Справа № 200/10026/25
Суддя: Дмитрієв В.С.
Дата ухвалення: 2026-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2026 року Справа№200/10026/25

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дмитрієва В.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в письмовому провадженні справу за позовом адвоката Бая Сергія Едуардовича в інтересах ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

19.12.2025 до Донецького окружного адміністративного суду, через систему Електронний суд, надійшов адміністративний позов адвоката Бая Сергія Едуардовича в інтересах ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 з вимогами:

- визнати бездіяльність військової частини НОМЕР_1 , у не розгляді рапорту про звільненні ОСОБА_1 з військової служби у зв`язку із станом здоров`я, протиправною;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 розглянути рапорт ОСОБА_1 стосовно звільнення з військової служби згідно з ч. 4 п.2 б) ст. 26 Закону України Про військову службу і військовий обов`язок, у зв`язку зі станом здоров`я та прийняти рішення про звільнення.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач перебуває на військовій службу у військовій частині НОМЕР_1 , при цьому, будучі тяжко пораненим, перебуваючи на лікуванні, отримав ІІ групу інвалідності пов`язаної із захистом Батьківщини. Вказав, що у зв`язку із отриманням інвалідності ОСОБА_1 подав рапорт про звільнення, проте рішення по рапорту не прийнято та не доведено до відома позивача. Вказав, що на адвокатський запит також відповідь надана не була. Позивач вважає, що у спірних правовідносинах відповідач, протиправно не приймає жодного рішення по суті рапорту, чим порушує вимоги Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, Положення №1153/2008 та Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України щодо порядку звільнення військовослужбовців, які бажають звільнитися з військової служби за станом здоров`я.

Відповідач позов не визнав, надав відзив на позовну заяву, в якому вказав, що виключенню із списків особового складу передує здавання військовослужбовцем справ та посади. Разом з тим, позивач перебуває в розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 у зв`язку з самовільним залишення місця служби. Відповідач повідомив, що посадовими особами військової частини проведено службове розслідування за фактом самовільного залишення місця служби позивачем, за результатами якого повідомлення про вчинення кримінального правопорушення разом з копіями відповідних матеріалів скеровані до органу досудового розслідування для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідування за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, а також початку проведення слідчих (розшукових) дій.

Ухвалою судді Донецького окружного адміністративного суду від 24.12.2025 позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою судді Донецького окружного адміністративного суду від 30.12.2025 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), витребувано у відповідача докази у справі.

Ухвалою суду від 03.02.2026 вдруге витребувано у відповідача докази у справі.

Дослідивши докази та письмові пояснення, викладені в заявах по суті справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив на нього, суд встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 14.07.2024 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 за посадою стрілець-снайпер, з 22.07.2024 перебуває у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 , що підтверджується записами копії військового квитка серії НОМЕР_2 від 31.05.2024.

Згідно з витягом з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи №80/25/4162/В від 30.09.2025 (номер рішення 80/25/4162/Р) у ОСОБА_1 наявна у пацієнта опорно-рухова патологія вказує на стійкий, виражений ступінь обмеження функціональні порушення в організмі, зумовлені захворюванням/ травмою, що призвели до вираженого обмеження життєдіяльності особи, в тому числі її працездатності, але потребують соціальної допомоги і соціального захисту. У зв`язку з чим пацієнт потребує вжиття заходів соціального захисту, а саме послуги з реабілітації соціальної, медичної, тому згідно з Постановою КМУ №1338 від 15.11.2024 встановлена друга (ІІ) група від загального захворювання на 2 роки, поранення, травма, ТАК, пов`язані із захистом Батьківщини.

Дата з якої встановлена інвалідність другої групи 10.09.2025.

Основний діагноз: Y36.2 ушкодження внаслідок військових дій, спричинені іншими вилами вибухів та уламків.

14.10.2025 ОСОБА_1 звернувся з рапортом до військової частини НОМЕР_1 (по команді) про звільнення його з військової служби на підставі підпункту «б» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», а саме через за наявність інвалідності (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу).

До рапорту позивач долучив нотаріально завірені копії: паспорта громадянина України, ідентифікаційного номера, військового квитка, витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, що підтверджується переліком доданих до рапорту документів та резолюцією на цьому рапорті.

Рапорт разом з доданими документами було направлено засобами поштового зв`язку.

Військовою частино НОМЕР_1 зазначений вище рапорт було прийнято та зареєстровано 23.10.2025 за №24398, про що свідчить печатка на рапорті.

Докази розгляду рапорту позивача матеріали справи не містять.

В матеріалах справи міститься адвокатський запит ОСОБА_2 щодо результатів розгляду рапорту ОСОБА_1 .

