Справа № 420/3233/26
Суддя: Бойко О.Я.
Дата ухвалення: 2026-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/3233/26
УХВАЛА

16 лютого 2026 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд в складі:

Головуючої судді Бойко О.Я.,

розглянувши у порядку письмового провадження матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 (польова пошта НОМЕР_2 ) про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання здійснити перерахунок та виплату грошової допомоги для оздоровлення, компенсації втрати частини доходів,-

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 (польова пошта НОМЕР_2 ) про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання здійснити перерахунок та виплату грошової допомоги для оздоровлення, компенсації втрати частини доходів.

Відповідно до приписів п.4 частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.

Суддя дослідивши матеріали адміністративного позову дійшов висновку, що справа не підсудна Одеському окружному адміністративному суду та підлягає передачі за підсудністю, з огляду на наступне.

Згідно з вимогами пункту 3 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративний суд - суд, до компетенції якого цим Кодексом віднесено розгляд і вирішення адміністративних справ.

При цьому, належним та компетентним судом у розумінні процесуального закону є суд, який розглядає та вирішує справу за позовною заявою, поданою із дотриманням правил інстанційної, предметної та територіальної підсудності.

Поняття "підсудність" розкривається законодавцем у параграфі 3 глави 2 розділу І Кодексу адміністративного судочинства України та визначається останнім, як територіальна юрисдикція, питання якої врегульовані положеннями статей 25-30 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з вимогами частиною першою статті 25 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративні справи з приводу оскарження індивідуальних актів, а також дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які прийняті (вчинені, допущені) стосовно конкретної фізичної чи юридичної особи (їх об`єднань), вирішуються за вибором позивача адміністративним судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) цієї особи-позивача або адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Відповідно до вимог частини другої статті 26 Кодексу адміністративного судочинства України, позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

З аналізу зазначених правових норм випливає, що Кодекс адміністративного судочинства України встановлює декілька видів територіальної підсудності, в тому числі: загальну (залежно від місця проживання чи місцезнаходження відповідача) та альтернативну (за вибором позивача).

Отже, якщо предметом адміністративного позову є оскарження правових актів індивідуальної дії, а також дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які прийняті (вчинені, допущені) стосовно конкретної особи, то позивач може застосувати альтернативну підсудність. Таким чином, такий спір може бути розглянуто адміністративним судом за вибором позивача: за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) позивача або за місцезнаходженням відповідача.

Крім того, законодавець, надаючи право позивачу альтернативної підсудності на подачу до суду позову, пов`язує таке право вибору з урахуванням зареєстрованого у встановленому законом порядку місця проживання, перебування чи знаходження цієї особи-позивача.

Слід також зазначити, що відносини щодо місця проживання фізичної особи в публічно-правовому розумінні регулюються Законом України від 11 грудня 2003 р. №1382-IV "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" (далі за текстом - Закон №1382-ІV).

У статті 3 Закону №1382-ІV міститься визначення термінів, що вживаються у ньому, зокрема:

місце перебування - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік;

місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини;

реєстрація - внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку;

довідка про реєстрацію місця проживання - документ, який видається органом реєстрації особі за її вимогою та підтверджує реєстрацію місця проживання особи;

документи, до яких вносяться відомості про місце проживання, - паспорт громадянина України, тимчасове посвідчення громадянина України, посвідка на постійне проживання, посвідка на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, посвідчення особи, якій надано тимчасовий захист;

документ, до якого вносяться відомості про місце перебування, - довідка про звернення за захистом в Україні.

Аналіз зазначених нормативно-правових норм дає підстави для висновку, що місце проживання - це житло, в якому проживає особа, а реєстрація у встановленому законом порядку місця проживання підтверджується вичерпним переліком певних документів, зокрема, паспортом громадянина України.

Отже, засвідчення факту місця проживання у публічно-правових відносинах, має бути підтверджено реєстраційними відомостями, внесеними в паспортний документ.

З огляду на матеріали справи, спір між сторонами стосується визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання здійснити перерахунок та виплату позивачу грошової допомоги для оздоровлення, компенсації втрати частини доходів.

Позивач в позовній заяві зазначає свою адресу: АДРЕСА_1 . Водночас, відповідно до копії сторінок паспорту громадянина України, які позивач додає до позову його місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2 .

При цьому, відповідачем у вказаній справі позивач зазначає військову частину НОМЕР_1 , місцезнаходження якої згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: АДРЕСА_3 .

Відповідно, ця справа не підсудна Одеському окружному адміністративному суду, оскільки ні позивач, ні відповідач у місті Одеса чи Одеській області не зареєстровані у встановленому законом порядку.

Згідно ч. 1 ст. 318 КАС України рішення суду підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд за встановленою законом підсудністю, якщо рішення прийнято судом з порушенням правил юрисдикції (підсудності), визначених статтями 20, 22, 25-28 цього Кодексу.

Таким чином, розгляд справи адміністративним судом, якому вона територіально не підсудна та подальше винесення рішення за результатом розгляду такої справи є безумовною підставою для скасування такого рішення судом апеляційної інстанції з направленням справи на розгляд за встановленою підсудністю.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 29 Кодексу адміністративного судочинства України суд передає адміністративну справу на розгляд іншого адміністративного суду, якщо при відкритті провадження у справі суд встановить, що справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Згідно з ч. 6, 8 ст. 29 КАС України питання про передачу адміністративної справи, крім випадку, визначеного пунктами 4-6 частини першої цієї статті, суд вирішує ухвалою. Ухвалу про передачу адміністративної справи з одного адміністративного суду до іншого може бути оскаржено. Передача адміністративної справи з одного суду до іншого на підставі відповідної ухвали, яка підлягає оскарженню, здійснюється не пізніше наступного дня після закінчення строку на оскарження такої ухвали, а в разі подання апеляційної скарги - після залишення її без задоволення.

За таких підстав, з метою запобігання порушенню прав та охоронюваних законом інтересів учасників справи, з урахуванням приписів п. 2 ч. 1 ст. 29 КАС України, суд дійшов висновку, що справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 (польова пошта НОМЕР_2 ) про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання здійснити перерахунок та виплату грошової допомоги для оздоровлення, компенсації втрати частини доходів, слід передати за підсудністю до Київського окружного адміністративного суду.

Керуючись ст.ст. 26, 29, 30, 243, 248 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Передати адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 (польова пошта НОМЕР_2 ) про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання здійснити перерахунок та виплату грошової допомоги для оздоровлення, компенсації втрати частини доходів для розгляду за підсудністю до Київського окружного адміністративного суду.

Ухвала може бути оскаржена в порядку та в строки встановлені ст.ст. 295, 297 КАС України.

Ухвала набирає законної сили в порядку передбаченому статтею 256 КАС України.

Суддя Оксана БОЙКО