Справа № 520/17064/24
Суддя: Мороко А.С.
Дата ухвалення: 2026-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

16 лютого 2026 року № 520/17064/24

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Мороко А.С., розглянувши у порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом Північно-східного міжрегіонального територіального управління Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, 1 під.,м. Харків,Харківський р-н, Харківська обл.,61022, ) до Північно-східного офісу Держаудитслужби (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, 4 під., 10 пов.,м. Харків,Харківська обл., Харківський р-н,61022, ) про визнання протиправними та скасування вимоги, попередження,-

В С Т А Н О В И В:

Північно-східне міжрегіональне територіальне управління Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд визнати протиправними та скасувати вимогу Північно-східного офісу Держаудитслужби про усунення виявлених порушень від 12.06.2024 вих. №202008-14/2647-2024 та попередження Північно-східного офісу Держаудитслужби про неналежне виконання бюджетного законодавства від 12.06.2024 вих. №202008-14/2648-2024.

В обґрунтування позову представником позивача вказано, що вимога відповідача про усунення виявлених порушень від 12.06.2024 вих. №202008-14/2647-2024 та попередження про неналежне виконання бюджетного законодавства від 12.06.2024 вих. №202008-14/2648-2024, є протиправними та такими, що порушують права позивача. Так, представником позивача вказано, що позивач при формуванні проекту кошторису на 2022 та 2023 роки, передбачаючи наявність економії фонду оплати праці у відповідному періоді за рахунок вакантних посад, згідно з нормами Бюджетного кодексу України, Постанови Кабінету Міністрів України від 18.01.2017 року № 15 «Питання оплати праці працівників державних органів», Порядку складення, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 28.02.2002 року № 228, правомірно включило до видатків та передбачило у розрахунках видатків на оплату праці і нарахувань на заробітну плату кошторисів такий вид стимулюючих виплат, як надбавка за інтенсивність праці та надбавка за виконання особливо важливої роботи. Також висновки ревізійної групи про неправомірність включення до розрахунку показників видатків до кошторису на 2023 роки видатків на виплату премії в розмірі 20% та додаткової премії у розмірі тримісячної заробітної плати є хибними, оскільки до таких висновків орган контролю прийшов без врахування приписів спеціального законодавства, яким є Закон України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів». Встановлення позивачем в проекті кошторису видатків на оплату праці на 2023 рік надбавки за вислугу років в межах граничного розміру, передбаченого законодавством, не суперечить абзацу 2 пункту 20 Порядку складення, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 28.02.2002 року №228 та ч. 2 ст. 19 Бюджетного Кодексу України. Додатково представником позивача зазначено, що протягом 2023 року довідкою про зміни до кошторису від 11.09.2023 №4 зменшено видатки на суму 1438100,00 грн, з них КЕКВ 2111 - 1178700,00 заробітна плата та КЕКВ 2120 - 259400,00 нарахування на заробітну плату. Довідкою від 22.12.2023 № 12 зменшено видатки на заробітну плату на суму 610000,00 грн: з них КЕКВ 2111 - 500000,00 заробітна плата та КЕКВ 2120 - 110000,00 нарахування на заробітну плату. Також наприкінці бюджетного 2023 року до бюджету України було списано з рахунку позивача кошти в сумі 1916091,92, в тому числі КЕКВ 2111 - 1564679,10 грн, КЕКВ 2120 - 351412,82 грн, а отже протягом 2023 року повернуто кошти в сумі - 3964191,92 грн, в тому числі кошти в сумі КЕКВ 2111 - 3243379,10 грн та КЕКВ 2120 - 720812,82 грн. Представником позивача також наголошено на обставинах відсутності у акті ревізії посилання на нормативно-правові акти, які порушено т.в.о начальника ОСОБА_1 , т.в.о начальника Мозговим Ю.В., в.о. голови АРМА Філіпом Проніним та/або осіб, винних у порушенні п. 8 ст.31 Закону України «Про державну службу», абз. 3 п. 8 Положення №15 внаслідок чого, висновки акту ревізії в цій частині, не можуть призводити до будь-яких правових наслідків, а висновок констатуючої частини акту ревізії, попередження та вимоги про встановлення фінансових порушень на загальну суму 6686184,19 гривень, порушення норм чинного законодавства Північно-східним МТУ АРМА та його посадовими особами, не відповідає дійсності та спростовується позицією позивача. Крім того, представником позивача наголошено на обставинах невідповідності форми та змісту вимоги, оскільки згідно з вимогою відповідач вимагає вжити заходів щодо усунення фінансових порушень в частині виплати заробітної плати з урахуванням єдиного соціального внеску в загальній сумі 1842176,63 грн, але зміст спірної вимоги, яка є індивідуальним актом, спрямована на коригування роботи позивача, при цьому зазначивши у вимозі про вжиття заходів щодо усунення фінансових порушень в частині виплати заробітної плати, орган державного фінансового контролю не зазначив, які заходи позивач має вчинити для усунення фінансових порушень, способів, у який підлягають усуненню такі порушення, а отже фактично, виконання вимоги відповідача (якщо припустити її законність можливе лише шляхом стягнення з ОСОБА_2 виплаченої заробітної плати, що суперечить положенням ч. 1 ст. 1215 Цивільного кодексу України. Також спірна вимога винесена з порушенням вимог Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» щодо її змісту, оскільки є неконкретизованою та такою, що суперечить чинному законодавству.

Ухвалою суду відкрито спрощене провадження по справі та запропоновано відповідачу надати відзив на позов.

Представник відповідача у наданому до суду відзиві на позов проти заявленого позову заперечував та зазначив, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими та такими, що ґрунтуються на помилкових висновках позивача. При цьому, представником відповідача вказано, що позивач, звертаючись з позовною заявою до суду, не довів порушення саме його прав та охоронюваних законом інтересів з боку відповідача внаслідок прийняття оскаржуваних вимоги про усунення виявлених порушень від 12.06.2024 вих. №202008-14/2647-2024 та попередження про неналежне виконання бюджетного законодавства від 12.06.2024 вих. №202008-14/2648-2024. Також, представником відповідача вказано, що представником позивача у позовній заяві не наведено достатніх та належних обґрунтувань стосовно не допущення останнім порушень, встановлених під час проведення його планової ревізії окремих питань фінансової-господарської діяльності за період з 01.01.2022 року по 31.12.2023 року, зафіксовані в акті ревізії №202008-38/01 від 29.04.2024 року. При цьому представником відповідача вказано, що відповідач як орган фінансового контролю має право заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході ревізії підконтрольних установ, яка обов`язкова до виконання без додаткових заходів лише в частині усунення допущених порушень законодавства, не пов`язаних зі стягненням виявлених у ході ревізії збитків. Відтак, вимога в частині стягнення збитків не потребує перевірки її законності та судового втручання. Вказаний у вимозі спосіб усунення порушення є пропорційним виявленим порушенням, оскільки використання бюджетних коштів із порушенням установленого порядку суперечить принципам бюджетного законодавства щодо ефективного та раціонального використання бюджетних коштів. При цьому правовідносини, пов`язані з використанням коштів місцевого бюджету, становлять суспільний інтерес, а витрачання цих коштів з порушенням установленого порядку такому інтересу не відповідає. Таким чином вимога є такою, що відповідає встановленим порушенням, містить спосіб усунення, є чіткою та зрозумілою.

Представником позивача через канцелярію суду також подано відповідь на відзив, а представником відповідача - заперечення на відповідь на відзив.

Положеннями ч.1 ст.257 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

Згідно ч.2 ст.257 Кодексу адміністративного судочинства України: за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду.

Відповідно 258 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд встановив наступне.

Північно-східним офісом Держаудитслужби, на виконання п.1.1.6.1 Плану проведення заходів державного фінансового контролю Держаудитслужби на I квартал 2024 року, проведено ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності Північно-східного міжрегіонального територіального управління Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів (далі - Північно-східне ТУ АРМА) за період з 01.01.2022 по 31.12.2023 року.

За результатними ревізії складено акт ревізії № 202008-38/01 від 29.04.2024, який підписано посадовими особами Північно-східного ТУ АРМА 02.05.2024 із запереченнями, які 09.05.2024 останнім надано Офісу.

На адресу позивача від Північно-східного офісу Держаудитслужби 29.05.2024 направлено висновок на заперечення (зауваження) до акту ревізії № 202008-38/01 від 29.04.2024.

