Справа № 520/23982/25
Суддя: Катунов В.В.
Дата ухвалення: 2026-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: Чудних С.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2026 р. Справа № 520/23982/25
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді Катунова В.В.,

Суддів: Ральченка І.М. , Подобайло З.Г. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Сумського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.12.2025, майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, по справі № 520/23982/25

за позовом ОСОБА_1

до Комісії з реорганізації Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Харків) , Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції

про визнання бездіяльності протиправною та зобо`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивачка, ОСОБА_1 ) звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просила суд:

- визнати протиправною бездіяльність Комісії з реорганізації Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) та Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо не врахування ОСОБА_1 , сум отриманої винагороди державного виконавця у 2016, 2021, 2022, 2023, 2024, 2025 роках при обчисленні розрахунку середньомісячної заробітної плати для нарахування та виплати заробітної плати за дні щорічних відпусток, грошової допомоги до щорічної відпустки, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань у 2016, 2021, 2022, 2023, 2024, 2025 роках;

- зобов`язати Комісію з реорганізації Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) здійснити перерахунок та виплатити заробітну плату ОСОБА_1 з урахуванням сум отриманої винагороди державного виконавця у 2016, 2021, 2022 роках при обчисленні розрахунку середньомісячної заробітної плати для нарахування та виплати заробітної плати за дні щорічних відпусток, грошової допомоги до щорічної відпустки, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань у 2016, 2021, 2022, роках;

- зобов`язати Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції здійснити перерахунок та виплатити заробітну плату ОСОБА_1 з урахуванням сум отриманої винагороди державного виконавця у 2023, 2024, 2025 роках при обчисленні розрахунку середньомісячної заробітної плати для нарахування та виплати заробітної плати за дні щорічних відпусток, грошової допомоги до щорічної відпустки, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань у 2023, 2024, 2025 роках;

- визнати протиправною бездіяльність Комісії з реорганізації Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) щодо нездійснення перерахунку та виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення (включно) з урахуванням абзаців 4, 6 пункту 5 "Порядку проведення індексації грошових доходів населення", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078;

- зобов`язати Комісію з реорганізації Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) здійснити перерахунок та виплату індексації з 01.05.2021 року по 31.01.2022, із застосуванням базового місяця квітень 2021 року;

- зобов`язати Комісію з реорганізації Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) здійснити перерахунок та виплату індексації з 01.03.2022 року по 31.12.2022, із застосуванням базового місяця лютий 2022 року.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2025 позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Комісії з реорганізації Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) та Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо не врахування ОСОБА_1 , сум отриманої винагороди державного виконавця у 2016, 2021, 2022, 2023, 2024, 2025 роках при обчисленні розрахунку середньомісячної заробітної плати для нарахування та виплати заробітної плати за дні щорічних відпусток, грошової допомоги до щорічної відпустки, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань у 2016, 2021, 2022, 2023, 2024, 2025 роках.

Зобов`язано Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції здійснити перерахунок та виплатити заробітну плату ОСОБА_1 з урахуванням сум отриманої винагороди державного виконавця у 2016, 2021, 2022, 2023, 2024, 2025 роках при обчисленні розрахунку середньомісячної заробітної плати для нарахування та виплати заробітної плати за дні щорічних відпусток, грошової допомоги до щорічної відпустки, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань у 2016, 2021, 2022, 2023, 2024, 2025 роках.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, Сумське міжрегіональне управління Міністерства юстиції України звернулось з апеляційною скаргою, в якій вказало, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.12.2025 по справі № 520/23982/25 в частині задоволених позовних вимог є таким, що прийнято з неправильним та невірним застосуванням норм матеріального права, неповним з`ясуванням та недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; з невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції обставинам справи, тому просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та ухвалити нового рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначило, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 06.05.2025 № 517 «Деякі питання міжрегіональних територіальних органів Міністерства юстиції України» Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції () перейменовано на Сумське міжрегіональне управління Міністерства юстиції України (), тому апелянтом є Сумське міжрегіональне управління Міністерства юстиції України. Вказало, що з урахуванням внесених Постановою Кабінету Міністрів України № 1213 від 09.12.2020 року змін до абзацу першого пункту 4 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100, винагорода державного виконавця не враховується до розрахунків при обчисленні середньої заробітної плати. Оскільки відповідно до наказу Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 18.01.2021 № 204/к, днем виходу на роботу ОСОБА_1 вважається 29.03.2021, тому спірні правовідносини у цій справі виникли після доповнення пункту 4 Порядку №100 підпунктом «н» винагороди державним виконавцям». Відтак, судом першої інстанції було помилково застосовано положення нормативно-правового акту попередньої редакції, яка на час виникнення спірних правовідносин діяла в іншій редакції, та чітко визначала, що винагорода державним виконавцям не враховується при обчисленні середньої заробітної плати.

