Справа № 440/2327/25
Суддя: Подобайло З.Г.
Дата ухвалення: 2026-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2026 р.Справа № 440/2327/25

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Подобайло З.Г.,

Суддів: Ральченка І.М. , Чалого І.С. ,

за участю секретаря судового засідання Кіт Т.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 10.09.2025, головуючий суддя І інстанції: А.Б. Головко, повний текст складено 15.09.25 року по справі № 440/2327/25

за позовом Приватного акціонерного товариства "Полтавський турбомеханічний завод"

до Головного управління ДПС у Полтавській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Полтавський турбомеханічний завод" звернулося до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Полтавській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення від 28.12.2023 року № 06.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 17.03.2025 року визнано поважними причини пропуску строку звернення Акціонерним товариством "Полтавський турбомеханічний завод" до адміністративного суду та поновлено Акціонерному товариству "Полтавський турбомеханічний завод" строк звернення до суду із цим позовом. Прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі 440/2327/25 за позовом Акціонерного товариства "Полтавський турбомеханічний завод" до Головного управління ДПС у Полтавській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення. Справу ухвалено розглядати за правилами загального позовного провадження.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 10.09.2025 адміністративний позов Акціонерного товариства "Полтавський турбомеханічний завод" задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення - рішення Головного управління ДПС у Полтавській області від 28.12.2023 року № 06. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Полтавській на користь Акціонерного товариства "Полтавський турбомеханічний завод" судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 30280,00 грн.

Головне управління ДПС у Полтавській області, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подало апеляційну скаргу . В обґрунтування апеляційної скарги посилається на порушення строку подання позовної заяви. Також, вважає помилковими висновок суду першої інстанції про те , що представником відповідача не доведено, що ГУ ДПС у Полтавській області відповідно до вимог підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України було направлено на адресу ПАТ «Полтавський турбомеханічний завод» обов`язковий письмовий запит, в якому зазначалося порушення цим платником податків валютного законодавства в частині дотримання граничних строків надходження валютної виручки/товару за експортними операціями, тому у відповідача були відсутні правові підстави для призначення документальної позапланової перевірки позивача. На спростування відповідних доводів надає до апеляційної скарги копії запитів про надання інформації та її документального підтвердження. Вказує , що штрафні санкцій та пені нараховані відповідно до Закону № 2473/VIII не поширюються на положення підпункту 69.9 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України та інші нормативно-правові акти, які регулюють зовнішньоекономічну діяльність, та не звільняють від відповідальності за порушення валютного законодавства. Просить суд апеляційну скаргу задовольнити, рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 10.09.2025 по справі № 440/2327/25 скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Головне управління ДПС у Полтавській області подало до суду додаткові пояснення щодо причин неподання запитів у суді першої інстанції , в яких вказує , що у суді першої інстанції Головне управління ДПС у Полтавській області не надавало копій запитів як самостійних письмових доказів не з підстав їх відсутності, а з огляду на процесуальну позицію у справі, відповідно до якої предметом доказування було не існування запитів як таких, а правомірність призначення документальної позапланової перевірки та наявність передбачених законом підстав для її проведення. Суд першої інстанції розглядав справу виключно в межах доводів сторін та поданих доказів, не ставив перед відповідачем питання щодо обов`язку надати копії запитів та не зобов`язував ГУ ДПС подати такі документи до матеріалів справи. Оскільки суд не ініціював витребування запитів, а також не ставив під сумнів сам факт їх направлення, у відповідача не було підстав вважати, що подання копій таких документів є обов`язковим саме у межах розгляду справи судом першої інстанції. Надання зазначених документів на стадії апеляційного розгляду зумовлено необхідністю спростування помилкового висновку суду першої інстанції про відсутність доказів, які підтверджують передумови перевірки, та не є зловживанням процесуальними правами, а навпаки спрямоване на відновлення об`єктивної картини фактичних обставин справи. Також, вказує , що підставою для призначення документальної позапланової перевірки була податкова інформація, отримана від уповноваженого банку, який обслуговує підприємство, зокрема інформація щодо порушення граничних строків розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності за відповідними контрактами. Зазначена інформація була передана Національним банком України до Державної податкової служби України, після чого направлена до територіального органу ДПС листами центрального органу виконавчої влади для організації та проведення контрольних заходів. Таким чином, документальна позапланова перевірка була призначена на підставі податкової інформації, отриманої у встановленому законом порядку, що прямо відповідає вимогам підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України. Вважає , що суд першої інстанції, дійшовши висновку про відсутність правових підстав для проведення перевірки, не надав належної оцінки факту існування податкової інформації як самостійної законної підстави для призначення перевірки та фактично звів мотивування рішення виключно до формальної оцінки процедури направлення запитів. Водночас отримання податкової інформації від банківської установи як суб`єкта фінансового моніторингу є передбаченою законом підставою для здійснення податкового контролю та ініціювання перевірки, що суд першої інстанції безпідставно не врахував.