На підставі висновків акту ревізії Північно-східним офісом Держаудитслужби 12.06.2024 сформовано та направлено на адресу Північно-східного ТУ АРМА вимогу про усунення виявлених порушень від 12.06.2024 № 47-2024 та попередження про неналежне виконання бюджетного законодавства від 12.06.2024 № 48-2024, які отримані останнім 12.06.2024.

У вимозі про усунення виявлених порушень від 12.06.2024 №202008-14/2647-2024 викладений висновок про встановлені порушення законодавства, які не усунуті станом на день її винесення, та остання на підставі пункту 1 частини першої статті 8, пункту 7 статті 10, частини другої статті 15 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» 26.01.1993 № 2939-XІІ (далі - Закон України № 2939-XІІ), п. 46, 49-50, 52 Порядку проведення інспектування Державною аудиторською службою, її міжрегіональними територіальними органами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 квітня 2006 року № 550, містить наступну вимогу: вжити заходів щодо усунення фінансових порушень в частині виплати заробітної плати з урахуванням єдиного соціального внеску в загальній сумі 1842176,63 грн.

При цьому вказана вимога містить зазначення про те, що під час ревізії встановлено наступні порушення законодавства, які наразі не усунуті:

« 1. В порушення абз.3 п. 8 Положення про застосування стимулюючих виплат державних службовців, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2017 № 15 (далі - Положення №15) під час виконання т.в.о. Голови Національного агентства України Жоравовичу Д.О. без погодження Міністра Кабінету Міністрів України за період з 01.01.2022 по 01.07.2023 було зайво нараховано та виплачено на загальну суму 1509980,85 грн, а саме, надбавки за інтенсивність праці, за виконання особливо важливої роботи в загальній сумі 1337922,53 грн, відпускні в сумі 10200,93 грн, допомога на оздоровлення в сумі 161857,39 грн, та, як наслідок зайво перераховано ЄСВ в загальній сумі 332195,78 грн, в т.ч. в 2022 році в сумі 208794,43 грн та січень-червень 2023 року в сумі 123401,35 грн).

2. В порушення вимог абзацу 2 пункту 20 Порядку складання, розгляду затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2002 № 228 (далі - Порядок № 228), та ч. 2 ст. 19 Бюджетного кодексу України, до розрахунків на оплату праці на 2022-2023 роки включено видатки на виплату стимулюючих виплат (надбавки за інтенсивність праці або надбавки за виконання особливо важливої роботи), які встановлюються у межах економії фонду оплати праці, за КПКВК 6431010 «Керівництво та управління у сфері розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів» по КЕКВ 2111 «Заробітна плата» в сумі 3359900,00 грн (в т.ч. в 2022 році - 931500,00 грн та в 2023 році - 2428400,00 грн), по КЕКВ 2120 «Нарахування на оплату праці» в сумі 739178,00 грн (в т.ч, в 2022 році - 204930,00 грн та в 2023 році - 534248,00 грн), що призвело до завищення бюджетних асигнувань на загальну суму 4 099 078,00 грн.

Аналогічно, до розрахунку показників видатків до кошторису на 2023 роки були включені видатки на виплату премії в розмірі 20% та додаткова премія у розмірі тримісячної заробітної плати, тоді як відповідно до п.7 ст. 52 Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIІ фонд преміювання державного органу встановлюється у розмірі 20 відсотків загального фонду посадових окладів за рік та економії фонду оплати праці.

Внаслідок зазначеного, в порушення вимог абз. 2 п. 20 Порядку № 228 та ч. 2 ст. 19 Бюджетного кодексу України, Північно-східним МТУ АРМА по КПКВК 6431010 «Керівництво та управління у сфері розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів» на 2023 рiк були включені видатки на виплату додаткової премії у розмірі тримісячної заробітної плати в сум 446800,00 грн та надбавку за вислугу років в сумі 163798,00 грн, що призвело до завищення бюджетних асигнувань по КЕКВ 2111 «Заробітна плата» в сумі 610598,00 грн та по КЕКВ 2120 «Нарахування на оплату працi» в сумі 134331,56 грн.».

У попередженні про неналежне виконання бюджетного законодавства від 12.06.2024 № 48-2024 відповідачем викладено висновок про те, що керуючись вимогами п.1 ч.1 Бюджетного кодексу України Північно-східний офіс Держаудитслужби попереджає Північно-східне МТУ АРМА про неналежне виконання бюджетного законодавства з вимогою щодо вжиття всіх вичерпних заходів допущення порушень бюджетного законодавства у подальшій стосовно не роботі та вказано на необхідність направлення до Північно-східного офісу Держаудитслужби інформації про вжиті заходи.

При цьому вказане попередження містить в собі зазначення про те, що складений акт ревізії від 29.04.2024 року №202008-38/01, містить в собі зафіксовані випадки порушення бюджетного законодавства учасником бюджетного процесу, що визначені у п.п. 33 та 40 ч. 1 ст. 116 Бюджетного кодексу України на загальну суму 6686184,19 грн. Також вказано, що, зокрема, в порушення абз.3 п. 8 Положення про застосування стимулюючих виплат державних службовців, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2017 № 15 (далі - Положення №15), під час виконання т.в.о. Голови Національного агентства України, без погодження Міністра Кабінету Міністрів України за період з 01.01.2022 по 01.07.2023 було зайво нараховано та виплачено надбавки за інтенсивність праці, за виконання особливо важливої роботи в загальній сумі 1337922,53 грн, в т.ч.: у 2022 у сумі 868425,59 грн та за січень-червень 2023 року в сумі 469496,94 грн; відпускні за 2023 рік в сумі 10200,93 грн; допомога на оздоровлення в сумі 161857,39 грн, з них: у 2022 році в сумі 80640,02 грн, у 2023 році в сумі 81217,37 грн та, як наслідок, зайво перераховано ЄСВ в загальній сумі 332195,78 грн (в т.ч.: у 2022 році в сумі 208794,43 грн та січень-червень 2023 року в сумі 123401,35 грн). Водночас зазначено, що вказане порушення призвело до завищення касових видатків у бюджетній звітності форми № 2-д «Звіті про надходження та використання коштів загального фонду» за 2022 рік за КЕКВ 2111 «Заробітна плата» на суму 949065,61 грн, за КЕКВ 2120 «Нарахування на заробітну плату» на суму 208794,43 грн та за І півріччя 2023 року за КЕКВ 2111 «Заробітна плата» на суму 560915,24 грн, за КЕКВ 2120 «Нарахування на заробітну плату» на суму 123401,35 грн, чим недотримано вимоги ч.1 ст.3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996- XIV (iз змінами), далі - Закон України № 996-XІV,ф та п.1. Порядку складання бюджетної звітності розпорядниками та одержувачами бюджетних коштів, звітності фондами загальнообов`язкового державного соціального і пенсійного страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.01.2012 № 44 (із змінами), далі Порядок № 44. Також вказано, що ревізією обґрунтованості розрахунків до кошторису встановлено, що Північно-східне МТУ АРМА, в порушення вимог абзацу 2 пункту 20 Порядку складання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2002 № 228 (далі - Порядок № 228), та ч. 2 ст. 19 Бюджетного кодексу України до розрахунків на оплату праці на 2022-2023 роки включено видатки на виплату стимулюючих виплат (надбавки за інтенсивність праці або надбавки за виконання особливо важливої роботи), які встановлюються у межах економії фонду оплати праці, за КПКВК 6431010 «Керівництво та управління у сфері розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів» по КЕКВ 2111 «Заробітна плата» в сумі 3359900,00 грн (в т.ч. в 2022 році - 931500,00 грн та в 2023 році 2428400,00 грн) та відповідно по КЕКВ 2120 «Нарахування на оплату праці» в сумі 739178,00 грн (в т.ч. в 2022 році - 204930,00 грн та в 2023 році - 534248,00 грн), що призвело до завищення бюджетних асигнувань на відповідні суми. Аналогічно, до розрахунку показників видатків до кошторису на 2023 роки були включені видатки на виплату премії в розмірі 20% та додаткова премія у розмірі тримісячної заробітної плати, тоді як відповідно до п.7 ст. 52 Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIl фонд преміювання державного органу встановлюється у розмірі 20 відсотків загального фонду посадових окладів за рік та економії фонду оплати праці. Внаслідок зазначеного, в порушення вимог абз. 2 п. 20 Порядку № 228 та ч. 2 ст. 19 Бюджетного кодексу України, Північно-східним МТУ АРМА по КПКВК 6431010 «Керівництво та управління у сфері розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів» на 2023 рік були включені видатки на виплату додаткової премії у розмірі тримісячної заробітної плати в сумі 446800,00 грн та надбавку за вислугу років в сумі 163798,00 грн, що призвело до завищення бюджетних асигнувань по КЕКВ 2111 «Заробітна плата» в сумі 610598,00 грн та по КЕКВ 2120 «Нарахування на оплату праці» в сумі 134331,56 грн. Вказане порушення призвело до завищення отриманих бюджетних асигнувань на суму 4844073,56 грн, чим не дотримано вимоги ч.1 ст.3 Закону України № 996-X/V та п. 1.2 Порядку № 44.