Позивачка надала відзив на апеляційну скаргу, в якому вказала, що винагорода державного виконавця є варіативною складовою заробітної плати, тому апелянт помилково ототожнює її з одноразовими або разовими виплатами. Просила залишити апеляційну скаргу без задоволення.

Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції надало відзив на апеляційну скаргу, в якому просило її задовольнити.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Предметом апеляційного оскарження є судове рішення, яке прийняте судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Згідно зі ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

При цьому, колегія суддів зазначає, що як вбачається з апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції фактично оскаржується в частині задоволення позову.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, відзиви на апеляційну скаргу, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що з 23.11.2015 по 02.07.2025 ОСОБА_1 працювала у Східному міжрегіональному управлінні Міністерства юстиції України. ( м. Харків).

Наказом Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції № 4208/04 від 30.06.2025 ОСОБА_1 звільнено із посади заступника начальника Чугуївського відділу державної виконавчої служби у Чугуївському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції з 02.07.2025 за власним бажанням відповідно до частини 2 статті 86 Закону України «Про державну службу» з припиненням державної служби.

11.08.2025 позивачка звернулась із запитом до Східного міжрегіональне управління Міністерства юстиції України ( ) з вимогою надати розмір заробітної плати з 2015 року по липень 2025 року та здійснити перерахунок та виплату заробітної плати з урахуванням сум отриманої винагороди державного виконавця у 2016, 2017, 2021, 2022, 2023, 2024, 2025 роках при обчисленні розрахунку середньомісячної заробітної плати для нарахування та виплати заробітної плати за дні щорічних відпусток, грошової допомоги до щорічної відпустки, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань у 2016, 2017, 2021, 2022, 2023, 2024, 2025 роках та проведення індексації відповідно до Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078.

19.08.2025 позивачка повторно направила запит до Східного міжрегіональне управління Міністерства юстиції України () щодо здійснення перерахунку та виплату індексації заробітної плати за період з 01.01.2023 по 02.07.2025 відповідно до вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078.

Листом Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України № 26367/ПІ/K/206/25/15.1 від 13.08.2025 позивачку повідомлено, що запит в частині здійснення перерахунку та виплати заробітної плати при обчисленні днів щорічних відпусток, грошової допомоги та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань з урахуванням сум отриманої винагороди державного виконавця у 2016, 2017, 2021 та 2022 роках направлено листом від 13.08.2025 № 26232/16.3/22/25 до комісії з реорганізації Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) для розгляду за належністю, у зв`язку з тим, що документи поточного діловодства, інші справи, в тому числі особові рахунки від Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) до Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції не передавалися.

Згідно відповіді Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України № 26816/ПІ/K/205/25/15.1 від 18.08.2025, надано розрахункові листи працівника, але не в повному обсязі з вимогою сплатити вартість на копіювання та друк.

Після відшкодування фактичних витрат на копіювання, друк та виготовлення цифрових копій, згідно рахунку №20 від 18.08.2025 позивачці надійшла відповідь Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України № 27074/ ПІ/K/205/25/15.1 від 20.08.2025 про розмір заробітної плати із щомісячним розрахунком складової заробітної плати за період роботи з 01.01.2023 по 02.07.2025. Щодо звернення від 19.08.2025 про здійснення перерахунку та виплату індексації заробітної плати за період з 01.01.2023 по 02.07.2025 відповідно до вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 Східним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції України у перерахунку відмовлено.