Акціонерне товариство "Полтавський турбомеханічний завод" подало до суду відзив на апеляційну скаргу , в якому вказує , що до апеляційної скарги відповідач додав запити та рекомендовані повідомлення про відправку кореспонденції, які не надавалися до суду першої інстанції, що порушує принципи допустимості та належності доказів у справі. Враховуючи те , що для обґрунтування причин ненадання запитів у суд першої інстанції зазначена очевидна неправдива інформація, то такі документи не можуть братися до уваги. Також зазначає, що в наданих запитах відсутні підписи особи яка їх отримувала, та неможливо прочитати прізвище особи яка їх отримувала. Посилаючись на постанови Верховного суду вказує , що Верховний Суд чітко зауважив, що навіть в разі проведення перевірки, питання процедури проведення перевірки підлягає обов`язковому дослідженню, в тому числі підстави проведення перевірки, та цим питанням обов`язково повинна надаватися оцінка. Відсутність підстав для призначення перевірки нівелює будь-які її наслідки, тому зазначення будь-яких додаткових підстав протиправності результатів такої перевірки не вимагається. Таким чином, першочерговим критерієм, за яким оцінюються рішення контролюючого органу, є порушення адміністративних процедур, покликаних забезпечувати платникам податків реалізацію та захист їх прав. Просить суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2025 року № 440/2327/25 без змін.

Головне управління ДПС у Полтавській області подало до суду додаткові пояснення, в яких постачаючись на висновки Верховного суду, викладені у постанові КГС ВС від 24.07.2024 у справі № 646/857/18 , вказує, що суд апеляційної інстанції може встановлювати нові обставини, якщо їх наявність підтверджується новими доказами, які особа через поважні причини не мала можливості подати раніше, і обґрунтувала це. ГУ ДПС у Полтавській області вказало всі причини ненадання до суду першої інстанції запитів про надання інформації. Доводи позивача про відсутність підпису особи, що їх отримувала, вважає такими, що не відповідають дійсності, адже на рекомендованих повідомленнях про вручення поштового відправлення до кожного запиту стоять підписи отримувачів.

