Справа № 280/29/26
Суддя: Стрельнікова Наталя Вікторівна
Дата ухвалення: 2026-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ПРО ЗАЛИШЕННЯ ПОЗОВНОЇ ЗАЯВИ БЕЗ РУХУ

17 лютого 2026 року Справа № 280/29/26 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Стрельнікової Н.В., перевіривши матеріали адміністративного позову за позовною

заявою Запорізького обласного центру зайнятості

до Головного управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов Запорізького обласного центру зайнятості (далі - позивач) до Головного управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області (далі - відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, в якому позивач просить суд:

визнати протиправною бездіяльність Головного управління Державної казначейської служби у Запорізькій області щодо повернення Запорізькому обласному центру зайнятості наказів Господарського суду Запорізької області від 29.07.2024 по справі №908/3536/23 без виконання;

зобов`язати Головне управління Державної казначейської служби у Запорізькій області прийняти та вжити всіх можливих заходів для виконання наказу Господарського суду Запорізької області від 29.07.2024 по справі №908/3536/23 про стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на користь Запорізького обласного центру зайнятості суму виплаченої допомоги по безробіттю в розмірі 7989,68 грн (сім тисяч дев`ятсот вісімдесят дев`ять гривень 68 копійок);

зобов`язати Головне управління Державної казначейської служби у Запорізькій області прийняти та вжити всіх можливих заходів для виконання наказу Господарського суду Запорізької області від 29.07.2024 по справі №908/3536/23 про стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на користь Запорізького обласного центру зайнятості 2684,00 грн (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири гривні 00 копійок) витрат зі сплати судового збору.

Ухвалою судді від 07.01.2026 позовну заяву залишено без руху.

Позивачем усунуто недоліки позовної заяви.

Ухвалою суду від 21.01.2026 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання.

Відповідачем 09.02.2026 подано клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, обґрунтовуючи тим, що позивачем пропущено шестимісячний строк звернення до суду встановлений ч. 2 ст. 122 КАС. Зазначає, що позивачу з листа Головного управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області від 24.06.2025 стало відомо про повернення документів по справі №908/3536/23. Отже відповідач наголошує, що шестимісячний строк звернення до суду з даним позовом сплив 24.12.2025.

Позивачем 16.02.2026 подано відповідь на відзив, в якій заперечив проти клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду. В обґрунтування зазначає, що лист Головного управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області від 24.06.2025 №04-08.3-06/3908 «Про повернення виконавчих документів» направлено засобами поштового зв`язку «Укрпошта». Таким чином, 24.06.2025 є реєстраційною датою вихідної кореспонденції Головного управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області, не є датою отримання Запорізьким обласним центром зайнятості вищевказаного листа та не є датою обчислення строку звернення до суду. Отже позивач зазначає, що станом на 24.06.2025 Запорізькому обласному центру зайнятості не було відомо про порушення його прав, свобод чи інтересів.

Розглянувши клопотання, суд зазначає наступне.

Частиною тринадцятою статті 171 КАС України передбачено, що суддя, встановивши після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 160, 161 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

Судом встановлено наявність підстав для залишення позовної заяви без руху, виходячи з такого.

Згідно із частиною першою статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно ч. 2 ст. 122 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Суд звертає увагу на те, що дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин у випадку, якщо вони стали спірними. У випадку пропуску строку звернення до суду, підставами для визнання поважними причин такого пропуску є лише наявність обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Слід зауважити, що інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини набувають ознак стабільності.

Отже, досліджуючи питання строку звернення до суду, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

За приписами ст.17 Закону України від 23.02.2006 №3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 04.11.1950 (ратифіковано Україною 17.07.1997) визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Водночас, як зазначив Європейський Суд з прав людини в ухвалі щодо прийнятності заяви від 30.08.2006 (справа "Каменівська проти України"), "право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані". Отже, за практикою Європейського Суду з прав людини право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, у тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа "Стаббігс на інші проти Великобританії", справа "Девеер проти Бельгії").

При цьому слід зазначити, що день, коли особа дізналася про порушення свого права - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення їх прав, свобод чи інтересів.

Отже, дотримання строків звернення з адміністративним позовом є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах. Вона дисциплінує учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, запобігає зловживанням і можливості регулярно погрожувати зверненням до суду, сприяє стабільності діяльності суб`єктів владних повноважень щодо виконання своїх функцій. Тому у разі пропущення строку звернення до суду належить обґрунтувати поважність причин пропущення такого строку. Зазвичай це обставини, що не залежать від волі такої особи.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини в справі "Пономарьов проти України" (№ 3236/03 від 03.04.2008, §41) зазначено, що "…Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави".

Суд зазначає, що безпідставне поновлення строку на оскарження є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини щодо справедливого судового розгляду. Європейський суд з прав людини визначив, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Нешев проти Болгарії" від 28.10.2004).

У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип юридичної визначеності, коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків (п.41 рішення у справі "Пономарьов проти України" від 03.04.2008).

Судом з матеріалів справи встановлено, що, позивач оскаржує бездіяльність Головного управління Державної казначейської служби у Запорізькій області щодо повернення Запорізькому обласному центру зайнятості наказів Господарського суду Запорізької області від 29.07.2024 по справі №908/3536/23 без виконання.

Як зазначають сторони, що не є спірним, відповідач листом від 24.06.2025 «Про повернення виконавчих документів» повернув накази суду по справі №908/3536/23 на підставі підпункту 11 пункту 9 Порядку №845.

Позивач не погоджуючись з поверненням наказів суду без виконання та вважаючи бездіяльність Головного управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області протиправною, звернувся до суду із вказаним позовом.

Враховуючи вищевикладене, після отримання позивачем листа Головного управління Державної казначейської служби у Запорізькій області від 24.06.2025 «Про повернення виконавчих документів», позивач є таким, що безумовно дізнався про порушення свої прав.

Позивач у позовній заяві зазначає, що лист Головного управління Державної казначейської служби у Запорізькій області від 24.06.2025 «Про повернення виконавчих документів», позивачем було отримано 30.06.2025. Вказане також підтверджує відбиток реєстраційної дати вхідної кореспонденції позивача на вищевказаному листі, із зазначенням дати: 30.06.2025.

Отже 30.06.2025 позивач є таким, що безумовно дізнався про порушення свої прав.

Таким чином, перебіг шестимісячного строку звернення до суду, передбаченого частиною другою статті 122 КАС України, розпочався з 30.06.2025, проте позов подано 02.01.2026 (засобами Електронного суду), тобто після спливу шестимісячного строку звернення до суду.

Позовна заява не містить жодних обставин, які підтверджені належними доказами, в обґрунтування поважності причин пропуску позивачем строків звернення до суду із цим позовом.

Відповідно до частини шостої статті 161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

З огляду на викладене, позивачу слід надати заяву про поновлення пропущеного строку звернення з адміністративним позовом до суду та докази на підтвердження поважності причин його пропуску, засвідчених належним чином.

Керуючись статтями 122, 160-161, 169, 171, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Запорізького обласного центру зайнятості до Головного управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, - залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви строком 5 днів від дня одержання даної ухвали суду.

Недоліки позовної заяви можуть бути усунуті шляхом подання до суду протягом п`яти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху заяви про поновлення строку звернення до суду, у якій вказати поважні причини пропуску цього строку, навести обставини, які об`єктивно перешкоджали позивачу своєчасно звернутися до суду, та надати відповідні докази на їх підтвердження.

Роз`яснити позивачу, що відповідно до ч.15 ст.171 КАС України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява залишається без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвалу можуть бути викладені в апеляційній скарзі на рішення суду.

Суддя Н.В. Стрельнікова