Справа № 560/2583/25
Суддя: Коваленко Н.В.
Дата ухвалення: 2026-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відкриття касаційного провадження

16 лютого 2026 року

м. Київ

справа №560/2583/25

адміністративне провадження №К/990/55409/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Коваленко Н.В.,

суддів: Берназюка Я.О., Кравчука В.М.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 28.11.2025 у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, в якому просила:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо відмови здійснити перерахунок та виплату раніше призначеного мені щомісячного довічного грошового утримання з 01.01.2025 - виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб в розмірі 3028,00 грн, встановленого на 01.01.2025 абзацом четвертим статті 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2025 рік», та в розмірі 54% від суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, в розмірі 249810,00 грн (посадовий оклад - 166540,00 грн (50х3028,00 грн х 1,1=166540,00 грн) та доплата за вислугу років (50%) - 83270,00 грн (166540,00 грн х 50% = 83270,00 грн);

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області здійснити перерахунок та виплату раніше призначеного мені щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням раніше виплачених сум) з 01.01.2025 - виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб в розмірі 3028,00 грн, встановленого на 01.01.2025 абзацом четвертим статті 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2025 рік», та в розмірі 54% від суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, в розмірі 249810,00 грн (посадовий оклад - 166540,00 грн (50 х 3028,00 грн х 1,1 = 166540,00 грн) та доплата за вислугу років (50%) - 83270,00 грн (166540,00 грн х 50% = 83270,00 грн).

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 07.04.2025 позов задоволено частково:

- визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України Хмельницькій області щодо відмови здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання з 01.01.2025, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб в розмірі 3028,00 грн, встановленого на 01.01.2025 абзацом четвертим статті 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2025 рік»;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням раніше виплачених сум) з 01.01.2025, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб в розмірі 3028,00 грн, встановленого на 01.01.2025 абзацом четвертим статті 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2025 рік».

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 28.11.2025 рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 07.04.2025 скасовано, прийнято нову постанову, якою відмовлено в задоволенні позову.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою.

Ухвалою Верховного Суду від 14.01.2026 касаційну скаргу залишено без руху. Скаржнику встановлено десятиденний строк з дня вручення копії ухвали для усунення недоліків касаційної скарги шляхом зазначення обґрунтувань підстав касаційного оскарження відповідно до частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України та надання документа про сплату судового збору.

На виконання вимог ухвали Верховного Суду від 14.01.2026 скаржником подано документ про сплату судового збору та нову редакцію касаційної скарги.

Вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження, Верховний Суд зазначає таке.

Розгляд справи в суді першої інстанції здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідно до частини першої та четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Приписами частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України обумовлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

За правилами пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження) не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Підставою касаційного оскарження скаржник зазначає пункт 1 частини четвертої та підпункт «в» пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України. Вважає, що дана справа становить значний суспільний інтерес та має виняткове значення для особи, яка подає касаційну скаргу.

Аналіз доводів касаційної скарги в сукупності з встановленими в судових рішеннях судів першої та апеляційної інстанцій обставинами та наданою їм правовою оцінкою дають підстави для висновку про наявність в цьому випадку обставин, наведених у підпункті «в» пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Обґрунтовуючи підстави для касаційного оскарження судових рішень, скаржник стверджує, що суд апеляційної інстанції при ухваленні оскаржуваних рішень застосував норми права без урахування висновків Верховного Суду, сформульованих у постановах від 12.10.2021 №233/2021/19, від 27.07.2023 у справі №240/3795/22, від 02.08.2023 у справі №560/5597/22, від 15.08.2023 у справі №120/19262/21-а та від 13.09.2023 №240/44080/21 щодо застосування положень абзацу п`ятого статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік», яка не підлягала застосуванню, та у незастосуванні норми абзацу четвертого статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік», частини 2 статті 130 Конституції України, статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Скаржник звертає увагу, що суд апеляційної інстанції не врахував ці висновки Верховного Суду, що, на його думку, призвело до неправильного застосування норм права у подібних правовідносинах.

Отже, аналіз доводів касаційної скарги в сукупності з встановленими в судових рішеннях судів першої та апеляційної інстанцій обставинами та наданою їм правовою оцінкою дають підстави для висновку про наявність обставин, визначених пунктом 1 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, що в свою чергу є підставою для відкриття касаційного провадження для здійснення судом належної оцінки та перевірки доводів, наведених скаржником на підставі доказів, які містяться у матеріалах справи.

Касаційна скарга відповідає вимогам статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України, подана з дотриманням установленого процесуальним законом строку на касаційне оскарження, підстави для повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження, відсутні.

Керуючись статтями 328, 329, 330, 334 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд

У Х В А Л И В:

Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 28.11.2025 у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Витребувати з Хмельницького окружного адміністративного суду №560/2583/25.

Надіслати учасникам справи копії цієї ухвали разом із копіями касаційної скарги та доданих до неї матеріалів.

Встановити строк для подачі відзиву на касаційну скаргу - десять днів з дня отримання копії цієї ухвали та роз`яснити, що до відзиву додаються докази надсилання (надання) його копій та доданих до нього документів іншим учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та не оскаржується.

Суддя-доповідач Н.В. Коваленко

Суддя Я.О. Берназюк

Суддя В.М. Кравчук