21.08.2025 Комісія з реорганізації Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) надала відповідь № 41/95/3/25/12.1, в якій зазначила, що надати інформацію про виплачену заробітну плату ОСОБА_1 не виявляється можливим через пошкодження. Також позивачці відмовлено у здійсненні перерахунку та виплати заробітної плати з урахуванням сум отриманої винагороди державного виконавця у 2016, 2017, 2021, 2022 роках при обчисленні розрахунку середньомісячної заробітної плати для нарахування та виплати заробітної плати за дні щорічних відпусток, грошової допомоги до щорічної відпустки, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань.

21.08.2025 Комісія з реорганізації Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) надали відповідь № 42/95/3/25/12.1, якою відмовила ОСОБА_1 в проведенні індексації.

Позивачка, вважаючи протиправною бездіяльність відповідачів щодо не врахування сум отриманої винагороди державного виконавця у 2016, 2021, 2022, 2023, 2024, 2025 роках при обчисленні розрахунку середньомісячної заробітної плати для нарахування та виплати заробітної плати за дні щорічних відпусток, грошової допомоги до щорічної відпустки, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань у 2016, 2021, 2022, 2023, 2024, 2025 роках, а також щодо нездійснення перерахунку та виплати індексації грошового забезпечення (включно) з урахуванням абзаців 4, 6 пункту 5 "Порядку проведення індексації грошових доходів населення", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078, звернулась до суду з цим позовом.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції посилаючись на висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 31.01.2023 по справі № 160/3848/21, від 23.02.2023 по справі №400/4679/20 виходив з того, що винагорода державному виконавцю відноситься до виплат, що належать до фонду оплати праці, вказана виплата не включена до переліку виплат, що не враховуються при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження згідно з чинним законодавством, наведеному у пункті 4 Порядку № 100, тому дійшов висновку, що така складова заробітної плати, як винагорода державному виконавцю, враховується при обчисленні середньої заробітної плати працівника у всіх випадках її збереження відповідно до положень Порядку №100.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених ст. 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами частини третьої статті 94 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначається Кодексом, Законом України Про оплату праці та іншими нормативно-правовими актами.

Вимогами статті 94 КЗпП України передбачено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати максимальним розміром не обмежується. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується.

Аналогічні положення містяться у ст.1 Закону України Про оплату праці від 24.03.1995 № 108/95-ВР (далі - Закон № 108/95).

Положеннями ст. 2 Закону №108/95 передбачено, що додаткова заробітна плата це - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

Відповідно до п. 1.3 розділу 1 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Державної казначейської служби України від 13.01.2004 №5, до фонду оплати праці включаються нарахування найманим працівникам у грошовій та натуральній формі (оцiненi в грошовому вираженні) за відпрацьований та невідпрацьований час, який підлягає оплаті, або за виконану роботу незалежно від джерела фінансування цих виплат.

Відповідно до розділу 2 даної інструкції фонд оплати праці складається з фонду основної заробітної плати, 2.2. фонду додаткової заробітної плати; інших заохочувальних та компенсаційних виплат.

Статтею 13 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" встановлено, що заробітна плата працівника органу державної виконавчої служби складається з посадового окладу, премії, доплати за ранг та надбавки за вислугу років, винагороди, а також інших надбавок згідно із законодавством. Порядок виплати та розміри винагород працівникам органів державної виконавчої служби встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2015 № 126 затверджено Порядок виплати та розмірі винагород державному виконавцю (далі - Порядок № 126).