Позивач, вважаючи зазначені вимогу та попередження відповідача протиправними, звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку заявленим позовним вимогам та запереченням проти них, суд зазначає наступне.

Відповідно до положень ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» від 26 січня 1993 року № 2939-XII, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Закон № 2939-XII), здійснення державного фінансового контролю забезпечує центральний орган виконавчої влади, уповноважений Кабінетом Міністрів України на реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю (далі - орган державного фінансового контролю).

Частиною 1 статті 2 Закону № 2939-XII визначено, що головними завданнями органу державного фінансового контролю є: здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяттям зобов`язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності у міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов`язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і суб`єктах господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), за дотриманням бюджетного законодавства, дотриманням законодавства про державні закупівлі, діяльністю суб`єктів господарської діяльності незалежно від форми власності, які не віднесені законодавством до підконтрольних установ, за судовим рішенням, ухваленим у кримінальному провадженні.

Згідно із ч.2 ст.2 Закону № 2939-XII державний фінансовий контроль забезпечується органом державного фінансового контролю через проведення державного фінансового аудиту, інспектування, перевірки закупівель та моніторингу закупівлі.

Відповідно до ч.3 ст. 2 Закону № 2939-XII порядок проведення органом державного фінансового контролю державного фінансового аудиту, інспектування установлюється Кабінетом Міністрів України.

Частиною 1 статті 4 Закону № 2939-XII визначено, що інспектування здійснюється органом державного фінансового контролю у формі ревізії та полягає у документальній і фактичній перевірці певного комплексу або окремих питань фінансово-господарської діяльності підконтрольної установи, яка повинна забезпечувати виявлення наявних фактів порушення законодавства, встановлення винних у їх допущенні посадових і матеріально відповідальних осіб. Результати ревізії викладаються в акті.

Згідно із п.8 ч.1 ст. 8 Закону № 2939-XII орган державного фінансового контролю: 1) здійснює державний фінансовий контроль та контроль за: виконанням функцій з управління об`єктами державної власності; цільовим та ефективним використанням коштів державного і місцевих бюджетів; цільовим використанням і своєчасним поверненням кредитів (позик), одержаних під державні (місцеві) гарантії; достовірністю визначення потреби в бюджетних коштах при складанні планових бюджетних показників; відповідністю взятих бюджетних зобов`язань розпорядниками бюджетних коштів відповідним бюджетним асигнуванням, паспорту бюджетної програми (у разі застосування програмно-цільового методу у бюджетному процесі); веденням бухгалтерського обліку, а також складанням фінансової і бюджетної звітності, паспортів бюджетних програм та звітів про їх виконання (у разі застосування програмно-цільового методу у бюджетному процесі), кошторисів та інших документів, що застосовуються в процесі виконання бюджету; станом внутрішнього контролю та внутрішнього аудиту у розпорядників бюджетних коштів; усуненням виявлених недоліків і порушень.

Відповідно до пунктів 1, 6, 7, 10, 13 частини 1 статті 10 Закону № 2939-XII органу державного фінансового контролю надається право: перевіряти в ході державного фінансового контролю грошові та бухгалтерські документи, звіти, кошториси й інші документи, що підтверджують надходження і витрачання коштів та матеріальних цінностей, документи щодо проведення закупівель, проводити перевірки фактичної наявності цінностей (коштів, цінних паперів, сировини, матеріалів, готової продукції, устаткування тощо) (п. 1); одержувати від службових і матеріально відповідальних осіб об`єктів, що контролюються, письмові пояснення з питань, які виникають у ході здійснення державного фінансового контролю (п. 6); пред`являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов`язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства (п. 7); звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів (п. 10); при виявленні збитків, завданих державі чи підприємству, установі, організації, що контролюється, визначати їх розмір у встановленому законодавством порядку (п. 13).

Згідно із ч.2 ст.15 Закону № 2939-XII законні вимоги службових осіб органу державного фінансового контролю є обов`язковими для виконання службовими особами об`єктів, що контролюються.

Відповідно до пункту 1 Положення про Державну аудиторську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 лютого 2016 року № 43, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Положення № 43), Державна аудиторська служба України (Держаудитслужба) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів та який реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю.

Крім того, підпунктом 3 пункту 4 Положення № 43 закріплено, що Держаудитслужба реалізує державний фінансовий контроль через здійснення: державного фінансового аудиту; перевірки державних закупівель; інспектування (ревізії); моніторингу закупівель.

Згідно із п.7 Положення № 43 Держаудитслужба здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку міжрегіональні територіальні органи.

Пунктом 2 Порядку проведення інспектування Державною фінансовою інспекцією, її територіальними органами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 квітня 2006 року № 550 в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Порядок № 550), передбачено, що інспектування полягає у документальній і фактичній перевірці певного комплексу або окремих питань фінансово-господарської діяльності об`єкта контролю і проводиться у формі ревізії, яка повинна забезпечувати виявлення фактів порушення законодавства, встановлення винних у їх допущенні посадових і матеріально відповідальних осіб.

Згідно із п.1 ч.1 ст. 113 Бюджетного кодексу України (далі - БК України) до повноважень органів державного фінансового контролю з контролю за дотриманням бюджетного законодавства належить здійснення контролю, зокрема, за цільовим та ефективним використанням коштів державного бюджету та місцевих бюджетів (включаючи проведення державного фінансового аудита).

Відповідно до пунктів 32, 33 частини першої статті 116 БК України порушенням бюджетного законодавства визнається порушення учасником бюджетного процесу встановлених цим Кодексом чи іншим бюджетним законодавством норм щодо складання, розгляду, затвердження, внесення змін, виконання бюджету та звітування про його виконання, а саме: включення недостовірних даних до звітів про виконання державного бюджету (місцевого бюджету), річного звіту про виконання закону про Державний бюджет України (рішення про місцевий бюджет), а також порушення порядку та термінів подання таких звітів; порушення встановлених вимог щодо ведення бухгалтерського обліку та складання звітності про виконання бюджетів.

Згідно із пунктами 1, 2 ч.1 ст.117 БК України за порушення бюджетного законодавства до учасників бюджетного процесу можуть застосовуватися такі заходи впливу, зокрема, як: попередження про неналежне виконання бюджетного законодавства з вимогою щодо усунення порушення бюджетного законодавства - застосовується в усіх випадках виявлення порушень бюджетного законодавства; зупинення операцій з бюджетними коштами - застосовується за порушення бюджетного законодавства, визначені пунктами 1 - 3, 10, 11, 14 - 29, 32 - 36, 38 і 40 частини першої статті 116 цього Кодексу, у порядку, встановленому статтею 120 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.118 БК України попередження про неналежне виконання бюджетного законодавства з вимогою щодо усунення порушення бюджетного законодавства може застосовуватися учасниками бюджетного процесу, уповноваженими цим Кодексом на здійснення контролю за дотриманням бюджетного законодавства.

Відповідно до ч.1ст. 4 Закону № 2939-XII інспектування здійснюється органом державного фінансового контролю у формі ревізії та полягає у документальній і фактичній перевірці певного комплексу або окремих питань фінансово-господарської діяльності підконтрольної установи, яка повинна забезпечувати виявлення наявних фактів порушення законодавства, встановлення винних у їх допущенні посадових і матеріально відповідальних осіб. Результати ревізії викладаються в акті.

Пунктом 6 Положення № 43 передбачено, що Держфінінспекція України для виконання покладених на неї завдань має право в установленому порядку, зокрема, пред`являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов`язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства; у разі виявлення збитків, завданих державі чи підприємству, установі, організації, що контролюється, визначати їх розмір в установленому законодавством порядку.

Вказані положення кореспондуються з пунктами 7 та 10 статті 10 Закону № 2939-XII.

