Справа № 200/3237/22
Суддя: Голошивець І.О.
Дата ухвалення: 2026-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про зміну способу виконання судового рішення

17 лютого 2026 року Справа №200/3237/22

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Голошивець І.О., розглянувши в порядку письмового провадження заяву представника позивача про зміну способу та порядку виконання рішення по справі №200/3237/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

02 лютого 2023 року рішенням Донецького окружного адміністративного суду у справі №200/3237/22 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволений частково.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області поновити нарахування страхових виплат ОСОБА_1 та сплатити заборгованість по страховим виплатам з 01.06.2016 року.

В решті позовних вимог відмовлено.

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 03 серпня 2023 року у справі №200/3237/22 апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 02 лютого 2023 р. у справі № 200/3237/22 - залишено без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 02 лютого 2023 р. у справі № 200/3237/22 - залишено без змін.

З урахуванням наведеного рішення Донецького окружного адміністративного суду по справі №200/3237/22 від 02.02.2023 року набрало законної сили 03.08.2023 року у відповідності до постанови Першого апеляційного адміністративного суду.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 30.08.2023 року у задоволенні заяви представника відповідача про відстрочення виконання судового рішення від 02 лютого 2023 року в адміністративній справі №200/3237/22 - відмовлено.

У січні 2026 року на адресу суду від представника позивача надійшла заява про вирішення питання про зміну способу та порядку виконання рішення по справі №200/3237/22 шляхом зміни способу та порядку виконання рішення суду на стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області заборгованості зі страхових виплат у розмірі 237 077,88 гривень на користь позивача.

Вищезазначена заява була вмотивована наступним: - «[…]. Наразі рішення суду у справі № 200/3237/22 від 02 лютого 2023 року не виконано, хоча пройшло вже 3 роки. Станом на момент подання даної заяви, жодних змін не відбулося. Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області позивачу проведено нарахування заборгованості за період з 01.06.2016 року по 31.12.2024 року в загальній сумі 237077,88 грн, що підтверджується інформацією боржника, наданою державному виконавцю. Але ця сума, належна позивачу та нарахована відповідно рішенню суду дотепер не виплачена.».

В якості доказів не виконання рішення суду представником позивача було надано копію листа Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 25.10.2025 року, наступного змісту: - «Щодо зобов`язання поновити нарахування страхових виплат ОСОБА_1 та сплатити заборгованість по страховим виплатам з 01.06.2016 в жовтні 2025 в електронній особовій справі потерпілого № в підсистемі ІКІС ПФУ «Призначення та виплата деяких соціальних виплат» здійснено нарахування заборгованості по щомісячним страховим виплатам за період з 01.06.2016 по 31.12.2024 в загальній сумі 237077,88 грн. Страхові виплати поновлено з 01.01.2025 в розмірі 3526,74 грн. Таким чином, були вжиті конкретні заходи з метою виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 02.02.2023 по справі №200/3237/22. Судові рішення, що набрали законної сили, виконуються органами Пенсійного фонду України відповідно до визначених зобов`язань, які конкретизовані у мотивувальній та резолютивній частинах, в установленому законодавством порядку. Регулювання та організація діяльності в Пенсійному фонді України здійснюється в межах правил, встановлених законодавством для центральних органів виконавчої влади, головний принцип якої закріплений в статті 19 Конституції України: діяльність органів державної влади здійснюється у відповідності до спеціально-дозвільного типу правового регулювання, яке побудовано на основі принципу «заборонено все, крім дозволеного законом; дозволено лише те, що прямо передбачено законом». Як зазначив Верховний Суд в постанові від 29.09.2020 у справі № 263/14242/17, застосування такого принципу суттєво обмежує цих суб`єктів у виборі варіантів чи моделі своєї поведінки, а також забезпечує використання ними владних повноважень виключно в межах закону і тим самим істотно обмежує можливі зловживання з боку держави та її органів. Пунктом 9 розділу VII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 23.09.1999 № 1105-XIV «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» визначено, що особливості здійснення страхових виплат за соціальним страхуванням внутрішньо переміщеним особам визначаються Кабінетом Міністрів України. Виплату щомісячної страхової виплати ОСОБА_1 за період з 01.06.2016 по 31.12.2024 в загальній сумі 237077,88 грн. буде проведено з урахуванням норм Постанови КМУ №365 на умовах окремого порядку, після прийняття його Кабінетом Міністрів України.».

Відповідачем по справі Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області було повідомлено про надходження даної заяви належним чином, що підтверджується наявною реєстрацією кабінету «Електронний суд», про що свідчить відповідна відмітка «доставлено» та зазначена дата 29.01.2026 року та наявність в матеріалах справи квитанції про надіслання представником заявника даної заяви до зареєстрованого Електронного кабінету Користувача ЄСІТС.

