Справа № 750/138/26
Суддя: Косенко О. Д.
Дата ухвалення: 2026-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 750/138/26
Провадження № 2-а/750/34/26
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2026 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова у складі судді Косенка О.Д., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

встановив:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з позовом до Департаменту патрульної поліції (далі відповідач) про скасування постанови серії про накладення на нього адміністративного стягнення за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Свої позовні вимоги позивач обгрунтовував тим, що постановою серії ЕНА № 6173717 від 18.11.2025 по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі на позивача накладено адміністративне стягнення за ч. 2 ст. 122 КУпАП в розмірі 510,00 грн за порушення п. 1.9 Правил дорожнього руху, а саме, що 18.11.2025 о 06 год. 18 хв. у м. Чернігів по вул. Київська,19, позивач керував транспортним засобом без ввімкненого ближнього світла фар у темну пору року.

Позивач не погоджується з оскаржуваною постановою, вважає її протиправною і такою, що має бути скасована, з огляду на наступне.

Вказує, що відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» (далі - Закон № 580-VIII), поліцейський може зупиняти транспортні засоби якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення.

Позивач стверджує, що склад адміністративного правопорушення, відсутній, оскільки перехрестя, на якому працівниками поліції зафіксовано правопорушення він не проїжджав, а виїхав з іншої вулиці на наступному перехресті.

Крім того, з відеозапису з особистого телефону інспектора поліції, який начебто завантажений з відеореєстратора, видно як рухається якийсь транспортний засіб з увімкненими фарами на перехресті з світлофором, що на відеозапису автомобіль позивача не підтверджено.

Також позивач зазначає, що інспектором поліції було безпідставно відмовлено у задоволенні клопотань про ознайомлення з доказами, що маються у матеріалах справи, про можливість скористатися професійною правничою допомогою, перенесення розгляду справи на іншу дату для надання достатнього часу для підготовки лінії захисту, надання пояснень та інших доказів, що спростовують доводи працівника поліції.

Ухвалою судді від 08.01.2026 позовну заяву залишено без руху, запропоновано позивачу усунути недоліки позовної заяви, а саме: надати до суду аргументовані пояснення щодо причин пропуску строку для звернення до суду із скаргою та докази на підтвердження вказаних у поясненні обставин.

Ухвалою судді від 20.01.2026 позивачу поновлено строк для звернення до суду, позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, сторонам надано строк для подачі заяв по суті справи.

Відповідач 09.02.2025 в особі представника Прищепи Ю.О. через канцелярію суду надав відзив, у якому заперечив проти задоволення позовних вимог, вказавши, що на пропуск позивачем строку звернення до суду та відсутність об`єктивно непереборних, таких, що не залежать від волі позивача, обставин, які б унеможливлювали вчасне звернення.

Також відповідач зазначив, що з огляду на пропуск позивачем строку для звернення до суду на понад 2 місяці після винесення оскаржуваної постанови та в силу вимог п. п. 1 п. 3 розділу 8 наказу МВС від 18.12.2018 № 1026, якою передбачено строк зберігання записів з відео реєстраторів 30 днів, відповідач позбавлений можливості надати в якості доказу відеозапис з портативного відео реєстратора поліцейського, який оформляв адміністративні матеріали стосовно позивача, оскільки такий відеозапис було видалено автоматично.

Разом з тим, відповідач надав суду копію відеозапису, зробленого за допомогою відеореєстратора 70 mai, закріпленого в службовому транспортному засобі працівників поліції, з якого вбачається, що транспортний засіб Skoda Oktavia рухався в темну пору доби без ввімкненого ближнього світла фар, як того вимагає п.19.1 а) ПДР, зокрема це видно у порівнянні з транспортним засобом, який рухається за автомобілем позивача, у якого світло фар увімкнене і він менш помітний на дорозі.