Згідно із пунктом 50 Порядку № 550 за результатами проведеної ревізії у межах наданих прав органи державного фінансового контролю вживають заходів для забезпечення: притягнення до адміністративної, дисциплінарної та матеріальної відповідальності винних у допущенні порушень працівників об`єктів контролю; порушення перед відповідними державними органами питання про визнання недійсними договорів, укладених із порушенням законодавства; звернення до суду в інтересах держави щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства з питань збереження і використання активів, а також стягнення у дохід держави коштів, одержаних за незаконними договорами, без встановлених законом підстав або з порушенням вимог законодавства; застосування заходів впливу за порушення бюджетного законодавства.

Пунктом 19 частини першої статті 4 КАС України визначено, що індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

У абз. 4 п.1 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 23 червня 1997 року № 2-зп у справі № 3/35-313 вказано, що за своєю природою ненормативні правові акти, на відміну від нормативних, встановлюють не загальні правила поведінки, а конкретні приписи, звернені до окремого індивіда чи юридичної особи, застосовуються одноразово й після реалізації вичерпують свою дію.

У пункті 5 Рішення Конституційного Суду України від 22 квітня 2008 року № 9-рп/2008 в справі № 1-10/2008 вказано, що при визначенні природи «правового акта індивідуальної дії» правова позиція Конституційного Суду України ґрунтується на тому, що «правові акти ненормативного характеру (індивідуальної дії)» стосуються окремих осіб, «розраховані на персональне (індивідуальне) застосування» і після реалізації вичерпують свою дію.

З аналізу викладених вище норм слід дійти висновку про те, що вимога органу державного фінансового контролю, спрямована на коригування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства, є обов`язковою до виконання. Стосовно відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об`єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги, оскільки такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

Таким чином, правова природа письмової вимоги контролюючого органу породжує правові наслідки, зокрема обов`язки для свого адресата, а відтак наділена рисами правового акту індивідуальної дії з урахуванням її змістовної складової, незалежно від форми документа, в якому вона міститься, і такий акт може бути предметом судового контролю в порядку адміністративного судочинства у разі звернення із відповідним позовом.

Оскаржувана позивачем у цій справі вимога контролюючого органу є індивідуально-правовим актом і в силу закону є обов`язковою до виконання підконтрольною установою, якому вона адресована.

Положеннями статті 124 Конституції України визначено, що юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір. У пункті 1 резолютивної частини рішення від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011 Конституційний Суд України висловив позицію, що «конституційне право на оскарження в суді будь-яких рішень, дій чи бездіяльності всіх органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб гарантовано кожному. Реалізація цього права забезпечується у відповідному виді судочинства і в порядку, визначеному процесуальним законом».

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21 листопада 2018 року у справі № 820/3534/16 дійшла висновку, що спір про правомірність вимог контролюючих органів, скерованих на адресу підконтрольних суб`єктів, є публічно-правовим та підпадає під визначення справи адміністративної юрисдикції. У цій постанові Велика Палата Верховного Суду вказала, що такий висновок був сформульований Верховним Судом України у постанові від 23 лютого 2016 року по справі № 818/1857/14, і Велика Палата Верховного Суду не знайшла підстав для відступу від цієї позиції.

Аналогічного висновку дійшов і Верховний Суд, зокрема у постанові від 08 травня 2018 року у справі № 826/3350/17, у якій за наслідками проведеного аналізу сутності завдань і функцій органів фінансового контролю, в тому числі у їх співвідношенні із завданнями адміністративного судочинства (рішення суб`єкта владних повноважень як предмет судового контролю), сформульовано позицію, що рішення (дії, бездіяльність) органу фінансового контролю, прийняті в результаті реалізації їх окремо взятих завдань або функцій (пред`явлення обов`язкової до виконання вимоги як одна з них), є окремими предметами судового контролю.

Також у постанові від 08 травня 2018 року у справі № 826/3350/17 Верховний Суд зазначив, що під час вирішення справ, предметом яких є правомірність вимог контролюючих органів, скерованих на адресу підконтрольних суб`єктів, судам належить, виходячи із правової природи письмової вимоги контролюючого органу, враховувати чи прийнята вона на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством. З метою встановлення того, чи контролюючим органом при прийнятті спірної вимоги владні управлінські функції реалізовані у передбачений законом спосіб, суду належить надати правову оцінку змісту вимоги як індивідуально-правового акту.

Під час розгляду справи встановлено, що позивачем оскаржується вимога відповідача в цілому та остання стосується встановлення двох видів порушень.

Так, першим встановленим контролюючим органом порушенням є порушення абз.3 п. 8 Положення про застосування стимулюючих виплат державних службовців, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2017 № 15, а саме: під час виконання т.в.о. Голови Національного агентства України Жоравовичу Д.О. без погодження Міністра Кабінету Міністрів України за період з 01.01.2022 по 01.07.2023 було зайво нараховано та виплачено на загальну суму 1509980,85 грн надбавки за інтенсивність праці, за виконання особливо важливої роботи в загальній сумі 1337922,53 грн, відпускні в сумі 10200,93 грн, допомога на оздоровлення в сумі 161857,39 грн, та, як наслілок зайво перераховано ЄСВ в загальній сумі 332195,78 грн, в т.ч. в 2022 році в сумі 208794,43 грн та січень-червень 2023 року в сумі 123401,35 грн).

Другим встановленим порушенням стало порушення вимог абз.2 п. 20 Порядку складання, розгляду затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2002 № 228, та ч. 2 ст. 19 Бюджетного кодексу України, а саме: до розрахунків на оплату праці на 2022-2023 роки включено видатки на виплату стимулюючих виплат (надбавки за інтенсивність праці або надбавки за виконання особливо важливої роботи), які встановлюються у межах економії фонду оплати праці, за КПКВК 6431010 «Керівництво та управління у сфері розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів» по КЕКВ 2111 «Заробітна плата» в сумі 3359900,00 грн (в т.ч. в 2022 році - 931500,00 грн та в 2023 році - 2428400,00 грн), по КЕКВ 2120 «Нарахування на оплату праці» в сумі 739178,00 грн (в т.ч, в 2022 році - 204930,00 грн та в 2023 році - 534248,00 грн), що призвело до завищення бюджетних асигнувань на загальну суму 4 099 078,00 грн. Аналогічно, до розрахунку показників видатків до кошторису на 2023 роки були включені видатки на виплату премії в розмірі 20% та додаткова премія у розмірі тримісячної заробітної плати, тоді як відповідно до п.7 ст. 52 Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIІ фонд преміювання державного органу встановлюється у розмірі 20 відсотків загального фонду посадових окладів за рік та економії фонду оплати праці. Внаслідок зазначеного, в порушення вимог абз. 2 п. 20 Порядку № 228 та ч. 2 ст. 19 Бюджетного кодексу України, Північно-східним МТУ АРМА по КПКВК 6431010 «Керівництво та управління у сфері розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів» на 2023 рiк були включені видатки на виплату додаткової премії у розмірі тримісячної заробітної плати в сум 446800,00 грн та надбавку за вислугу років в сумі 163798,00 грн, що призвело до завищення бюджетних асигнувань по КЕКВ 2111 «Заробітна плата» в сумі 610598,00 грн та по КЕКВ 2120 «Нарахування на оплату працi» в сумі 134331,56 грн.

Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 20 лютого 2018 року у справі № 822/2087/17 висновок суду про те, що збитки контролюючим органом можуть бути стягнуті в ході відповідного судового процесу (а не шляхом пред`явлення обов`язкової до виконання вимоги), не спростовує того, що «законна вимога» контролюючого органу, як індивідуально-правовий акт, повинна відповідати вимогам закону в частині її змісту і форми. Саме аналіз змісту вимоги контролюючого органу свідчить про те, чи такі вимоги дотримано та чи породжує така вимога права і обов`язки для підконтрольної установи.

З аналізу сутності завдань і функцій органів фінансового контролю у їх співвідношенні із завданнями адміністративного судочинства, висновується, що рішення (дії, бездіяльність) органу фінансового контролю, прийняті в результаті реалізації їх окремо взятих завдань або функцій (пред`явлення обов`язкової до виконання вимоги як одна з них), є окремими предметами судового контролю.

Передбачення законодавством порядку реалізації окремо взятого завдання чи функції контролюючого органу, зокрема стягнення збитків у судовому порядку на підставі пункту 10 частини першої статті 10 Закону №2939-XII, з чим кореспондується пункт 50 Порядку №550, не відміняє чи спростовує того, що всі рішення, дії чи бездіяльність органів державного фінансового контролю, прийняті або здійснені при реалізації ними їх владних управлінських функцій, можуть бути окремим предметом судового розгляду при поданні відповідного адміністративного позову.