Акціонерне товариство "Полтавський турбомеханічний завод" подало до суду додаткові пояснення , в яких вказує , що не погоджуючись з даним ППР, та використовуючи активну поведінку, Позивачем було оскаржено ППР в адміністративному порядку до ДПС України. За результатами розгляду скарги ДПС України рішенням від 14.03.2024 №7237/6/99-00-06-01-02-06 залишено без змін податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Полтавській області від 28.12.2023 №06, а скаргу без задоволення. Рішення ДПС України "Про результати розгляду скарги" від 14.03.2024 №7237/6/99-00-06-01-02-06 вручено Позивачу 22.03.2024. 10.06.2024 наказом № 19-ОД Про призначення Директора АТ Полтавський турбомеханічний завод (в матеріалах справи) призначеного нового керівника підприємства Матяш Л.В. Даний керівник була не обізнана про наявність рішення ДПС України "Про результати розгляду скарги" від 14.03.2024 №7237/6/99-00-06-01-02-06, оскільки воно отримувалось до її призначення. З рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення 544 (взагалі неможливо встановити хто отримав рішення ДПС України "Про результати розгляду скарги" від 14.03.2024 №7237/6/99-00-06-01- 02-06, оскільки підпис відсутній а прізвище написано нерозбірливо. Відповідно, не знаючи про наявність рішення ДПС України "Про результати розгляду скарги" від 14.03.2024 №7237/6/99-00-06-01-02-06, новий керівник підприємства керувалась шестимісячним строком для оскарження податкового повідомлення-рішення ГУ ДПС у Полтавській області від 28.12.2023 №06, який спливав 08.07.2024. З метою вчасно оскаржити ППР, використовуючи активну поведінку, новим керівником підприємства 28 червня 2024 року було укладено договір про надання правничої допомоги з адвокатом Білик Оленою Борисівною щодо оскарження ППР, про що остання виписала ордер № 1645280 від 28 червня 20204 року (в матеріалах справи). Після цього зазначеним адвокатом було подано позовну заяву до Полтавського окружного адміністративного суду 08.07.2024, тобто в межах шестимісячного строку. Таким чином, Позивач використовуючи активну поведінку, залучив фахівця для оскарження, провів з ним консультації, та вважав що позовна заява подана своєчасно та тривають заходи судового оскарження. Однак, з метою підготовки річної звітності підприємства, за результатами проведеної інвентаризації та упорядкування бухгалтерської документації на підприємстві, бухгалтерсько-фінансовим відділом 26.12.2024 виявлено ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2024 року № 440/8240/24 (в матеріалах справи), згідно якої встановлено, що залишено без розгляду позовну заяву Позивача про скасування податкового повідомлення-рішення від 28.12.2023 № 06 прийнятого Головним управлінням ДПС у Полтавській області. Зі змісту даної ухвали вбачається що підставою для залишення без розгляду стало пропущення строку звернення до суду, оскільки рішення ДПС України Про результати розгляду скарги від 14.03.2024 № 7237/6/99-00-06-01-02-06 Позивачем отримало 22.03.2024, а позовна заява подана адвокатом Білик Оленою Борисівною до суду 08.07.2024, тобто в шестимісячний термін, а не в термін один місяць з моменту отримання рішення ДПС України. За результатом виявлених фактів, бухгалтерсько-фінансовим відділом 26.12.2024 була складена Доповідна записка (в матеріалах справи) на в.о. директора підприємства щодо прийняття управлінського рішення. На підставі зазначеної доповідної записки новим керівником підприємства Матяш Л.В. одразу прийнято рішення про повторне звернення до суду із залученням нового адвоката з галузі податкового законодавства, що і було зроблено 20.02.2025 в даному провадженні. Фактично вчинено дії, які взято як рекомендації з ухвали Верховного Суду від 19.07.2023 № 640/579/20. Тобто, з незалежних від нового керівника підприємства обставин (необізнаність про наявність рішення ДПС України "Про результати розгляду скарги" від 14.03.2024 №7237/6/99-00-06-01-02-06) позовна заява була подана в шестимісячний термін, а не в місячний. Отже, Позивачем вчинено усіх можливих дій, які вказують на бажання реалізувати його процесуальні права з метою їх захисту в судовому порядку. Невчасне подання Позивачем позовної заяви не мала суб`єктивного характеру, тобто не залежала від його волевиявлення. Позивачем використана активна поведінка щодо реалізації процесуальних прав і бажання їх реалізувати в повній мірі. Виходячи з вищенаведеного, просить апеляційний суд врахувати поважність причин пропуску, які не залежали від Позивача, і після виявлення яких, ним одразу подано позовну заяву до суду.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав вимоги та обґрунтування апеляційної скарги , наполягав на її задоволенні.

Представник позивача підтримав вимоги , викладенні у відзиві та у додаткових поясненнях.

Згідно з ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, вислухавши суддю доповідача, пояснення представників сторін. перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції , доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи у їх сукупності вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції , що Акціонерне товариство "Полтавський турбомеханічний завод" зареєстроване юридичною особою () та перебуває на обліку в Головному управлінні ДПС у Полтавській області.