Також відповідач заперечує факт порушення інспектором поліції прав позивача щодо відмови у задоволенні клопотань про ознайомлення з доказами, про можливість скористатися професійною правничою допомогою, перенесення розгляду справи на іншу дату, вказуючи, що із усіма правами особи, яка притягується до адміністративної відповідальності працівник поліції ознайомив позивача, жодним чином не перешкоджав водію у здійсненні вказаних прав, про що свідчить підпис позивача в п. 8 оскаржуваної постанови без будь яких застережень чи зауважень щодо порушення його прав і цими правами позивач мав можливість скористатися, зокрема шляхом залучення адвоката до участі у розгляді справи безпосередньо на місці події. Відповідач також вказує, що у даній категорії справ при розгляді справи на місці вчинення правопорушення за скороченим провадженням, згідно з вимогами законодавства, участь захисника не є обов`язковою, а його відсутність не суперечить інтересам правосуддя, оскільки позивач реалізував своє про на оскарження постанови про адміністративне правопорушення, отже подальший захист прав може бути забезпечено в суді.

Також у відзиві вказано, що Гавриленко О.В. є уповноваженим працівником патрульної поліції, проходить службу на посаді командира роти № 4 БУПП в Чернігівській області ДПП, а тому, у відповідності до ст. 222 КУпАП, має право від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення.

Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доводам відповідача, суд доходить висновку про необхідність задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, постановою серії ЕНА № 6173717 від 18.11.2025 по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі на позивача накладено адміністративне стягнення за ч. 2 ст. 122 КУпАП в розмірі 510,00 грн за порушення п. 1.9 Правил дорожнього руху, а саме за те, що 18.11.2025 о 06 год. 18 хв. у м. Чернігів по вул. Київська,19, позивач керував транспортним засобом без ввімкненого ближнього світла фар у темну пору року (а.с. 4).

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Пунктами 1.3 та 1.9 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (із змінами і доповненнями) встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п. 19.1 а) ПДР України, у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості незалежно від ступеня освітлення дороги, а також у тунелях на транспортному засобі, що рухається, повинні бути ввімкнені світлові пристрої зокрема, на всіх механічних транспортних засобах фари ближнього (дальнього) світла. Згідно з розділом 1 ПДР «Терміни, що наведені у цих Правилах», темна пора доби частина доби від заходу до сходу сонця (п.1.10).

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності регламентовано нормами Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про порушення Правил дорожнього руху (частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 121, частини перша, друга і третя статті 122). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно ч.4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу. Остання, наразі, містить вимоги до змісту постанови про правопорушення.

Процедуру оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція, матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі визначає Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395.

У разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу (п. 4 розділ 1 Інструкції).

Пункт 1 розділу ІІІ Інструкції, визначає, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Постанова у справі про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачені частиною другою статті 121, частиною другою статті 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення (пункт 2 розділу ІІІ).

Частиною 2 статті 122 КУпАП передбачена відповідальність, серед іншого, за порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами, які тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачені ч. 3 ст. 122 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Гавриленко О.В. є уповноваженим працівником патрульної поліції, проходить службу на посаді командира роти № 4 БУПП в Чернігівській області ДПП, а тому, у відповідності до ст. 222 КУпАП, має право від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення.

Таким чином, склавши постанову відносно позивача серії ЕНА № 6173717 від 18.11.2025 по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі про притягнення його до відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене, ч. 2 ст. 122 КУпАП, поліцейський діяв у межах наданих Законом повноважень.

Разом з тим, згідно п. 10 розділу III Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС від 07.11.2015 № 1395 під час вирішення питання про притягнення особи до відповідальності, поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, шо грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення: 1) фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень; 2) технічні прилади та технічні засоби з виявлення радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз; 3) безпілотні літальні апарати та спеціальні технічні засоби протидії їх застосуванню; 4) спеціальні технічні засоби перевірки на наявність стану алкогольного сп`яніння; 5) спеціалізоване програмне забезпечення для здійснення аналітичної обробки фото- і відеоінформації, у тому числі для встановлення осіб та номерних знаків транспортних засобів.

