Справа № 400/1752/25
Суддя: Лісовська Н. В.
Дата ухвалення: 2026-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2026 р. № 400/1752/25
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Лісовської Н.В., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

до відповідачаІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_2 ,

провизнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту Позивач) звернувся з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі по тексту Відповідач, ІНФОРМАЦІЯ_2 ) з вимогами про:

- визнання протиправною бездіяльність голови Комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо не розгляду заяви ОСОБА_1 від 04.02.2025 року про відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на підставі абз. 1 ч. 3 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» як здобувача вищої освіти, що навчається за денною формою;

- зобов`язання голови Комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 розглянути заяву ОСОБА_1 від 04.02.2025 року про відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на підставі абз. 1 ч. 3 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та надати відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації як особі, як здобувача вищої освіти, що навчається за денною формою, про що видати відповідний документ та зробити відповідний запис у військово-обліковому документі про відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації.

Свої вимоги Позивач обґрунтовує тим, що направив відповідачу заяву від 04.02.2025 з відповідними підтверджуючими документами про надання відстрочки від мобілізації на підставі абз. 1 частини 3 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Право на відстрочку від мобілізації обумовлене тим, що Позивач навчається в аспірантурі в Киргизькому державному технічному університеті ім. І. Раззакова на денній формі навчання. Відповідач не розглянув вказану заяву, що Позивач вважає протиправним та таким, що не ґрунтується на вимогах законодавства.

Ухвалою від 03.03.2025 року суд відкрив провадження у справі та ухвалив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження (головуючий суддя Устинов І.А.).

12.03.2025 р. Відповідач подав відзив на позовну заяву. Заперечуючи проти задоволення позовних вимог відповідач вказує, що позовна заява подана до неналежного відповідача. До складу Комісії для розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації входять як представник ІНФОРМАЦІЯ_3 , так і органів державної виконавчої влади. Комісія та ІНФОРМАЦІЯ_2 є різними за формою та складом з особистими правами і обов`язками суб`єкти владних повноважень, а тому повноваження (права і обов`язки) Комісії визначені законодавством та не є делеговані іншим органам, в тому числі і ІНФОРМАЦІЯ_2 . Крім того, Відповідач вважає, що належним відповідачем по справі повинно виступати Міністерство освіти України, яке є держателем та власником Єдиної державної електронної бази з питань освіти. Інформація з даної Бази вноситься лише Міністерством освіти України та ані Комісія, ані ІНФОРМАЦІЯ_2 не мають доступу до внесення відомостей до Бази.

16.03.2025 р. Позивач подав відповідь на відзив, в якому зазначає, що ним до заяви від 04.02.2025 року не було додано довідку про здобувача освіти, оскільки іноземні навчальні заклади не мають доступу до Єдиної державної електронної бази з питань освіти України та відповідно не можуть сформувати таку довідку. Крім того, Відповідачем, всупереч вимогам абз. 1 п. 60 Порядку №560, не було надано належної оцінки указаній Позивачем інформації, як і не було надано оцінку факту навчання в аспірантурі Позивача та доданих до заяви від 04.02.2025 року документів, а також не було з`ясовано, що Позивач не підлягає призову на військову службу під час мобілізації, не вжито жодних заходів щодо з`ясування таких обставин.

Відповідно до наказу голови суду від 08.07.2025 року № 85-к суддю ОСОБА_2 відраховано зі штату Миколаївського окружного адміністративного суду у зв`язку із звільненням його у відставку рішенням Вищої ради правосуддя від 08.07.2025 року № 1419/15-25.

23.07.2025 року було здійснено повторний автоматичний розподіл справи.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу, головуючим у справі визначено суддю Лісовську Н.В.

Ухвалою суду від 24.07.2025 р. судом прийнято справу № 400/1752/25 до свого провадження та визначено розгляд справи почати спочатку за правилами спрощеного позовного провадження (без виклику сторін).

Суд розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

З`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши матеріали, що містяться у справі, суд встановив наступне:

ОСОБА_1 є військовозобов`язаним та перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_4 ( ОСОБА_3 ).

Відповідно до наказу від 16.10.2024 року №2/62 Позивач зарахований (додатковий набір) до аспірантури Киргизького державного технічного університету ім. І. Раззакова і навчається на першому курсі (денна форма навчання) за спеціальністю 08.00.06 Національна та регіональна економіка, що підтверджується довідкою від 14.11.2024 року № 20-7/2024-02, виданою Киргизьким державним технічним університетом ім. І. Раззакова.