03.11.2023 року Головним управлінням ДПС у Полтавській області виданий наказ №2762-п "Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки Приватного акціонерного товариства "Полтавський турбомеханічний завод" (податковий номер 00110792)", яким на підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, пункту 81.1 статті 81, пункту 82.2 статті 82, підпункту 69.2-1 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України, у зв`язку з надходженням інформації про факти порушення граничних термінів розрахунків, встановлених НБУ по зовнішньоекономічних контрактах № 1/05/05/22 від 05.05.2022, № ІТ20211210АТ від 10.12.2021, № 222013 від 20.09.2022, № 222022 від 20.11.2022, № 222023 від 28.10.2022, № 16-05/2022 від 16.05.2022, № 01/08-2022 від 01.08.2022, № 6372 від 27.12.2022, № 03112022 від 03.11.2022, № 211811 від 17.12.2021, № 223001 від 16.01.2023, укладених з нерезидентами за період з 10.12.2021 по 07.11.2023, наказано провести документальну позапланову виїзну перевірку Приватного акціонерного товариства "Полтавський турбомеханічний завод" (податковий номер 00110792) з питань дотримання вимог валютного законодавства по зовнішньоекономічних контрактах № 1/05/05/22 від 05.05.2022, № ІТ20211210АТ від 10.12.2021, № 222013 від 20.09.2022, № 222022 від 20.11.2022, № 222023 від 28.10.2022, № 16-05/2022 від 16.05.2022, № 01/08-2022 від 01.08.2022, № 6372 від 27.12.2022, № 03112022 від 03.11.2022, № 211811 від 17.12.2021, № 223001 від 16.01.2023, укладених з нерезидентами за період з 10.12.2021 по 07.11.2023, терміном 10 робочих днів з 07.11.2023.

За результатами документальної позапланової виїзної перевірки складений акт №12227/16-31-07-06-02/00110792 від 04.12.2023 року, яким встановлено порушення АТ "Полтавський турбомеханічний завод" вимог частини 2, частини 3 статті 13 Закону України "Про валюту і валютні операції".

28.12.2023 року Головним управлінням ДПС у Полтавській області на підставі акту перевірки №12227/16-31-07-06-02/00110792 від 04.12.2023 року прийнято податкове повідомлення - рішення №06, яким за порушення частини 2, частини 3 статті 13 Закону України "Про валюту і валютні операції" на підставі підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України, частини 5 статті 13 Закону України "Про валюту і валютні операції" застосовано до ПАТ "Полтавський турбомеханічний завод" пеню в сумі 11 366 848, 26 грн.

Позивач не погодився з податковим повідомленням - рішенням Головного управління ДПС у Полтавській області від 28.12.2023 року № 06 та оскаржив його до суду.

Задовольняючи позовні вимоги , суд першої інстанції виходив з того , що Головне управління ДПС у Полтавській області не дотрималося вимог пункту 81.1 статті 81 Податкового кодексу України, відповідно до якого посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки за наявності підстав для її проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, зокрема, копії наказу про проведення перевірки, в якому, окрім іншого, зазначаються підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог , виходячи з наступного.

Щодо строку звернення до суду з даним позовом.

Відповідно до ч.1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі -КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини другої статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Для реалізації конституційного права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності вказаних суб`єктів у сфері управлінської діяльності в Україні створено систему адміністративних судів.

Порядок здійснення судочинства в адміністративних судах визначає КАС України, частиною першою статті 5 якого визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду за захистом, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Реалізація порушеного чи оспорюваного права відбувається шляхом пред`явлення позову у формі позовної заяви до суду першої інстанції.

Водночас ч.2 ст.44 КАС України покладає на учасників справи обов`язок добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, в тому числі щодо дотримання строків звернення до суду, визначених законом, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи подано адміністративний позов у строк, установлений законом (якщо адміністративний позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними) та перевіряє позовну заяву на відповідність вимогам до позовної заяви, встановлених статтями160, 161 цього Кодексу.

Частина перша статті 118 КАС України визначає, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

Процесуальні строки визначаються днями, місяцями і роками, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.

Згідно з ч.1 ст. 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями160,161цьогоКодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Під строком звернення до адміністративного суду розуміється строк, протягом якого особа має право звернутися з адміністративним позовом і розраховувати на одержання судового захисту. Дотримання цього строку є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах, яка дисциплінує учасників цих відносин, запобігає зловживанням, сприяє стабільності діяльності суб`єктів владних повноважень щодо виконання своїх функцій. Відсутність цієї умови приводила б до постійного збереження стану невизначеності та неостаточності у відносинах.

Згідно з частиною першою статті 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Під поважними причинами необхідно розуміти лише ті обставини, що були чи є об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк. У кожній справі суд має перевірити, чи наводить особа, яка заявляє клопотання про поновлення строку на оскарження судового рішення, такі підстави.

При цьому норми КАС України не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з врахуванням обставин у справі.