За своєю правовою природою реалізація контролюючим органом компетенції в частині пред`явлення обов`язкових до виконання вимог і в частині здійснення процедури стягнення заподіяних збитків передбачає наявність різних, окремих, незалежних процедур.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд і у постановах від 12 травня 2022 року у справі № 620/4169/20, від 22 жовтня 2020 року у справі № 820/3089/17, від 31 травня 2021 року у справі № 826/18686/16, від 31 серпня 2021 року у справі № 160/5323/20, від 02 листопада 2021 року у справі № 420/6808/19.

Під час розгляду справи встановлено, що зміст спірної вимоги, яка, як встановлено вище, є індивідуально-правовим актом, а тому породжує права і обов`язки для підконтрольної установи, якій вона адресована, полягає в тому, щоб забезпечити відшкодування збитків, встановлених контролюючим органом.

Відтак, така вимога сформульована на виконання владних управлінських функцій відповідача, а отже, наведене в сукупності не виключає права підконтрольної установи на перевірку оскаржуваної вимоги в судовому порядку.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 09 вересня 2025 року у справі № 160/17650/21 та від 29 березня 2023 року у справі № 160/17775/21, від 12 листопала 2025 року у справі №620/6216/24.

Відтак, доводи представника відповідача, викладені у відзиві на позов стосовно того, що вимога в частині стягнення збитків не потребує перевірки її законності та судового втручання не можуть вважатися судом доведеними та обґрунтованими.

З приводу встановлених ревізією порушень судом встановлено таке.

Зі змісту акту ревізії вбачаються висновки контролюючого органу стосовно того, що ревізією правильності планування видатків на оплату праці встановлено, що Північно-східне МТУ АРМА в порушення вимог абзацу 2 пункту 20 Порядку №228 та ч. 2 ст. 19 БК України до розрахунків на оплату праці на 2022-2023 роки включено видатки на виплату надбавок за КПКВК 6431010 «Керівництво та управління у сфері розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів» по КЕКВ 2111 «Заробітна плата» в сумі 3359900,00 грн (в т.ч. в 2022 році - 931500,00 грн та в 2023 році - 2428400,00 грн) та відповідно по КЕКВ 2120 «Нарахування на оплату праці» в сумі 739178,00 грн (в т.ч. в 2022 році - 204930,00 грн та в 2023 році 534248,00 грн), що призвело до завищення бюджетних асигнувань на відповідні суми.

Ревізією встановлено, що в розрахунок показників видатків до кошторису на 2022-2023 роки Північно-східного МТУ АРМА протиправно включено виплату державним службовцям надбавки за інтенсивність праці та надбавки за виконання особливо важливої роботи (додаткові стимулююч виплати).

Суд зазначає, що згідно з п. 4 ч. 5 ст. 22 БК України головний розпорядник бюджетних коштів: затверджує кошториси розпорядників бюджетних коштів нижчого рівня (плани використання бюджетних коштів одержувачів бюджетних коштів), якщо інше не передбачено законодавством.

Відповідно до п. 20 Порядку складання, розгляду, затвердження та основні вимоги до виконання кошторисів бюджетних установ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2002 р. № 228 (далі - Порядок № 228) під час визначення обсягів видатків бюджету та/або надання кредитів з бюджету розпорядників нижчого рівня головні розпорядники повинні враховувати об`єктивну потребу в коштах кожної установи, виходячи з її основних виробничих показників і контингентів, які встановлюються для установ (кількість класів, учнів у школах, ліжок у лікарнях, дітей у дошкільних закладах тощо), обсягу виконуваної роботи, штатної чисельності, необхідності погашення дебіторської і кредиторської заборгованості та реалізації окремих програм і намічених заходів щодо скорочення витрат у плановому бюджетному періоді.

Обов`язковим є виконання вимоги щодо першочергового забезпечення бюджетними коштами видатків на оплату праці з нарахуваннями, виплату стипендії, а також на оплату комунальних послуг та енергоносіїв. Під час визначення обсягів видатків у проекті кошторису установи повинен забезпечуватися режим економії коштів і матеріальних цінностей. До кошторисів можуть включатися тільки видатки, передбачені законодавством, необхідність яких обумовлена характером діяльності установи. При цьому видатки на заробітну плату з коштів спеціального фонду обчислюються залежно від обсягу діяльності, що провадиться за рахунок цих коштів, із застосуванням встановлених законодавством норм, які використовуються установами аналогічного профілю.

Пунктом 29 Порядку № 228 визначено, що головні розпорядники під час розгляду отриманих кошторисів, планів асигнувань загального фонду бюджету, планів надання кредитів із загального фонду бюджету, планів спеціального фонду, зведення показників спеціального фонду кошторису, планів використання бюджетних коштів (крім планів використання бюджетних коштів одержувачів), помісячних планів використання бюджетних коштів перевіряють: дотримання вимог законодавства, а також вказівок щодо складання кошторисів на плановий бюджетний період; дотримання режиму економії, включення до кошторисів бюджетних асигнувань, зумовлених характером діяльності установи; дотримання доведених у лімітних довідках річних обсягів бюджетних асигнувань та їх помісячного розподілу з урахуванням строків проведення окремих заходів і можливості здійснення відповідних видатків бюджету та надання кредитів з бюджету протягом бюджетного періоду; підтвердження показників розрахунками та економічними обґрунтуваннями.

Згідно із положеннями ст. 8 Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів» працівниками Національного агентства є державні службовці та особи, які працюють за трудовим договором у Національному агентстві.

Відповідно до положень ст. 13 Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів» заробітна плата працівників Національного агентства складається з посадового окладу, надбавки за вислугу років, доплати за ранг, премії та інших надбавок, встановлених законодавством про державну службу.

Згідно із ч.1 ст.50 Закону України «Про державну службу» держава забезпечує достатній рівень оплати праці державних службовців для професійного виконання посадових обов`язків, заохочує їх до результативної, ефективної, доброчесної та ініціативної роботи.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 Закону України «Про державну службу» заробітна плата державного службовця складається з: 1) посадового окладу; 2) надбавки за вислугу років; 3) надбавки за ранг державного службовця; 4) виключено на підставі Закону № 117-IX від 19.09.2019; 5) виключено на підставі Закону № 117-IX від 19.09.2019; 6) премії (у разі встановлення).

Згідно із ст.51 БК України керівники бюджетних установ утримують чисельність працівників, військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, поліцейських, співробітників Служби судової охорони та здійснюють фактичні видатки на заробітну плату (грошове забезпечення), включаючи видатки на премії та інші види заохочень винагород, матеріальну допомогу, лише в межах бюджетних асигнувань на заробітну плату (грошове забезпечення), затверджених для бюджетних установ у кошторисах.

Абзацом 8 пункту 14 розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про державну службу» визначено, що керівники державної служби протягом двох років з дня набрання чинності цим Законом у межах економії фонду оплати праці мають право встановлювати державним службовцям додаткові стимулюючі виплати відповідно до Положення про застосування стимулюючих виплат, що затверджується Кабінетом Міністрів України.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» від 02 грудня 2021 року № 1928-ІX встановлено, що норми абзацу восьмого пункту 14 розділу XІ Закону України "Про державну службу" застосовуються до 31 грудня 2022 року.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» від 03 листопада 2022 року № 2710-ІХ встановлено, що норми абзацу восьмого пункту 14 розділу ХІ Закону України "Про державну службу" застосовуються до 31 грудня 2023 року.

Постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2017 р. № 15 «Питання оплати праці працівників державних органів», затверджено Положення про застосування стимулюючих виплат державним службовцям (далі - Положення № 15), яким визначено механізм застосування стимулюючих виплат державним службовцям з метою посилення мотивації працівників державних органів до високопрофесійної, результативної та високоякісної роботи.

Відповідно до пунктів 2-3 Положення №15 керівники державної служби в державному органі мають право встановлювати державним службовцям у межах економії фонду оплати праці додаткові стимулюючі виплати. До додаткових стимулюючих виплат державним службовцям належать надбавки: 1) за інтенсивність праці; 2) за виконання особливо важливої роботи.

З аналізу наведених норм вбачається, що планування обсягів видатків на оплату праці державних службовців здійснюється виходячи з основних складових заробітної плати, визначених ч. 2 ст. 50 Закону України «Про державну службу» та не враховує додаткових стимулюючих виплат, встановлення яких проводиться у межах економії фонду оплати праці.

При цьому, економія фонду оплати праці - це різниця між затвердженим у кошторисі фондом оплати праці і фактично використаним, та може утворюватися, зокрема, внаслідок звільнення працівників, виплат за листками непрацездатності фондом соціального страхування, перебування працівників у відпустці по догляду за дитиною тощо.