Період навчання Позивача з 05.11.2024 року по 31.12.2027 року згідно даних Контракту № 20-7/2024-02, затвердженого ректором Киргизького державного технічного університету ім. І. Раззакова, 05.11.2024 року.

04.02.2025 року Позивач направив листа (поштове відправлення №178) до голови комісії ІНФОРМАЦІЯ_5 із заявою про надання відстрочки від мобілізації у зв`язку з навчанням у Киргизькому державному технічному університеті ім. І. Раззакова на денній формі навчання на підставі абз. 1 частини 3 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

До заяви про надання відстрочки Позивачем було надано:

- копія квитанції від 14.11.2024 р. № 1057 про сплату за навчання;

- копія наказу від 16.10.2024 року №2/62;

- копія довідки від 14.11.2024 року № 20-7/2024-02;

- копія Контракту № 20-7/2024-02;

- копія наказу від 05.11.2024 р. №2/69;

- копія посвідчення студента від 30.10.2024 р.;

- копія військово-облікового документа Позивача.

Вказаний лист отримано відповідачем 04.02.2025 р.

Позивач не отримав у встановлений законодавством строк результату розгляду заяви ОСОБА_1 від 04.02.2025 р.

Вважаючи бездіяльність Відповідача протиправною, Позивач звернувся до суду з позовною заявою.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частинами 1, 2 статті 17 Конституції України, захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.

Відповідно до статті 65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

У зв`язку з військовою агресією РФ проти України, Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/202, затвердженим Законом України від 24.02.2022 року №2102-IX, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжувався.

В подальшому воєнний стан був неодноразово продовжений та триває на момент розгляду цієї справи.

Таким чином, на дату ухвалення рішення у цій справі в Україні діє воєнний стан, правовий режим якого визначається Законом України від 12 травня 2015 року № 389-VIII «Про правовий режим воєнного стану».

Указом Президента України №69/2022 «Про загальну мобілізацію» від 24 лютого 2022 року було оголошено про загальну мобілізацію на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва.

Згідно з вказаним Указом, мобілізація проводиться протягом 90 діб із дня набрання чинності цим Указом.

Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів регулює Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21 жовтня 1993 року №3543-XII (далі - Закон №3543-XII в редакції на час виникнення спірних правовідносин).

За визначеннями, наведеними у статті 1 Закону №3543-XII:

мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано;

особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації визначено статтею 22 Закону №3543-XII.

Зокрема, приписами ч. 1 ст. 22 Закону №3543-ХІІ встановлено, що громадяни України зобов`язані з`являтися за викликом до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом Служби зовнішньої розвідки України) для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період.

Згідно з ч. 3 ст. 22 Закону №3543-ХІІ, під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Статтею 23 Закону №3543-ХІІ визначено перелік осіб, які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 23 Закону № 3543-ХІІ, призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період не підлягають здобувачі професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти і здобувають рівень освіти, що є вищим за раніше здобутий рівень освіти у послідовності, визначеній частиною другою статті 10 Закону України «Про освіту», а також докторанти та особи, зараховані на навчання до інтернатури.

Так, 04.02.2025 року Позивач поштою направив до Відповідача заяву про надання відстрочки від мобілізації у зв`язку з навчанням у Киргизькому державному технічному університеті ім. І. Раззакова на денній формі навчання на підставі абз. 1 частини 3 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», яка отримана відповідачем 04.02.2025 року.

Постановою КМ України від 16 травня 2024 року №560 затверджено Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період (далі - Порядок №560), який діє з 18.05.2024, і визначає процедуру надання військовозобов`язаним та резервістам відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період та її оформлення.

Відповідно до п.56 Порядку №560 відстрочка від призову на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період надається військовозобов`язаним з підстав, визначених статтею 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Згідно з п. 58 Порядку №560 ( в редакції станом на час звернення позивача), за наявності підстав для одержання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період військовозобов`язані (крім заброньованих та посадових (службових) осіб, зазначених у підпунктах 16-23 пункту 1 додатка 5) особисто подають на ім`я голови комісії районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу заяву за формою, визначеною у додатку 4, до якої додаються документи, що підтверджують право на відстрочку, або копії таких документів, засвідчені в установленому порядку, зазначені у переліку згідно з додатком 5. Заява військовозобов`язаного підлягає обов`язковій реєстрації.

Відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації може оформлятися за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів на підставі даних, отриманих з інших державних реєстрів або баз даних, які підтверджують, що військовозобов`язаний має право на відстрочку з підстав, визначених статтею 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (п. 59 Порядку №560).

