Справа № 420/3698/26
Суддя: Бойко О.Я.
Дата ухвалення: 2026-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/3698/26
УХВАЛА

16 лютого 2026 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Бойко О.Я.,

розглянувши заяву про забезпечення позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

12.02.2026 до Одеського окружного адміністративного суду від ОСОБА_1 надійшла заява про забезпечення позову до подачі позовної заяви, в якій заявник просить:

- заборонити ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) вчиняти дії, пов`язані з заходами призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_2 , місце перебування внутрішньо переміщеної особи: АДРЕСА_3 ), окрім перевірки підстав щодо надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та її оформлення, до набрання законної сили рішенням суду в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування рішення комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 , затвердженого протоколом від 06.02.2026 №7, а також зобов`язання комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 прийняти рішення про надання ОСОБА_1 відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період відповідно до п. 3) ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Обґрунтовуючи заяву про забезпечення позову, позивач зазначає, що оскаржуване рішення ІНФОРМАЦІЯ_2 про відмову у наданні відстрочки має ознаки очевидної протиправності та порушує принцип юридичної визначеності. Позивач вказує, що відповідач раніше неодноразово підтверджував його право на відстрочку за тих самих фактичних обставин та пакету документів, а також брав участь у судовому процесі щодо встановлення факту перебування дітей на утриманні позивача і не заперечував проти нього. Таким чином, зміна підходу органу влади за відсутності змін у законодавчому регулюванні порушила легітимні очікування особи на стабільність свого правового статусу. Крім того, заявник наголошує на ризик незворотності наслідків у разі невжиття заходів забезпечення, оскільки оскарження рішення про відмову у відстрочці не зупиняє процедуру призову та існує висока ймовірність мобілізації позивача до вирішення справи по суті. З моменту відправлення до військової частини особа набуває статусу військовослужбовця, до якого норми ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» вже не застосовуються. Додатково позивач звертає увагу, що будучи внутрішньо переміщеною особою та винаймаючи житло у м. Києві, позивач є єдиним годувальником багатодітної сім`ї. Призов на військову службу та отримання лише мінімального грошового забезпечення під час проходження базової підготовки призведе до неспроможності оплачувати оренду житла та забезпечувати належний рівень життя дітей, що завдасть шкоди їхнім законним інтересам на отримання догляду та утримання.

Визначаючись щодо наявності підстав для забезпечення позову, суд виходить із наступного.

Розглянувши матеріали справи в частині, що стосується вирішення питання про забезпечення позову, суд вважає, що заява позивача не належить до задоволення, при цьому суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1, ч. 2, ч. 4 ст. 150, ч. 1 ст. 151 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.

Позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Згідно із ч. 2 ст. 151 КАС України, заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не лише позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені, у зв`язку із застосуванням відповідних заходів, а також має враховувати співрозмірність вимог заяви про забезпечення позову заявленим позовним вимогам, та обставинам справи.

Необхідною передумовою вжиття заходів забезпечення позову є існування очевидних ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю, а також вірогідність того, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Суд також зазначає, що забезпечення адміністративного позову є крайнім заходом, вжиття якого можливе виключно за наявності підстав вважати, що рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень є очевидно протиправними.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

При цьому, з огляду на матеріали позовної заяви суд не вбачає підстав, які б свідчили про те, що невжиття судом заходів забезпечення позову створить очевидну небезпеку заподіяння шкоди правам та інтересам позивача або ускладнить чи зробить неможливим виконання рішення суду за наслідками розгляду цієї справи.

Можливе настання негативних наслідків не є беззаперечним доказом для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову. Суд здійснює захист реально порушених прав, а не тих, які ймовірно може бути порушено у майбутньому.

Аргументи позивача щодо його права на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період потребують перевірки в ході судового розгляду справи по суті, оскільки прямо пов`язані із позовними вимогами.

Отже, на такому етапі суд позбавлений можливості встановити наявність очевидних ознак протиправності оскаржуваної позивачем відмови у наданні відстрочки, оскільки не надано належних доказів та обґрунтувань того, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що зазначені позивачем в якості підстав для забезпечення позову обставини не можуть бути розцінені в якості передумов для вжиття заходів забезпечення позову у зв`язку із чим, суд вважає заяву позивача про забезпечення позову не обґрунтованою та не вбачає підстав для її задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.150-154 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви позивача про вжиття заходів забезпечення позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Порядок і строки оскарження ухвали визначаються ст.ст.293,295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту іі підписання суддею (суддями).

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти з днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвалу суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: О.Я. Бойко