У бюджетному законодавстві відсутнє поняття «планова економія», натомість законодавством вимагається від головного розпорядника бюджетних коштів дотримуватися режиму економії, не допускати включення до кошторисів бюджетних асигнувань, не зумовлених потребою, а також прийняття в кошторисах сум, не підтверджених розрахунками та економічними обґрунтуваннями. До кошторисів можуть включатися тільки видатки, передбачені законодавством, необхідність яких обумовлена характером діяльності установи (п.п. 20, 29 Порядку № 228).

Відтак, абз. 8 пункту 14 розділу XI Закону України «Про державну службу», пунктами 2, 3 Положення про застосування стимулюючих виплат державним службовцям, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2017 №15, передбачено, що стимулюючі виплати встановлюються державним службовцям у межах економії фонду оплати праці, а не плануються при формуванні бюджетних запитів чи затвердженні кошторисів.

Під час розгляду справи встановлено, що видатки з оплати праці працівників АРМА та його територіальних органів затверджені на 2022, 2023 роки, відповідно, Законами України «Про державний бюджет України на 2022 рік», «Про державний бюджет України на 2023 рік», виходячи зі штатної чисельності працівників Північно-східного МТУ АРМА.

Представником позивача у позовній заяві вказано, що розмір видатків на оплату праці доведено до Північно-східного МТУ АРМА головним розпорядником бюджетних коштів (Центральним апаратом АРМА) лімітною довідкою про бюджетні асигнування та кредитування на 2022 та 2023 роки відповідно. При цьому, розрахунок видатків на оплату праці і нарахування на заробітну плату на 2022-2023 роки здійснений в межах видатків, визначених лімітною довідкою про бюджетне асигнування та кредитування, складався з дотриманням п.20 Порядку складання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2002 року №228 (далі - Порядок №228), в межах штатної чисельності працівників, яка становить 14 осіб, та був затверджений Центральним апаратом АРМА, як головним розпорядником коштів.

Отже, під час розгляду справи встановлено, що станом на 01.01.2022 штатна чисельність працівників Північно-східного МТУ АРМА складала 14, фактична чисельність працюючих складала 9 осіб, а отже вакантними посадами на вказану дату було 5 посад. Також станом на 01.01.2023 штатна чисельність Північно-східного МТУ АРМА складала 14 одиниць, фактична чисельність працюючих складала 8 осіб, а отже вакантними посадами на вказану дату було 6 посад.

Представником позивача у позовній заяві вказано, що враховуючи штатну та фактичну чисельність посад, економія фонду оплати праці утворилась за рахунок вакантних посад в розрізі затвердженої чисельності працівників, фонду оплати праці i видатків на утримання відомства. Відтак, Північно-східне МТУ АРМА при формуванні проекту кошторису на 2022 та 2023 роки, передбачаючи наявність економії фонду оплати праці у відповідному періоді за рахунок вакантних посад, згідно із нормами законодавства правомірно включило до видатків та передбачило у розрахунках видатків на оплату праці і нарахувань на заробітну плату кошторисів такий вид стимулюючих виплат, як надбавка за інтенсивність праці та надбавка за виконання особливо важливої роботи.

Суд зазначає, що оскільки стимулюючі виплати встановлюються державним службовцям у межах економії фонду оплати праці, а не плануються при формуванні бюджетних запитів чи затвердженні кошторисів, то у суду відсутні підстави вважати доводи представника позивача обґрунтованими та доведеними.

Також зі змісту акту ревізії вбачаються висновки контролюючого органу стосовно того, що ревізією правильності планування видатків на оплату праці встановлено, що в порушення вимог абзацу 2 пункту 20 Порядку №228 та ч. 2 ст. 19 БК України позивачем по КПКВК 6431010 «Керівництво та управління у сфері розшуку та управління активами одержаними від корупційних та інших злочинів» на 2023 рік були включені видатки на виплату додаткової премії у розмірі тримісячної заробітної плати в сумі 446800,00 грн та надбавку за вислугу років в сумі 163798,00 грн, що призвело до завищення бюджетних асигнувань по КЕКВ 2111 «Заробітна плата» сумі 610598,00 грн та відповідно по КЕКВ 2120 «Нарахування на оплату праці» в сумі 134331,56 грн.

Ревізією встановлено, що позивачем неправомірно включено до розрахунку показників видатків до кошторису на 2023 рік видатків на виплату премії в розмірі 20% та додаткової премії у розмірі тримісячної заробітної плати, а також максимального розміру надбавки за вислугу років - 50 відсотків посадового окладу, через те, що такий розмір надбавки можливий за наявності у всіх працівників не менш як 17 років стажу роботи в державних чи прирівняних до них органах.

Суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів» заробітна плата працівників Національного агентства складається з посадового окладу, надбавки за вислугу років, доплати за ранг, премії та інших надбавок, встановлених законодавством про державну службу.

Положеннями ч. 4 ст. 13 Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів» передбачено, що Голові, заступникові Голови, працівникам Національного агентства виплачується додатково премія у розмірі тримісячної заробітної плати за умови успішної незалежної оцінки ефективності діяльності Національного агентства та успішного проходження щорічної оцінки виконання покладених обов`язків і завдань працівниками Національного агентства.

Згідно із приписами ст. 12 Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів» щороку проводиться незалежна зовнішня оцінка діяльності Національного агентства. Зазначену оцінку проводить комісія із зовнішнього контролю у складі трьох осіб. Президент України, Верховна Рада України та Кабінет Міністрів України щороку визначають по одному члену комісії з числа осіб, які мають не менш як десятирічний досвід роботи в органах досудового розслідування, прокуратури, адвокатурі, наукових установах, судах в іноземних державах та/або в міжнародних організаціях, необхідні знання та навички для проведення такої оцінки, а також мають бездоганну ділову репутацію. Не можуть бути членами комісії із зовнішнього контролю особи, зазначені в пунктах 1-3, 7 частини третьої статті 3 цього Закону, та особи, уповноважені на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, відповідно до Закону України "Про запобігання корупції". Члени комісії зовнішнього контролю діють незалежно та не повинні виконувати будь-яких доручень, вказівок, наданих будь-якою особою.

Як вже було вказано судом, склад заробітної плати державного службовця визначений приписами ст. 50 Закону України «Про державну службу».

При цьому положеннями ч.3 ст. 50 Закону України «Про державну службу» визначено, що за результатами роботи та щорічного оцінювання службової діяльності державним службовцям можуть встановлюватися премії. До премій державного службовця належать: 1) премія за результатами щорічного оцінювання службової діяльності; 2) місячна або квартальна премія відповідно до особистого внеску державного службовця в загальний результат роботи державного органу; 3) місячна або квартальна премія за належне виконання умов контракту про проходження державної служби (у разі укладення). При цьому загальний розмір премій, передбачених пунктом 2 цієї частини, які може отримати державний службовець за рік, не може перевищувати 30 відсотків фонду його посадового окладу за рік.

Згідно із ч.7 ст.52 Закону України «Про державну службу» фонд преміювання державного органу встановлюється у розмірі 20 відсотків загального фонду посадових окладів за рік та економії фонду оплати праці.

Під час розгляду справи встановлено, що в ході проведення ревізії встановлено, що преміювання працівників позивача здійснюється відповідно до Положення про преміювання державних службовців Північно-східного МТУ AРМА, затвердженого наказом Північно-східного МТУ АРМА від 20.08.2019 №l4, яке розроблено відповідно до п.7 ст. 52 Закону України «Про державну службу», Типового положення про преміювання державних службовців органів державної влади, інших державних органів, їхніх апаратів (секретаріaтів), затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України від 13.06.2016 №646 і встановлює порядок визначення розміру соціальної політики нарахування та виплати премії державним службовцям Північно-східного МТУ АРМА категорії «Б» і «В».

Згідно із п. 4 Розділу І вказаного Положення розмір премії державним службовцям Північно-східного МТУ АРМА встановлюється начальником управління шляхом видання відповідного наказу.

Пунктом 6 Розділу І вказаного Положення визначено, що загальний розмір премії, яку може отримати державний службовець за рiк, не може перевищувати 30% фонду його посадового окладу за рік.

Відповідно до п.7 Розділу І вказаного Положення фонд преміювання встановлюється в розмірі 20% загального фонду посадових окладів за рік та економії фонду оплати праці.

