Справа № 500/414/25
Суддя: Юзьків Микола Іванович
Дата ухвалення: 2026-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

з питань прийняття звіту про виконання рішення суду

Справа № 500/414/25

16 лютого 2026 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Юзьківа М.І., розглянувши звіт Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про виконання рішення суду в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Тернопільського окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 24.03.2025 у справі № 500/414/25 адміністративний позов - задоволено повністю.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо застосування у 2024 році при призначенні ОСОБА_1 пенсії у разі втрати годувальника показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні з якої сплачені страхові внески за 2014-2016 роки.

Зобов`язано Головне Управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області здійснити ОСОБА_1 з 31.10.2024 перерахунок та виплату пенсії у разі втрати годувальника згідно з Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні з якої сплачені страхові внески за 2021-2023 роки, з урахуванням виплачених сум.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області подати звіт про виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 24.03.2025 у справі № 500/414/25 протягом 90 днів з дня набрання законної сили рішенням суду.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 28.10.2025 апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області - залишено без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 24.03.2025 в адміністративній справі № 500/414/25 - залишено без змін.

Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 24.03.2025 набрало законної сили 28.10.2025.

На виконання вимог рішення суду Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області подало звіт про виконання судового рішення від 24.03.2025 у справі № 500/414/25.

Ухвалою суду від 02.02.2026 прийнято до розгляду звіт Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про виконання судового рішення від 24.03.2025 у справі № 500/414/25.

У зв`язку з перебуванням судді Юзьківа М.І. у період з 09.02.2026 по 13.02.2026 на навчанні, розгляд звіту Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про виконання рішення суду здійснюється у перший робочий день після завершення навчання.

Положеннями статті 129 Конституції України передбачено, що основними засадами судочинства, зокрема, є: обов`язковість судового рішення.

Суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд (стаття 129-1 Конституції України).

Відповідно до частин другої та третьої статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Статтею 370 КАС України визначено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Отже, рішення суду, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи.

Порядок встановлення судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах визначено статтею 382 КАС України, за приписами частини 1 якої суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Зазначені норми кореспондуються з положенням частини 6 статті 245 цього Кодексу, згідно з якими у випадках, визначених у частинах третій - п`ятій цієї статті, суд може визначити відповідачу - суб`єкту владних повноважень розумний строк виконання рішення суду.

При цьому, такі процесуальні дії є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин. Тобто зобов`язання суб`єкта владних повноважень відповідача у справі подати суду звіт про виконання постанови суду є правом, а не обов`язком суду.

З аналізу вищенаведеної норми КАС України суд приходить до висновку про те, що за наслідками розгляду звіту або в разі неподання такого звіту суд може винести одну із двох допустимих ухвал:

1) ухвалу якою встановити новий строк подання звіту;

2) ухвалу про накладення штрафу на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення.

У постанові Верховного Суду від 23.04.2020 у справі № 560/523/19 зазначено, що переслідуючи мету забезпечення реалізації конституційного принципу обов`язковості судових рішень, адміністративні суди мають зважено підходити до вибору процесуальних засобів такого забезпечення, а саме: встановлювати дійсні причини виникнення затримки у виконанні судового рішення, аналізувати акти законодавства, враховувати здійснені відповідною посадовою особою дії, спрямовані на виконання судового рішення, та їх відповідність вимогам законодавства.

Посилення судового контролю за виконанням судових рішень та наділення суду з цією метою правом накладати штрафні санкції визнається заходом для забезпечення конституційного права громадян на судовий захист. Специфіка застосування штрафної санкції, полягає в тому, що вона накладається на керівника суб`єкта владних повноважень, яким не забезпечено виконання судового рішення та який є відповідальним за діяльність державного органу, який він очолює. Можливість накладення штрафу розглядається не самостійно, а за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або у разі неподання такого звіту. Накладення на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання постанови, штрафу є мірою покарання, а тому можливість суду накласти такий штраф може бути реалізована лише за умови встановлення судом обставин, які свідчать про умисне невиконання рішення суду, недобросовісність у діях суб`єкта владних повноважень, які свідчать про ухилення останнього від виконання рішення суду.

Судом встановлено, що поданий відповідачем звіт про виконання судового рішення за своєю суттю є повідомленням про те, що 25.12.2025 позивачці виплачено 27822.49 грн. Станом на 16.01.2026 залишок боргу становить 4311.80 грн.