Відповідь на адвокатський запит військовою частиною НОМЕР_1 не надана, що відповідачем не заперечується.

При цьому, 09.11.2025 військовою частиною НОМЕР_1 завершено службове розслідування за фактом самовільного залишення місця служби солдатом ОСОБА_1

06.12.2025 відповідач направив директору територіального управління Державного бюро розслідування, розташованого у м. Краматорську повідомлення про вчинення кримінального правопорушення солдатом ОСОБА_1 .

Інформація щодо реєстрації кримінального провадження стосовно позивача в матеріалах справи відсутня.

Позивач вважає, що має право на звільнення з військової служби на підставі підпункту "б" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" та подав усі необхідні документи для звільнення, що стало підставою для звернення до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та фактам, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначені Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 за №2232-XII (далі -Закон №2232-XII).

Статтею 1 Закону №2232-XII визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

За змістом частини 2 статті 1 Закону №2232-XII військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (надалі по тексту також - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності (частина 1 статті 2 Закону №2232-XII).

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» (затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ), введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022.

На час розгляду справи строк дії воєнного стану в Україні продовжено.

Звільнення військовослужбовців з військової служби регламентовано статтею 26 Закону №2232-XII.

Так, підпунктом "б" пункту 2 частини 4 статті 26 коментованого Закону визначено, що військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби під час дії воєнного стану за станом здоров`я на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби або про тимчасову непридатність до військової служби з переоглядом через 6-12 місяців; за наявності інвалідності (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу).

Відповідно до статті 14 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника.

Згідно з пунктом 225 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, яке затверджено Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008, повноваження на звільнення солдат з військової надані командирами бригад (полків, кораблів 1 рангу) і посадовими особами, які відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України прирівняні до них.

Відповідно до пункту 233 Положення військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення.

Згідно з пунктом 240 Положення, Військовослужбовці, які визнані непридатними до військової служби за станом здоров`я, підлягають звільненню з військової служби за станом здоров`я, крім військовослужбовців, визнаних військово-лікарськими комісіями непридатними до військової служби за станом здоров`я за наслідками захворювань, поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних під час виконання обов`язків військової служби, що призвело до встановлення їм інвалідності, часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності (за винятком розумових, сенсорних, психологічних вад та інших захворювань, визначених Міністерством оборони України), які виявили бажання проходити військову службу та стосовно яких прийнято рішення про залишення на військовій службі за контрактом. Військовослужбовці, які були визнані військово-лікарськими комісіями непридатними до військової служби за станом здоров`я за наслідками захворювань, поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних під час виконання обов`язків військової служби, що призвело до встановлення їм інвалідності, часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності, та яким згідно з прийнятими рішеннями дозволено проходити військову службу за контрактом на визначених посадах, можуть бути звільнені з військової служби до закінчення строку контракту в порядку, визначеному пунктом 35 цього Положення.

Після отримання військовою частиною відповідного висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність військовослужбовця до військової служби за станом здоров`я документи про його звільнення з військової служби оформлюються та надсилаються посадовій особі, яка видає наказ про звільнення негайно.

Рішення про дальше проходження військової служби військовослужбовцями, яких визнано обмежено придатними до проходження військової служби в мирний час, приймає посадова особа, до чиєї номенклатури призначення належить посада, яку займає військовослужбовець, на підставі відповідних клопотань. Після прийняття рішення про продовження проходження військової служби зазначені військовослужбовці можуть бути звільнені з військової служби на загальних підставах.

Відповідно до пункту 2 Розділу І. Порядку організації роботи з рапортами військовослужбовців у системі Міністерства оборони України, який затверджений наказом Міністерства оборони України від 06.08.2025 №531, з питань, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби, а також особистих питань військовослужбовець звертається з рапортом до безпосереднього командира (начальника), а у разі якщо він не може вирішити порушені у рапорті питання,- до наступного прямого командира (начальника).

Згідно з пунктом 1 Розділу ІІ. Порядку, рапорти подаються в усній та письмовій (паперовій або електронній) формах. Військовослужбовець має право усно рапортувати за допомогою технічних засобів комунікації.

Відповідно до підпунктів 3, 4, 5 Розділу ІІІ. Порядку, непогодження рапорту безпосереднім та/або прямими командирами (начальниками) не перешкоджає подальшому руху рапорту для його розгляду командиром (начальником) або іншою посадовою особою, яка уповноважена приймати рішення стосовно порушеного в рапорті питання, та прийняття рішення по суті рапорту. Особливості розгляду рапортів, поданих в електронній формі, врегульовано розділом IV цього Порядку.