Суд зазначає, що з дослідження змісту Положення про преміювання державних службовців Північно-східного МТУ AРМА, затвердженого наказом Північно-східного МТУ АРМА від 20.08.2019 №l4, слід дійти висновку про те, що виплата додаткової премії у розмірі тримісячної заробітної плати таким не передбачено.

Отже, законодавцем у Законі України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів», який є спеціальним нормативно-правовим актом у порівнянні із Законом України «Про державну службу», для працівників Національного агентства окрім премії, визначеної ст. 50 Закону України «Про державну службу» (з урахуванням положень про її максимальний розмір), встановлено право на додаткову премію у розмірі тримісячної заробітної плати, проте така премія виплачується тільки за результатами незалежної зовнішньої оцінки діяльності Національного агентства та не передбачена Положенням про преміювання державних службовців Північно-східного МТУ AРМА, а отже виплата такої премії фактично не може бути запланована при формуванні бюджетних запитів чи затвердженні кошторисів.

Також під час розгляду справи встановлено, що позивачем до розрахунку показників видатків до кошторису на 2023 рік включено максимальний розмір надбавки за вислугу років - 50 відсотків посадового окладу.

Суд зазначає, що згідно з ч.1 ст.52 Закону України «Про державну службу» надбавка за вислугу років на державній службі встановлюється на рівні 3 відсотків посадового окладу державного службовця за кожний календарний рік стажу державної служби, але не більше 50 відсотків посадового окладу.

Відповідно до п. 3 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2016 № 229, документи для визначення стажу державної служби є трудова книжка, копія послужного списку, військовий квиток та інші документи, які відповідно до законодавства підтверджують стаж роботи (довідки, виписки з наказів, дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, тощо).

Під час розгляду справи зі змісту наданих сторонами пояснень встановлено, що на 01.01.2023 штатна чисельність Північно-східного МТУ АРМА складала 14 одиниць, фактична чисельність - 8 осіб, вакантних - 6 посад.

Представником позивача у позовній заяві вказано, що три працівника Північно-схілного МТУ АРМА мають стаж роботи на державній службі - більше 17 років. Також представником позивача вказано, що в умовах військового стану та враховуючи близькість міста Харкова до кордону з державою агресором, в державних органах Харківщини спостерігається плинність кадрів, а відтак цілком можлива ситуація, за якої зміниться кадровий склад Північно-східного МТУ АРМА і усі його працівники матимуть стаж державної служби не менше 17 років. Таким чином, встановлення Північно-східним МТУ AРМА в проекті кошторису видатків на оплату праці на 2023 рік надбавки за вислугу років в межах граничного розміру, передбаченого законодавством, не суперечить абзацу 2 пункту 20 Порядку №228 та ч. 2 ст. 19 Бюджетного Кодексу України.

Надаючи оцінку вказаному, суд зазначає, що при плануванні та затвердженні кошторису на рік позивач має засовувати наявний стаж державної служби працівників, який виник на початок року з урахуванням змін протягом року. Натомість останнім не було здійснено розрахунку розміру надбавки за вислугу років із детальним зазначенням кількості та стажу працівників. Водночас, доводи позивача, стосовно гіпотетичної ситуації із стажем майбутніх працівників не можуть вважатися належним та обґрунтованими, оскільки не базуються на реальних обставинах.

Також суд враховує доводи позивача стосовно подальшої зміни та зменшення видатків протягом року та списання частини коштів для їх повернення, проте зазначає, що вказані обставини не спростовують висновків відповідача стосовно встановлених ревізією порушень.

Зі змісту акту ревізії вбачаються висновки контролюючого органу стосовно того, що ревізією встановлено, що в порушення п.8 ст. 3 Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VІІІ та абз. 3 п 8 Положення №15 під час виконання т.в.о. Голови Національного агентства України Жоравовичу Д.О. внаслідок недотримання вимог законодавства щодо терміну виконання обов`язків голови та без погодження Міністра Кабінету Міністрів України за період з 01.01.2022 по 01.07.2023 було зайво нараховано та виплачено надбавки за інтенсивність праці, за виконання особливо важливої роботи в загальній сумі 1337922,53 грн, в т.ч. в 2022 році в сумі 868425,59 грн та за січень-червень 2023 року в сумі 469496,94 грн, відпускні за 2023 рік в сумі 10200,93 грн, допомога на оздоровлення в сумі 161857,36 грн, в тому чмслі в 2022 році в сумі 80640,02 грн тa в 2023 році в cyмі 81217,37 грн та, як наслідок, зайво перераховано ЄСВ в загальній сумі 332195,78 грн (в т.ч. в 2022 році в сумі 208794,43 грн та січень-червень 2023 року в сумі 123401,35 грн). Вказане порушення допущено т.в.о начальниками ОСОБА_1 за період з 05.08.2021 по 27.11.2022 та ОСОБА_3 за період з 28.11.2022 по 02.07.2023 в частині встановлення стимулюючих виплат, в.о. голови АРМА Філіпом Проніним в частині погодження стимулюючих виплат.

Суд зазначає, що відповідно до ст. 4 Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів» Голова Національного агентства призначається Кабінетом Міністрів України за поданням Прем`єр-міністра України, який вносить для призначення на посаду кандидата, відібраного за результатами конкурсного відбору відповідно до цього Закону.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 04 серпня 2021 р. №886-р начальника Північно-східного міжрегіонального територіального управління Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів ОСОБА_2 покладено тимчасове, до призначення в установленому порядку Голови Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, виконання обов`язків Голови Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами одержаними від корупційних та інших злочинів.

Т.в.о. Голови ОСОБА_4 видано наказ від 05.08.2021 року № 275 «Про запобігання виникнення потенційного або реального конфлікту інтересів», в якому зазначено, що він усувається від виконання завдань, вчинення дій, прийняття рішень участі в їх прийнятті за посадою начальника Північно-східного МТУ АРМА тимчасово на час виконання посадових обов`язків Голови АРМА. Цим же наказом визначено, що відповідальною за виконання завдань, вчинення дій, прийняття рішень чи участі в їх прийнятті за посадою начальника Північно-східного ТУ АРМА згідно повноважень, визначених Положенням про міжрегіональні територіальні управління АРМА, затвердженим наказом АРМА від 15.02.2019 № 38, визначено Головного спеціаліста сектору правового забезпечення Північно-східного ТУ АРМА ОСОБА_1 за її згодою.

Як встановлено під час проведення ревізії, ОСОБА_5 виконувала обов`язки начальника Північно-східного МТУ АРМА протягом періоду з 05.08.2021 по 27.11.2022 року.

На підставі наказу АРМА від 23.11.2022 №321/9-03-ос «Про тимчасове покладення виконання обов`язків» та наказу Північно-східного ТУ АРМА від 24.11.2022 №53/2, з 28 листопада 2022 року призначається тимчасово виконувати обов`язки за посадою начальника Північно-східного ТУ АРМА головний спеціаліст сектору менеджменту активів Північно-східного ТУ АРМА ОСОБА_3 .

Як встановлено під час проведення ревізії, ОСОБА_3 виконував обов`язки начальника Північно-східного ТУ АРМА протягом періоду з 28.11.2022 по 02.07.2023 року.

Від так, під час ревізії встановлено, що ОСОБА_6 тимчасово виконував обов`язки Голови Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів протягом 2022 року та 6 місяців 2023 року.

Відповідно до п.8 ст.31 Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VI строк тимчасового виконання обов`язків за вакантною посадою державної служби не може перевищувати три місяці.

У зв`язку з тим, що розпорядженням Кабінету Міністрів України від 04 серпня 2021 р. № 886-р не визначено термін та умови оплати праці т.в.о. Голови АРМА ОСОБА_2 , який виконував посадові обов`язки Голови АРМА нарахування заробітної плати проводилось відповідно до затвердженого штатного розпису для Північно-східного МТУ АРМА за посадою начальника на підставі табелів обліку робочого часу, які складені працівником Північно-східного МТУ АРМА.

Отже, під час проведення ревізії питання дотримання вимог законодавства щодо нарахування та виплати надбавок за інтенсивність праці та за виконання особливо важливої роботи встановлено, що за період з 01.01.2022 по 30.06.2023 т.в.о. Голови АРМА ОСОБА_2 проводилось нарахування та виплати стимулюючих виплат як начальнику Північно-східного МТУ АРМА, згідно з наказами т.в.о. начальника Північно-східного МТУ АРМА, за погодженням особи, яка виконувала обов`язки Голови АРМА, під час знаходження ОСОБА_2 у відпустці.