Відповідно до пункту 2 Порядку № 126, державний виконавець, який забезпечив фактичне виконання в повному обсязі виконавчого документа майнового характеру, одержує винагороду в розмірі 5 відсотків стягнутої ним суми або вартості майна, але не більше двохсот п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а за виконавчим документом немайнового характеру, за яким боржником є фізична особа - в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та за виконавчим документом немайнового характеру, за яким боржником є юридична особа - в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Державний виконавець одержує винагороду одночасно з виплатою заробітної плати.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 24 Закону України "Про відпустки", у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи.

Обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки провадиться згідно з нормами Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 (далі - Порядок №100).

Відповідно до пункту 2 розділу ІІ Порядку обчислення середньої заробітної плати для оплати часу відпусток або для виплати компенсації за невикористані відпустки здійснюється виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки. У всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Пунктом 3 Порядку № 100 встановлено категорії виплат, що включаються у розрахунок середньої заробітної плати.

У пункті 4 Порядку № 100 наведено перелік виплат, які не враховуються при обчисленні заробітної плати.

Згідно підпунктом "н" вказаного пункту Порядку (з урахуванням змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України № 1213 від 09.12.2020), при обчисленні середньої заробітної плати не враховується, зокрема, винагорода державним виконавцям.

Частиною першою статті 58 Конституції України передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

У рішенні Конституційного Суду України від 09 лютого 1999 року № 1-рп/99надано офіційне тлумачення принципу дії закону в часі.

Так, в цьому рішенні, зокрема, зазначено, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно - правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно - правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно - правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Колегія суддів зазначає, що внесені Постановою КМУ № 1213 від 09.12.2020 зміни до абзацу першого пункту 4 Порядку №100, яким при обчисленні середньої заробітної плати не враховується, зокрема, винагорода державним виконавцям, поширюють свою дію на правовідносини, що склалися після набрання чинності вказаним нормативно-правовим актом, а саме 12.12.2020.

А тому, оскільки позивачку було звільнено на підставі наказу Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції № 4208/04 від 30.06.2025, колегія суддів дійшла висновку щодо відсутності у відповідача правових підстав для врахування винагороди державного виконавця до розрахунків при обчисленні середньої заробітної плати для нарахування та виплати заробітної плати за дні щорічних відпусток, грошової допомоги до щорічної відпустки, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань у 2016, 2021, 2022, 2023, 2024, 2025 роках

Колегія суддів відхиляє посилання суду першої інстанції на правовий висновок Верховного Суду, викладений у постановах від 31.01.2023 по справі № 160/3848/21, від 23.02.2023 по справі №400/4679/20, оскільки Верховний Суд досліджував аналогічні правовідносини до доповнення підпунктом "н" пункту 4 Порядку №100. Тобто, в даному випадку має місце зміна правового регулювання спірних правовідносин.

В силу ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10)своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що у спірних правовідносинах відповідач діяв у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також з використанням повноважень з метою, з якою ці повноваження йому надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено), добросовісно та розсудливо.

З огляду на встановлені обставини, а також приймаючи до уваги те, що відповідачем було доведено правомірність обчисленні середньої заробітної плати при розрахунку відпусток та грошової допомоги до відпустки, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, відповідні позовні вимоги є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Оскільки позовна вимога про здійснення перерахунку та виплату заробітної плати з урахуванням сум отриманої винагороди державного виконавця при обчисленні розрахунку середньомісячної заробітної плати для нарахування та виплати заробітної плати за дні щорічних відпусток, грошової допомоги до щорічної відпустки, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань є похідною, підстави для її задоволення також відсутні.

Доводи викладені в апеляційній скарзі спростовують висновки суду першої інстанції та знайшли своє належне підтвердження в суді апеляційної інстанції.

Згідно із приписами пункту другого частини першої статті 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Із урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2025 у цій справі та ухвалити постанову про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 311, 315, 317, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Сумського межрегіонального управління Міністерства юстиції України - задовольнити.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.12.2025 по справі № 520/23982/25 скасувати.

Прийняти постанову, якою у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Комісії з реорганізації Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач В.В. Катунов
Судді І.М. Ральченко З.Г. Подобайло