Відмова у задоволенні рапорту має бути вмотивованою.

Якщо для прийняття рішення по суті рапорту недостатньо наданих військовослужбовцем інформації або документів, безпосередній або прямий командир (начальник) військовослужбовця, уповноважений приймати рішення стосовно порушеного в рапорті питання, може не погодити рапорт, зазначивши вичерпний перелік підстав та документів (копій документів), які необхідно додати до рапорту для вирішення його по суті.

Командиру (начальнику), уповноваженому приймати рішення стосовно порушеного у рапорті питання, забороняється відмовляти у задоволенні рапорту у разі, якщо до рапорту не додано документів, які є або повинні бути в розпорядженні відповідного командира (начальника).

Відповідно до пункту 7 Розділу ІІІ. Порядку, забороняється:

1) встановлювати будь-які інші вимоги щодо форми та змісту паперового рапорту, що не передбачені цим Порядком, у тому числі стосовно:

подання рапортів з окремих питань виключно написаними власноруч або друкованим способом;

недотримання вимог щодо розміру полів, відступів, шрифтів, кольору чорнила чи друку, розміру та якості паперу тощо, які не передбачені цим Порядком;

наявності граматичних, синтаксичних чи інших помилок, які не впливають на суть рапорту;

2) відмовляти у розгляді рапорту у разі відсутності доданих документів або інформації, які є або повинні бути в наявності у розпорядженні командира (начальника), створюються/формуються/видаються самим підрозділом та/або можуть бути витребувані підрозділом в іншого підрозділу та/або відповідного закладу охорони здоров`я тощо;

3) вимагати від військовослужбовця попереднього усного погодження паперового або електронного рапорту із безпосереднім або прямим командиром (начальником) перед його фактичним поданням відповідно до положень цього Порядку;

4) відмовляти у прийнятті (реєстрації) власноруч написаних рапортів військовослужбовців.

Відповідно до пункту 8 Розділу ІІІ. Порядку, початок перебігу строку розгляду паперового рапорту розпочинається із часу подання рапорту, а не часу його реєстрації в службі діловодства.

Часом подання паперового рапорту є дата передачі рапорту на погодження безпосередньому командиру (начальнику) військовослужбовця, а у разі відмови в розгляді рапорту безпосереднім командиром (начальником) - дата передачі рапорту прямому командиру (начальнику), з урахуванням вимог пункту 1 цього розділу.

У разі направлення рапорту засобами поштового зв`язку часом подання рапорту є дата надходження рапорту до поштового відділення за місцем знаходження відповідного підрозділу.

Суд констатує, що питання про звільнення позивача належить до компетенції безпосередньо командира військової частини НОМЕР_1 , а не будь якої іншої військової посадової особи.

Підпункт 3 пункту 7 Розділу ІІІ. Порядку, забороняє попереднього погодження паперового або електронного рапорту із безпосереднім або прямим командиром (начальником) перед його фактичним поданням відповідно до положень.

Факт отримання зазначеного рапорту від ОСОБА_1 підтверджено матеріалами справи. При цьому, згідно з відомостями з сайту Укрпошти, поштове відправлення за трек номером 189, прибуло о відділення за місцем знаходження відповідача 15.10.2025, отримано за довіреністю 20.10.2025. Разом з тим зареєстровано - 23.10.2025 за №24398.

При цьому, суд зазначає, що отримавши засобами поштового зв`язку рапорт позивача, відповідач не прийняв жодного рішення, ані про задоволення, ані про відмову у його задоволенні.

Стосовно посилань військової частини на факт самовільне залишення позивачем військової частини, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба призупиняється для військовослужбовців, які самовільно залишили військові частини або місця служби, дезертирували із Збройних Сил України та інших військових формувань або добровільно здалися в полон, якщо інше не визначено законодавством. Початком призупинення військової служби є день внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви, повідомлення командира (начальника) військової частини, поданих відповідно до частини п`ятої статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, та/або заяви, повідомлення начальника відповідного органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України про вчинене кримінальне правопорушення. Підставою для призупинення військової служби є отримання військовою частиною письмового повідомлення правоохоронного органу про внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального правопорушення (витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань).

Разом з тим, 10.05.2025 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо порядку проходження військової служби окремими категоріями військовослужбовців під час дії воєнного стану», яким статтю 24 доповнено реченням: Під час дії воєнного стану військова служба для військовослужбовців, які самовільно залишили військові частини або місця служби чи дезертирували, не призупиняється.