Станом на час винесення відповідної ухвали від відповідача будь-яких заяв та заперечень на адресу суду не надходило.

Приписами ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Приписами ч.1 ст.78 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Варто зауважити, що приписами ч.1 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Слід констатувати той факт, що у відповідача, який отримав копію заяви про встановлення або зміну способу та порядку виконання рішення по справі №200/3237/22 29.01.2026 року, було вдосталь часу для надання на адресу суду своїх заперечень із відповідними доказами на підтвердження своєї позиції по справі, але враховуючи відсутність взагалі будь-яких заяв по суті, суд вирішив розглянути дану справу за наявними в ній матеріалами та доказами.

Згідно з рекомендаціями Ради суддів України від 02.03.2022 в умовах воєнного стану режим роботи кожного суду визначається окремо. Рекомендовано судам за можливості відкладати розгляд справ (за винятком невідкладних судових розглядів) та знімати їх з розгляду, зважати на те, що велика кількість учасників судових процесів не завжди мають змогу подати заяву про відкладення розгляду справи через залучення до функціонування критичної інфраструктури, вступ до лав Збройних сил України, територіальної оборони, добровольчих воєнних формувань та інших форм протидії збройної агресії проти України, або не можуть прибути в суд у зв`язку з небезпекою для життя.

Враховуючи активні бойові дії на території Донецької області та з метою недопущення випадків загрози життю, здоров`ю і безпеці учасників справи, режим роботи суду встановлений наступним чином:

- прийом вхідної кореспонденції та процесуальних документів здійснюється судом в підсистемі «Електронний суд» або через офіційну електронну адресу суду;

- розгляд справ у судових засіданнях за участю сторін не здійснюється до усунення обставин, які в умовах воєнної агресії проти України зумовлюють загрозу життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів, суддів та працівників апарату суду.

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов до висновку, що розгляд заяви представника позивача про встановлення зміни способу та порядку виконання рішення суду по справі №200/3237/22 провести у порядку письмового провадження без виклику учасників справи за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши документи, надані на підтвердження обставин, викладених у заяві, матеріали адміністративної справи, суд дійшов до таких висновків.

Відповідно до ч.1 ст.378 Кодексу адміністративного судочинства України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Відповідно до приписів ч.2 ст.378 Кодексу адміністративного судочинства України, заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення розглядається у двадцятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду.

Приписами ч.3 ст.378 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Невиконання суб`єктом владних повноважень судового рішення, яке набрало законної сили, щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг протягом двох місяців з дня набрання законної сили судовим рішенням є самостійною підставою для зміни способу і порядку виконання такого судового рішення шляхом стягнення з такого суб`єкта владних повноважень відповідних виплат.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їхні посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами ст.124, ч.3 ст.129-1 Конституції України, судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України, а обов`язковість рішень суду визнається однією з основних засад судочинства.

Обов`язковість судових рішень гарантується, згідно з практикою Європейського суду з прав людини, статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод: право на судовий захист було б примарним, якби правова система держави дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове судове рішення залишалося недіючим на шкоду одній зі сторін. Якщо органи влади відмовляються виконувати чи затримують виконання судових рішень, гарантії статті 6, якими користується особа на час судової стадії розгляду, втрачають зміст.

Судові рішення, що набрали законної сили, а також ті, що підлягають негайному виконанню, є обов`язковими для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягають виконанню на всій території України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Судові рішення, що набрали законної сили, а також ті, що підлягають негайному виконанню, є обов`язковими для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягають виконанню на всій території України.

Отже, обов`язковість виконання судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених статтею 129-1 Конституції України, а також статтями 14 та 370 Кодексу адміністративного судочинства України.

Зазначені висновки узгоджуються із правовою позицією Верховного Суду, висловленою у постановах від 23 квітня 2020 року у справі №560/523/19, від 1 лютого 2022 року у справі 420/177/20 та від 18 травня 2022 року у справа №140/279/21.

Подібний підхід був застосований Верховним Судом у постанові від 26 січня 2021 року у справі №611/26/17, у якій Суд зазначив, що обов`язковість судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантовано статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених статтями 129, 129-1 Конституції України, статтями 2, 14, 370 КАС України та статтею 13 Закону України Про судоустрій і статус суддів. Обов`язковість судового рішення означає, що таке рішення буде виконано своєчасно (у розумні строки), належним чином (у спосіб, визначений судом) та у повному обсязі (у точній відповідності до приписів мотивувальної та резолютивної частин рішення).