Отже, процесуальний строк звернення до суду покликаний забезпечувати принцип правової визначеності і є гарантією захисту прав сторін спору. Вирішуючи питання про поновлення строку звернення до суду або апеляційного оскарження, суди повинні надавати оцінку причинам, що зумовили пропуск строку.

Законодавче закріплення строків звернення з адміністративним позовом до суду є гарантією стабільності публічно-правових відносин, призначенням якої є забезпечення своєчасної реалізації права на звернення до суду, забезпечення стабільної діяльності суб`єктів владних повноважень при здійсненні управлінських функцій, дисциплінування учасників адміністративного судочинства.

Як зазначалося вище, частиною другою статті 122 КАС чітко визначено момент, з яким пов`язано початок відліку строку звернення до адміністративного суду, а саме з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Аналіз наведеної норми КАС України свідчить, що у разі якщо особа не знала про допущене порушення, але з певної дати повинна була про нього дізнатись, перебіг строку обчислюється саме з моменту, коли особа повинна була дізнатись про відповідне порушення її прав.

Тобто, законодавець виходить не тільки з безпосередньої обізнаності особи про факти порушення її прав, а й об`єктивної можливості цієї особи знати про ці факти.

День, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, унаслідок якої відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів. Цим днем може бути, зокрема, день винесення рішення, яке оскаржується, якщо його прийнято за участю особи, або день вчинення дії, яка оскаржується, якщо особа була присутня під час вчинення цієї дії.

Якщо цей день точно встановити неможливо, строк обчислюється з дня, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав (свобод чи інтересів). При цьому сполуку «повинна була дізнатися» слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо вона знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод, щоб дізнатися, яке рішення прийняте або які дії вчинені. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Отже, реалізація права позивача на звернення до суду з позовною заявою у межах строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності відповідача. Позивач, не дотримуючись такого порядку, позбавляє себе можливості реалізувати своє право на звернення до суду в межах строків такого звернення, адже відсутність реалізації цього права зумовлена його власною пасивною поведінкою.

Аналогічні правові висновки викладені у постанові Велика Палата Верховного Суду від 26 жовтня 2023 року справа № 990/139/23.

Спеціальним нормативно-правовим актом, який встановлює окремі правила та положення для регулювання відносин оподаткування та захисту прав учасників податкових відносин, в тому числі захисту порушеного права у судовому порядку, є Податковий кодекс України.

Статтею 56 Податкового кодексу України визначено порядок оскарження рішень контролюючих органів. Так, відповідно до пункту 56.1 статті 56 Податкового кодексу України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку. Пунктом 56.18 статті 56 Податкового кодексу України визначено, що з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення - рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення. Рішення контролюючого органу, оскаржене в судовому порядку, не підлягає адміністративному оскарженню. Процедура адміністративного оскарження вважається досудовим порядком вирішення спору.

Відповідно до пункту 56.19 статті 56 Податкового кодексу України у разі коли до подання позовної заяви проводилася процедура адміністративного оскарження, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов`язання протягом місяця, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження відповідно до пункту 56.17 цієї статті.

Водночас, згідно з пунктом 56.17 статті 56 Податкового кодексу України процедура адміністративного оскарження закінчується днем, наступним за останнім днем строку, передбаченого для подання скарги на податкове повідомлення-рішення або будь-яке інше рішення відповідного контролюючого органу у разі, коли така скарга не була подана у строк, передбачений абзацом першим пункту 56.3 цієї статті (пп.56.17.1).

Таким чином, пунктом 56.19 статті 56 Податкового кодексу України встановлено спеціальний строк у податкових правовідносинах, протягом якого платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення у разі використання процедури адміністративного оскарження такого податкового повідомлення-рішення.

Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у постанові від 26 листопада 2020 року у справі № 500/2486/19 уже сформував правовий висновок, відповідно до якого норма пункту 56.19 статті 56 ПК України є спеціальною щодо норми частини четвертої статті 122 КАС України, має перевагу в застосуванні у податкових спорах і регулює визначену її предметом групу правовідносин - оскарження в судовому порядку податкових повідомлень-рішень та інших рішень контролюючих органів про нарахування грошових зобов`язань за умови попереднього використання позивачем досудового порядку вирішення спору (застосування процедури адміністративного оскарження - абзац 3 пункту 56.18 статті 56 ПК України). Вона встановлює строк для їх оскарження протягом місяця, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження відповідно до пункту 56.17 цієї статті.

