В.
Дата ухвалення: 2026-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

05 лютого 2026 року

м. Київ

справа № 990/23/25

адміністративне провадження № П/990/23/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого-судді - Желєзного І. В.,

суддів: Білак М. В., Загороднюка А. Г., Мацедонської В. Е., Соколова В. М.,

за участю секретаря судового засідання Зейфман І. М.,

представника позивачки - адвоката Шадріна О. С.,

представниці відповідача - Байдаченко О. І.,

представниці третьої особи, Служби безпеки України - Кір`ян Г. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_1 про витребування доказів у справі № 990/23/25 за позовом ОСОБА_1 до Президента України Зеленського Володимира Олександровича за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, Ради національної безпеки і оборони України та Служби безпеки України про визнання протиправним та скасування Указу Президента України від 21 серпня 2024 року № 511/2024 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 21 серпня 2024 року «Про застосування, скасування та внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)», у частині введення в дію пункту 5 додатку 1 рішення Ради національної безпеки і оборони України від 21 серпня 2024 року «Про застосування, скасування та внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)», щодо застосування санкцій до громадянки України ОСОБА_1

УСТАНОВИВ:

У провадженні Верховного Суду як суду першої інстанції знаходиться адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Президента України, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Ради національної безпеки і оборони України (далі - РНБО), Служби безпеки України (далі - СБУ), про визнання протиправним та скасування у частині Указу Президента України.

Ухвалою від 27 листопада 2025 року Верховний Суд відкрив провадження у цій справі та призначив справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з викликом (повідомленням) сторін.

Верховний Суд ухвалою від 18 грудня 2025 року залучив до участі у справі № 990/23/25 РНБО та СБУ як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача.

19 січня 2026 року до Суду надійшло клопотання представника позивачки, в якому він просить витребувати у Кабінету Міністрів України / Міжвідомчої робочої групи з питань реалізації державної санкційної політики, яка є тимчасовим консультативно-дорадчим органом Кабінету Міністрів України, належним чином засвідчену копію протоколу Міжвідомчої робочої групи з питань реалізації державної санкційної політики № 60 від 09 серпня 2024 року, відповідно до якого прийнято рішення Міжвідомчої робочої групи з питань реалізації державної санкційної політики щодо ОСОБА_1 . На обґрунтування клопотання зазначає, що під час ознайомлення із матеріалами даної справи, зокрема з матеріалами справи, що містять гриф "ДСК", у документах, долучених до матеріалів справи, було виявлено посилання на протокол Міжвідомчої робочої групи з питань реалізації державної санкційної політики № 60 від 09 серпня 2024 року щодо ОСОБА_1 . Вважає, що з метою забезпечення ефективного захисту порушених прав позивачки, формування правової позиції у справі, а також з метою повного та всебічного дослідження обставини справи, є необхідність у витребуванні вказаного документа.

03 лютого 2026 року представник позивачки через підсистему «Електронний суд» сформовав та подав до Суду доповнення до клопотання про витребування доказів, в якому просив витребувати вищевказаний документ у Секретаріату Кабінету Міністрів України.

У судовому засіданні 05 лютого 2026 року представник позивачки підтримав заявлене клопотання з мотивів, які в ньому наведені, просив його задовольнити.

Представниця відповідача та представниця СБУ висловили заперечення щодо задоволення клопотання.

Проаналізувавши доводи клопотання та дослідивши долучені до нього матеріали, заслухавши думку учасників справи, Верховий Суд дійшов висновку про наявність підстав для його задоволення з огляду на таке.

До основних засад (принципів) адміністративного судочинства, згідно з пунктами 4, 5, 9 частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), належать, зокрема: змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі; обов`язковість судового рішення; неприпустимість зловживання процесуальними правами.

Відповідно до частин першої, четвертої статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Згідно з частиною першою, абзацами першим, другим частини другої, частиною четвертою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

У адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

За правилами частин першої, третьої статті 79 КАС України учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом із поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Відповідно до частини першої статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи (частина четверта статті 9 КАС України).

За частиною першою статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 72 КАС України ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з частинами першою-третьою статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до частини першої статті 80 КАС України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 79 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

Про витребування доказів за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи, або про відмову у витребуванні доказів суд постановляє ухвалу (частина третя статті 80 КАС України).

Зважаючи на аргументи, якими представник позивача обґрунтував необхідність витребування доказів, Верховний Суд дійшов висновку про задоволення клопотання позивача про витребування доказів.

Керуючись статтями 80, 248, 250, 256 КАС України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1. Клопотання ОСОБА_1 про витребування доказів у справі № 990/23/25 задовольнити.

2. Витребувати у Секретаріату Кабінету Міністрів України (, 01008, м. Київ, вул. Михайла Грушевського, 12/2) належним чином засвідчену копію протоколу Міжвідомчої робочої групи з питань реалізації державної санкційної політики № 60 від 09 серпня 2024 року, відповідно до якого прийнято рішення Міжвідомчої робочої групи з питань реалізації державної санкційної політики щодо ОСОБА_1 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І. В. Желєзний

Судді М. В. Білак

А. Г. Загороднюк

В. Е. Мацедонська

В. М. Соколов