Суд зазначає, що в адміністративному судочинстві обов`язковість виконання судового рішення має особливо важливе значення, оскільки, виходячи із завдань адміністративного судочинства щодо ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, судовий захист може вважатися ефективним лише за умови своєчасного та належного виконання судового рішення, зазвичай, боржником в якому є держава в особі її компетентних органів, а тому адміністративні суди, які, здійснюючи судовий контроль та застосовуючи інші пов`язані процесуальні засоби, повинні максимально сприяти реалізації конституційної засади обов`язковості судового рішення.

Зазначені висновки Суду узгоджуються із позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 1 лютого 2022 року у справі №420/177/20 та ухвалах від 26 січня 2021 року у справі №611/26/17, від 7 лютого 2022 року у справі №200/3958/19-а.

Частиною 3 статті 378 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

З аналізу положень ч.3 ст.378 Кодексу адміністративного судочинства України суд робить висновок, що підставою для застосування правил цієї норми є настання обставини, що перешкоджають належному виконанню судового рішення в адміністративній справі, ускладнюють його виконання або роблять неможливим. Тобто, зміна способу і порядку виконання рішення суду - це прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у порядку і способом, раніше встановленими судом.

З огляду на вказані норми Конституції України, які є нормами прямої дії, обов`язок виконати судове рішення виникає з моменту набрання ним законної сили, при цьому підставою для застосування правил статті 378 Кодексу адміністративного судочинства України є обставини, що перешкоджають належному виконанню судового рішення в адміністративній справі: ускладнюють його виконання або роблять неможливим.

Як зазначалось вище, рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 02 лютого 2023 року, яке набрало законної сили 02 серпня 2023 року - зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області поновити нарахування страхових виплат ОСОБА_1 та сплатити заборгованість по страховим виплатам з 01.06.2016 року.

Разом з тим, з листа Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 25.10.2025 року вбачається, що на виконання даного судового рішення, Головним управлінням в жовтні 2025 в електронній особовій справі потерпілого № в підсистемі ІКІС ПФУ «Призначення та виплата деяких соціальних виплат» здійснено нарахування заборгованості по щомісячним страховим виплатам за період з 01.06.2016 по 31.12.2024 в загальній сумі 237077,88 грн. Страхові виплати поновлено з 01.01.2025 в розмірі 3526,74 грн., та на час звернення до суду ця сума заборгованості зі страхових виплат належних та не виплачених позивачу складає 237 077,88 грн.

При цьому, Головне управління зазначає, виплата нарахованої доплати страхових виплат за період з 01.06.2016 по 31.12.2024 року в сумі 237 077,88 грн. буде проведено з урахуванням норм Постанови КМУ №365 на умовах окремого порядку, після прийняття його Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до положень п.2 ч.3 ст. 378 Кодексу адміністративного судочинства України, в редакції змін, внесених Законом України від 21.11.2024 р. № 4094-ІХ, невиконання суб`єктом владних повноважень судового рішення, яке набрало законної сили, щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг протягом двох місяців з дня набрання законної сили судовим рішенням є самостійною підставою для зміни способу і порядку виконання такого судового рішення шляхом стягнення з такого суб`єкта владних повноважень відповідних виплат.

Оскільки судове рішення стосується виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, яке не виконується більше двох місяців з дати набрання ним законної сили, то вказане є безумовною підставою для зміни способу виконання рішення суду в частині: «Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області () поновити нарахування страхових виплат ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) та сплатити заборгованість по страховим виплатам з 01.06.2016 року.» на «Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (адреса: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, площа Соборна, буд. 3, ) на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) заборгованість по страховим виплатам з 01.06.2016 року по 31.12.2024 року в сумі 237 077 (двісті тридцять сім тисяч сімдесят сім) гривень 88 коп.».

Відповідно до частини 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Враховуючи відсутність належних доказів виконання відповідачем судового рішення на час розгляду заяви, суд вважає, що наявні підстави для задоволення заяви позивача щодо зміни способу та порядку виконання рішення суду в частині зобов`язання здійснити виплату перерахованої пенсії.

Керуючись статтями 243, 248, 256, 294, 295, 297, 378 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивача про зміну способу та порядку виконання рішення по справі №200/3237/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Змінити спосіб виконання рішення суду по справі №200/3237/22 в частині: - «Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області () поновити нарахування страхових виплат ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) та сплатити заборгованість по страховим виплатам з 01.06.2016 року.» на «Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (адреса: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, площа Соборна, буд. 3, ) на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) заборгованість по страховим виплатам з 01.06.2016 року по 31.12.2024 року в сумі 237 077 (двісті тридцять сім тисяч сімдесят сім) гривень 88 коп.».

Повний текст ухвали складений та підписаний 17 лютого 2026 року.

Ухвала набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 256 Кодексу адміністративного судочинства України, і може бути оскаржена до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного тексту ухвали.

Суддя І.О. Голошивець