Так, згідно з наказом т.в.о. начальника Північно-східного МТУ АРМА від 25.02.2022 №l5/2, на період з 01.02.2022 по 31.12.2022 ОСОБА_2 встановлено надбавку за інтенсивність праці в розмірі 330 відсотків від посадового окладу. В якості підстави для встановлення зазначеної надбавки вказано лист погодження в.о. Голови АРМА Філіпа Проніна від 25.02.2022 №1459/2-48-22/10.

Згідно з наказами т.в.о. начальника Північно-східного МТУ АРМА від 25.02.2022 №162 та від 19.05.2022 №26/2 на період з 01.02.2022 по 30.04.2022 та з 01.05.2022 по 31.12.2022 ОСОБА_2 встановлено надбавку за виконання особливо важливої роботи в розмірі 150 відсотків від посадового окладу. В якості підстави для встановлення зазначеної надбавки вказано листи погодження в.о. Голови АРМА Філіпа Проніна від 25.02.2022 №1458/2-48-22/10 та від 19.05.2022 №1985/2-48-10.

Аналогічно, на 2023 рік на підставі наказів від 26.01.2023 №11/2 та від 26.01.2023 №10/2 на період з 01.01.2023 по 31.12.2023 встановлені надбавка за інтенсивність праці в розмірі 330 відсотків та за виконання особливо важливої роботи в розмірі 150 відсотків. В якості підстави для встановлення зазначених надбавок вказано листи погодження в.о. Голови АРМА Філіпа Проніна від 26.01.2023 №523/2-48-23/10 та від 26.01.2023 №5223/2-48-23/10.

Згідно із п. 7 ч.1 ст. 7 Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII встановлено, що державний службовець має право на оплату праці залежно від займаної посади, результатів службової діяльності, стажу державної служби, рангу та умов контракту про проходження державної служби (у разі укладення).

Згідно із абз. 8 п. 14 розділу ХІ Закону № 889-VІІІ керівники державної служби у межах економії фонду оплати праці мають право встановлювати державним службовцям додаткові стимулюючі виплати відповідно до Положення про застосування стимулюючих виплат, що затверджується Кабінетом Міністрів України.

Так, Положенням про застосування стимулюючих виплат державним службовцям, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2017 року № 15, надбавка за інтенсивність праці та надбавка за виконання особливо важливої роботи встановлюються державним службовцям у відсотках до посадового окладу. Надбавки встановлюються згідно з наказом (розпорядженням) керівника державної служби в державному органі.

Згідно із п.5 Положення №15 надбавка за інтенсивність праці встановлюється державним службовцям з урахуванням таких критеріїв: 1) якість і складність підготовлених документів; 2) терміновість виконання завдань, опрацювання та підготовки документів: 3) ініціативність у роботі.

Відповідно до п.6 Положення №15 надбавка за виконання особливо важливої роботи встановлюється державним службовцям з урахуванням таких критеріїв: 1) виконання завдань та функцій щодо реалізації пріоритетних напрямів державної політики, участь у розробленні проектів нормативно-правових актів. проведення експертизи таких актів; 2) виконання роботи, що вимагає від працівника особливої організаційно- виконавчої компетентності та відповідальності, результатом якої є підвищення ефективності управління.

Враховуючи обставини того, що т.в.о. Голови АРМА видав наказ від 05.08.2021 № 275 та усунувся від виконання завдань, вчинення дій, прийняття рішень чи участі в їх прийнятті за посадою начальника Північного-східного МТУ АРМА, то останній тим самим припинив виконання посадових обов`язків, які передбачали критерії, визначені п.п. 5, 6 Постанови № 15 для встановлення вказаних надбавок.

Відповідно до абз. 3 п. 8 Положення 15 встановлення вказаних надбавок керівникам центральних органів виконавчої влади, що не є членами Кабінету Міністрів України, діяльність яких спрямовується і координується безпосередньо Кабінетом Міністрів України, здійснюється керівником державної служби у відповідному центральному органі виконавчої влади за погодженням з Міністром Кабінету Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів Украіни від 11.07.2018 № 613 затверджено Положення про АРМА (далі - Положення № 613), згідно із ч.13 п. 11 якого Голова АРМА вирішує в установленому порядку питання щодо заохочення державних службовців та працівників центрального апарату АРМА, керівників територіальних управлінь АРМА.

Згідно із п. 1 наказу АРМА від 02.09.2019 №410 Голова АРМА, або особа, яка виконує обов`язки Голови АРМА здійснює вирішення питання щодо заохочення начальника міжрегіональних територіальних управлінь АРМА, зокрема погодження розміру додаткових стимулюючих виплат, а саме надбавок за інтенсивність праці та за виконання особливо важливої роботи.

Відповідно до п. 11 Положення про Північне-східне міжрегіональне територіальне управління АРМА, затвердженого наказом АРМА від 09.04.2019 № 181 (далі - Положення № 181), начальник Північно-східного МТУ АРМА приймає рішення щодо заохочення працівників територіального управління. При цьому, начальник Північно-східного МТУ АРМА підзвітний та підконтрольний Голові АРМА.

Відтак, слід дійти висновку про те, що встановлення надбавок за інтенсивність праці та за виконання особливо важливої роботи начальнику територіального управління відноситься до повноважень керівника центрального органу виконавчої влади - Голови АРМА, а надбавок Голові APМА здійснюється керівником державної служби у відповідному центральному органі виконавчої влади за погодженням з Міністром Кабінету Міністрів України.

Таким чином, враховуючи викладене вище, суд доходить висновку про наявність порушень в частині здійснення нарахування під час виконання обов`язків т.в.о. Голови АРМА Жоравовичу Д.О. надбавки за інтенсивність праці, за виконання особливо важливої роботи, відпускних та допомоги на оздоровлення.

Стосовно посилань представника позивача на висновки, викладені у постанові Шевченківського районного суду м. Києва від 15.02.2024 року у справі 761/43537/23 як доказу встановлення судом процедури встановлення стимулюючих виплат ОСОБА_2 та іншим керівникам територіальних управлінь, суд зазначає, що у вказаному судовому рішенні судом досліджувалось питання наявності в діях ОСОБА_7 ознак реального конфлікту інтересів та наявності підстав для притягнення вказаної особи до адміністративної відповідальності. Натомість, в рамках розгляду цієї справи судом, зокрема, надається оцінка наявності порушення п.8 статті 3 Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VІІІ та абз. 3 п 8 Положення №15.

Відтак, вказані доводи не можуть вважатися судом належними та доведеними.

Стосовно доводів представника позивача щодо невідповідності змісту та форми спірної у цій справі вимоги та не зазначення відповідачем, яких саме заходів має вжити позивач для усунення виявлених порушень, суд зазначає, що у оскаржуваній в цій справі вимозі про усунення виявлених порушень визначено порядок усунення, при цьому, щодо усунення фінансових порушень, встановлених при виплаті заробітної плати Офіс не обмежує позивача у виборі шляху усунення порушення, оскільки саме позивач є компетентним органом для вибору способу усунення виявлених порушень, встановлених при виплаті заробітної плати.

Відсутність у вимозі конкретного способу її виконання не свідчить про її протиправність та не може бути підставою для скасування, оскільки вказане не позбавляє підконтрольного суб`єкта права звернутися до контролюючого органу з метою отримання роз`яснень, якщо самостійно встановити відповідний спосіб не вдається.

Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 02 квітня 2020 року у справі№820/3534/16,від 28 квітня 2020 року у справі № 826/8741/16.

Доказів звернення позивача до відповідача за роз`ясненням або з метою повідомлення про усунення виявлених порушень до матеріалів справи не надано.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про підтвердження під час розгляду справи виявлених під час проведення ревізії порушень та, як наслідок, правомірність оскаржуваних вимоги Північно-східного офісу Держаудитслужби про усунення виявлених порушень від 12.06.2024 вих. №202008-14/2647-2024 та попередження Північно-східного офісу Держаудитслужби про неналежне виконання бюджетного законодавства від 12.06.2024 вих. №202008-14/2648-2024.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З урахуванням встановлених обставин, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Розподіл судових витрат здійснити в порядку ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст. ст. 2, 6-10, 13, 14, 77, 139, 205, 242-246, 250, 255, 257-263, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Північно-східного міжрегіонального територіального управління Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, 1 під.,м. Харків,Харківський р-н, Харківська обл.,61022, код 42639319) до Північно-східного офісу Держаудитслужби (майдан Свободи, 5, Держпром, 4 під., 10 пов.,м. Харків,Харківська обл., Харківський р-н,61022, ) про визнання протиправними та скасування вимоги, попередження - залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Мороко А.С.