Таким чином, оскільки до 10.05.2025 не було внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви, повідомлення командира (начальника) військової частини стосовно ОСОБА_3 , а після 10.05.2025 таке внесення не впливає на призупинення військової служби позивача, суд дійшов висновку, що у військової частини не було підстав для ухилення від розгляду рапорту позивача про звільнення.

Матеріали адміністративної справи не містять доказів внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви, повідомлення командира (начальника) військової частини стосовно ОСОБА_1 станом і на час розгляду справи.

Також суд звертає увагу на те, що висновки службового розслідування за фактом самовільного залишення місця служби солдатом ОСОБА_1 затвердженні 09.11.2025, вже після отримання військовою частиною НОМЕР_1 рапорту позивача про звільнення з військової служби.

Таким чином, військова частина НОМЕР_1 зобов`язана розглянути рапорт ОСОБА_1 про його звільнення та прийняти відповідно обґрунтоване рішення.

Стосовно посилань відповідача на те, що виключенню із списків особового складу передує здавання військовослужбовцем справ та посади, суд зазначає, що виключення зі списків військової частини передує саме звільнення з військової служби.

Так, відповідно до розділу 2 частини 8 пункту 10 підпункту 1 Інструкції з діловодства у Збройних Силах України затверджену наказом Головнокомандувача Збройних Сил України № 40 від 31.01.2024 обхідний лист видається військовослужбовцям (працівникам) службою діловодства перед виключенням їх зі списків особового складу частини (установи) після видання (надходження) наказу (витягу із наказу) про призначення або звільнення військовослужбовця (працівника), крім військовослужбовців, які під час дії особливого періоду визнані військово-лікарською комісією непридатними до військової служби або непридатними із переоглядом через 6-12 місяців.

Згідно розділу 2 частини 8 пункту 10 підпункту 2 Інструкції в обхідному листі зазначаються військове звання, прізвище, ім`я та по батькові військовослужбовця, якому він видається, посадові особи служб забезпечення військової частини (установи). Обхідний лист підписує керівник служби діловодства. Відповідно до розділу 2 частини 8 пункту 10 підпункту 3 Інструкції підписаний обхідний лист керівниками служб забезпечення є підтвердженням для командира (керівника) військової частини (установи) про відсутність заборгованостей у військовослужбовця.

Отже, на підставі зазначеного вище, суд вважає безпідставними твердження відповідача щодо необхідності на даному етапі здавання ОСОБА_1 справ та посади.

Наведене вище в сукупності, дає підстави для висновку, що відповідач допустив протиправну бездіяльність щодо не розгляду рапорту ОСОБА_1 від 14.10.2025 про звільнення його з військової служби.

За таких обставин, суд вважає за необхідним задовольнити позов в цій частині, визнавши протиправною бездіяльність відповідача щодо не розгляду рапорту ОСОБА_1 від 14.10.2025 та зобов`язання військову частину НОМЕР_1 розглянути рапорт позивача та прийняті рішення по його суті.

Разом з тим, стосовно позовних вимог в частині прийняття рішення про звільнення позивача, суд зазначає, що суд не вправі втручатися в діяльність державних органів, що застосовують надані їм у межах закону повноваження на власний розсуд, без необхідності узгодження в будь-якій формі своїх дій з іншими суб`єктами. Втручання в дискреційні повноваження суб`єкта влади виходить за межі завдань адміністративного судочинства. Тобто, законодавець передбачив обов`язок суду змусити суб`єкта владних повноважень до правомірної поведінки, а не вирішувати питання, які належать до функцій і виключної компетенції останнього (дискреційні повноваження), тому втручання в таку діяльність є формою втручання в дискреційні повноваження наведеного органу та виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

Отже, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вимоги про зобов`язання відповідача звільнити позивача з військової служби та встановив спосіб відновлення прав позивача шляхом зобов`язання Військову частину НОМЕР_1 розглянути рапорт позивача та прийняти рішення по суті.

При цьому, суд звертає увагу відповідача на те, що ОСОБА_1 має право на звільнення з військової служби на підставі на підставі підпункту "б" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" та подав усі необхідні документи для його звільнення.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази на підтвердження правомірності дій та докази, долучені в обґрунтування позову, суд дійшов висновку про наявність підстав для частково задоволення позовних вимог.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, ураховуючи, що докази понесення інших судових витрат позивачем не надані, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 262, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги адвоката Бая Сергія Едуардовича в інтересах ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не розгляду рапорту ОСОБА_1 від 14.10.2025 про звільнення з військової служби за станом здоров`я.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) розглянути рапорт ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) від 14.10.2025 про звільнення з військової служби на підставі підпункту "б" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (за станом здоров`я за наявності інвалідності (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу) по суті та прийняти рішення.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя В.С. Дмитрієв