Таким чином, судом не встановлено умислу відповідача спрямованого на невиконання рішення суду, а з наданих відповідачем до звіту документів, судом встановлено, що відповідачем вчиняються дії на виконання судового рішення, зокрема, шляхом звернення до Пенсійного фонду України з запитом про виділення додаткових коштів.

Суд враховує, що у постанові від 24.07.2023 у справі № 420/6671/18 Верховний Суд зазначив, що фактичне, у повному обсязі виконання судового рішення, можливо лише за наявності відповідного бюджетного призначення за рахунок Державного бюджету України. Водночас, стягнення з суб`єкта владних повноважень (територіального органу Пенсійного фонду України) коштів, які знаходяться на його рахунках але призначені для іншої мети, можуть поставити під загрозу функціонування такого суб`єкта, виконання покладених на нього функцій та, відповідно, нанесення шкоди необмеженій кількості осіб.

Постановою Верховного Суду від 30.04.2020 у справі № 804/2076/17 встановлена наступна позиція Верховного Суду: "Сам факт відсутності певного результату не може бути достатнім підтвердженням того, що суб`єкт владних повноважень допустив саме протиправну бездіяльність. Про протиправність може свідчити, зокрема, те, що суб`єкт владних повноважень діяв за обставин, коли мав реальну можливість реалізувати свої повноваження, повинен був це зробити, але не зробив (чи зробив з порушенням процедури чи інших вимог), що спричинило порушення прав та інтересів особи".

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 24.01.2018 у справі № 405/3663/13-а, невиконання судового рішення Головним управлінням Пенсійного фонду України в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин.

Згідно частин десятої та одинадцятої статті 382-3 КАС України, у разі неподання звіту у строк, встановлений судом, або у разі подання звіту з порушенням такого строку та за відсутності поважних причин, які унеможливили його вчасне подання, суд встановлює новий строк для подання звіту відповідно до частини 3 статті 382-1 цього Кодексу, а також накладає штраф на керівника такого суб`єкта владних повноважень.

Якщо суд прийняв звіт про виконання судового рішення, але суб`єктом владних повноважень відповідне судове рішення виконано не в повному обсязі, суд одночасно встановлює новий строк для подання звіту відповідно до частини 3 статті 382-1 цього Кодексу.

У свою чергу, відповідно до частини третьої статті 382-1 КАС України, встановлений судом строк для подання звіту про виконання судового рішення має бути достатнім для його підготовки. Достатнім є строк, який становить не менше десяти календарних днів з дня отримання суб`єктом владних повноважень відповідної ухвали та не перевищує трьох місяців.

Отже, за таких обставин, оскільки рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 24.03.2025 у справі № 500/414/25 виконано не в повному обсязі, зважаючи на те, що Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області не відмовляється від виплати недоотриманої пенсії, суд не припиняє здійснення судового контролю та вважає за необхідне встановити новий строк для подання звіту про виконання судового рішення - 3 (три) місяці з дня отримання відповідної ухвали.

Керуючись статтями 241, 243, 248, 370, 382, 383 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Прийняти звіт Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 22.01.2025 про виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 24.03.2025 у справі № 500/414/25.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області подати протягом 3 (трьох) місяців з дня отримання цієї ухвали новий звіт про виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 24.03.2025 у справі № 500/414/25.

Роз`яснити Головному управлінню Пенсійного фонду України в Тернопільській області, що відповідно до частини третьої, частини десятої статті 382-3 КАС України у разі постановляння ухвали про відмову у прийнятті звіту суд накладає на керівника суб`єкта владних повноважень штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також додатково може встановити новий строк подання звіту відповідно до частини третьої статті 382-1 цього Кодексу або за власною ініціативою розглянути питання про зміну способу і порядку виконання судового рішення. У разі неподання звіту у строк, встановлений судом, або у разі подання звіту з порушенням такого строку та за відсутності поважних причин, які унеможливили його вчасне подання, суд встановлює новий строк для подання звіту відповідно до частини третьої статті 382-1 цього Кодексу, а також накладає штраф на керівника такого суб`єкта владних повноважень.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Повний текст ухвали виготовлено і підписано 16 лютого 2026 року.

Головуючий суддя Юзьків М.І.