Відповідно до п. 62 Порядку №560 здобувачі професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти і здобувають рівень освіти, що є вищим за раніше здобутий рівень освіти у послідовності, визначеній частиною другою статті 10 Закону України «Про освіту», а також докторанти та особи, зараховані на навчання до інтернатури для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, надають до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки довідку про здобувача освіти, сформовану в Єдиній державній електронній базі з питань освіти за формою, визначеною у додатку 9, та документи (нотаріально засвідчені копії документів), що підтверджують зарахування на навчання до інтернатури згідно з додатком 5.Відповідно до п.60 Порядку №560 комісія вивчає отримані заяву та підтвердні документи, оцінює законність підстав для надання відстрочки, за потреби готує запити до відповідних органів державної влади для отримання інформації, що підтверджує право заявника на відстрочку, або використовує інформацію з публічних електронних реєстрів.

Комісія зобов`язана розглянути отримані на розгляд заяву та документи, що підтверджують право на відстрочку, протягом семи днів з дати надходження, але не пізніше ніж протягом наступного дня від дати отримання інформації на запити до органів державної влади.

На підставі розгляду отриманих документів комісія ухвалює рішення про надання або відмову у наданні відстрочки. Рішення комісії оформляється протоколом.

Про прийняте комісією рішення повідомляється засобами телефонного, електронного зв`язку або поштою заявнику не пізніше ніж на наступний день після ухвалення такого рішення.

У разі позитивного рішення військовозобов`язаному надається довідка із зазначенням строку відстрочки за формою, визначеною у додатку 6.

У разі відмови у наданні відстрочки військовозобов`язаному повідомляють письмово із зазначенням причин відмови за формою, визначеною у додатку 7. Таке рішення може бути оскаржене у судовому порядку.

До ухвалення комісією рішення військовозобов`язаний не підлягає призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Як зазначалось вище, 04.02.2025 р. Позивач направив поштою до Відповідача заяву про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації. Дана заява з додатками була доставлена Укрпоштою на адресу Відповідача 04.02.2025 р. та вручена особисто.

Проте, Відповідачем заяву Позивача щодо надання йому відстрочки від призову під час мобілізації не розглянуто та рішення по суті заяви не прийнято. Доказів протилежного матеріали справи не місять.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на Відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

З огляду на вищевикладене, суд доходить висновку що Відповідачем допущено протиправну бездіяльності щодо не розгляду заяви ОСОБА_1 від 04.02.2025 року про надання йому відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі абз. 1 ч. 3 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» у спосіб, визначений Порядком № 560.

Вирішуючи питання про відновлення порушеного права Позивача, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Суд також враховує, що чинним законодавством покладено на Комісію ІНФОРМАЦІЯ_1 обов`язок щодо прийняття рішення про надання або відмову у наданні відстрочки.

З огляду на встановлені обставини справи в їх сукупності та з урахуванням того, що суд не дає оцінки щодо права на відстрочку Позивача, відповідно до абз. 1 ч. 3 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», так як це не є предметом цього судового розгляду, рішення щодо чого повинна прийняти комісія Відповідача з дотриманням вимог Порядку №560, вирішуючи заяву позивача від 04.02.2025 р. по суті, суд вважає, що належним способом відновлення порушеного права Позивача, в даному випаду, є зобов`язання Комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 розглянути заяву ОСОБА_1 від 04.02.2025 р. про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі абз. 1 ч. 3 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та за результатами її розгляду прийняти відповідне рішення, з урахуванням висновків суду.

Суд також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів позивача), сформовану у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення ( рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, усі інші аргументи сторін вивчені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу у судовому рішенні, оскільки вищенаведених висновків суду не спростовують.

З урахуванням встановлених по справі обставин, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до положень статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідач не довів правомірності своїх дій, що є підставою для часткового задоволення позову.

Згідно з ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Позивач надав квитанцію про сплату судового збору в сумі 1211,20 грн, відтак стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Відповідача підлягає 605,60 грн.

Керуючись ст. 2, 19, 241, 244, 242-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити частково.

2. Визнати протиправною бездіяльність Комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо не розгляду заяви ОСОБА_1 від 04.02.2025 року про відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на підставі абз. 1 ч. 3 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» як здобувача вищої освіти, що навчається за денною формою.

3. Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_6 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) від 04.02.2025 року про відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на підставі абз. 1 ч. 3 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» як здобувача вищої освіти, що навчається за денною формою.

4. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

5. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) судовий збір у сумі 605,60 грн (шістсот п`ять грн. 60 коп.) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 16.02.2026 р.

Суддя Н.В. Лісовська