В силу принципу презумпції невинуватості, який закріплений у ст. 62 Конституції України та діє в адміністративному праві, вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, всі сумніви у винності особи, що притягається до відповідальності, тлумачаться на її користь.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 77 КАСУ кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У своїй постанові від 21.06.2023 у справі № 916/3027/21 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що покладений на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність передбачає, що висновки суду можуть будуватися на висновках про те, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

Кожна із сторін судового спору самостійно визначає докази, які, на її думку, належним чином підтверджують або спростовують заявлені позовні вимоги. Суд з дотриманням вимог щодо всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі доказів визначає певну сукупність доказів, з урахуванням їх вірогідності та взаємного зв`язку, які, за його внутрішнім переконанням, дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, що входять до предмета доказування.

Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі «Дж. К. та інші проти Швеції» («J.K. AND OTHERS v. SWEDEN») ЄСПЛ наголошує, що «у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування «поза розумним сумнівом («beyond reasonable doubt»).

Надаючи оцінку доводам сторін, суд враховує, що найбільш інформативним доказом у справі, який дає суду можливість встановити дійсні обставини справи, є відеозапис із транспортного засобу працівників поліції.

Як вбачається із відеозапису, зробленого поліцейським за допомогою відеореєстратора, 70 mai, закріпленого в службовому транспортному засобі працівників поліції, на регульованому перехресті вулиць на зелений сигнал світлофору автомобіль темного кольору здійснив маневр правого поворот. На вказаному автомобілі було ввімкнено передні фари. Також з відеозапису вбачається, що автомобіль працівників поліції здійснював розворот на перехресті та почав рухатися в напрямку руху автомобіля темного кольору, при цьому на певний час втративши його з обзору відеореєстратора, після чого було подано сигнал про зупинку одного з автомобілів, що рухалися у ряду, який було виконано водієм.

Із вищезазначеного відеозапису не можливо ідентифікувати автомобіль (марка, номерний знак та ін.), який був зафіксований відеореєстратором під час здійснення маневру правого повороту на світлофорі, а також під час зупинки працівниками поліції. Чи був це один і той же автомобіль також встановити не можливо. Також неможливо встановити, яке саме освітлення було увімкнуто на автомобілі, ближнє світло фар чи денні ходові вогні.

Посилання сторони відповідача, що різниця у яскравості освітлення фар автомобіля, який здійснював маневр правого повороту із автомобілем, який рухався позаду суд відхиляє, оскільки фари на різних транспортних засобах можуть мати різні технічні характеристики, зокрема щодо потужності освітлювальних елементів. Також на яркість освітлення можуть впливати інші фактори, зокрема забруднення стекла фар.

Суд зауважує, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений. Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.

Відповідно до ч.1-3 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

На необхідність справедливого розгляду справ звертає увагу і ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 77 КАСУ кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Як зазначено у правовому висновку Верховного Суду, викладеному в постанові від 25.06.2020 у справі 520/2261/19, ч. 2 ст. 77 КАС покладено обов`язок доказування відповідача - суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного ч. 1 цієї ж статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких грунтуються його вимоги.

В силу принципу презумпції невинуватості, який закріплений у ст. 62 Конституції України та діє в адміністративному праві, вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, всі сумніви у винності особи, що притягається до відповідальності, тлумачаться на її користь.

У матеріалах справи відсутні докази, передбачені ст. 72 КАС України та ст. 251 КУпАП, на підтвердження правомірності постанови про накладення адміністративного стягнення на позивача, а позивач заперечує факт вчинення ним адміністративного правопорушення.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний із належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Дослідивши матеріали справи, зважаючи на відсутність доказів вчинення за вказаних у оскаржуваній постанові обставин за участі водія указаного у постанові транспортного засобу протиправних дій, суд приходить до висновку, що постанова серії ЕНА № 6173717 від 18.11.2025 підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю у зв`язку з відсутністю в діях позивач складу та події адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 6-10, 72, 77, 90, 241-246, 255, 286, 292, 295 КАС України, суд, -

постановив:

позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 6173717 від 18.11.2025 по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення суду може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: Департамент патрульної поліції: 03048, місто Київ, вулиця Федора Ернеста, будинок 3, .

Суддя