Ба більше, правовий висновок Верховного Суду у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду в постанові від 26 листопада 2020 року у справі № 500/2486/19 тривалий час застосовують адміністративні суди у своїй судовій практиці, його, зокрема, підтримав Верховний Суд у постанові від 10 травня 2024 року у справі № 520/1810/23, у якій констатував, що строк звернення до суду з позовом про скасування податкового повідомлення-рішення за умови попереднього використання досудового порядку вирішення становить один місяць, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження.

Колегія суддів апеляційного суду враховує правовий висновок Великої Палати Верховного Суду у постанові від 16.07.2025 у справі №500/2276/24, де вказано, що в адміністративному судочинстві можна виділити такі строки оскарження рішень/дій/бездіяльності суб`єкта владних повноважень:

1) якщо платник податків не оскаржував рішення контролюючого органу в досудовому (адміністративному) порядку - строк звернення до суду становить 6 місяців (ч.2 ст.122 КАС України);

2) якщо платник податків оскаржував рішення контролюючого органу в досудовому (адміністративному) порядку, яке не стосується нарахування грошових зобов`язань (наприклад, блокування ПН; присвоєння ризикового статусу тощо), - строк звернення до суду становить 3 місяці (ч.4 ст.122 КАС України);

3) якщо платник податків оскаржував рішення контролюючого органу в досудовому (адміністративному) порядку, яке передбачає нарахування грошових зобов`язань (наприклад, податкове повідомлення-рішення), - строк звернення до суду становить 1 місяць (п.56.19 ст.56 ПК України).

В спірному випадку, застосовується спеціальний строк звернення до суду визначений п.56.19 ст.56 ПК України, оскільки матеріали справи містять докази про те, що позивач скористався процедурою адміністративного оскарження вищезазначених податкових повідомлень-рішень.

Отже , позовна заява подана з пропущенням позивачем місячного строку звернення до адміністративного суду, що визначений пунктом 56.19 статті 56 ПК України.

Позивач скористалась передбаченим процесуальним законом правом звернення до суду з клопотанням про поновлення пропущеного строку. В обґрунтування клопотання посилається на те, що Головним управлінням ДПС у Полтавській області була проведена документальна позапланова виїзна перевірка, за результатами якої було складено акт від 04.12.2023 року № 12227/16-31-07-06-02/00110792. На підставі зазначеного акта перевірки Головним управлінням ДПС у Полтавській області було прийнято податкове повідомлення-рішення від 28.12.2023 № 06, яким нараховано пеню за порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності у розмірі 11 366 848,26 грн. Не погоджуючись з даним ППР, та використовуючи активну поведінку, позивачем було оскаржено ППР в адміністративному порядку до ДПС України. За результатами розгляду скарги ДПС України рішенням від 14.03.2024 №7237/6/99-00-06-01-02-06 залишено без змін податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Полтавській області від 28.12.2023 №06, а скаргу без задоволення. Рішення ДПС України "Про результати розгляду скарги" від 14.03.2024 №7237/6/99-00-06-01-02-06 вручено позивачу 22.03.2024. 10.06.2024 наказом № 19-ОД Про призначення Директора АТ Полтавський турбомеханічний завод призначеного нового керівника підприємства Матяш Л.В. Даний керівник була не обізнана про наявність рішення ДПС України "Про результати розгляду скарги" від 14.03.2024 №7237/6/99-00-06-01-02-06, оскільки воно отримувалось до її призначення. З рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення 544 взагалі неможливо встановити хто отримав рішення ДПС України "Про результати розгляду скарги" від 14.03.2024 №7237/6/99-00-06-01-02-06, оскільки підпис відсутній, а прізвище написано нерозбірливо. Відповідно, не знаючи про наявність рішення ДПС України "Про результати розгляду скарги" від 14.03.2024 №7237/6/99-00-06-01-02-06, новий керівник підприємства керувалась шестимісячним строком для оскарження податкового повідомлення-рішення ГУ ДПС у Полтавській області від 28.12.2023 №06, який спливав 08.07.2024. З метою вчасно оскаржити ППР, використовуючи активну поведінку, новим керівником підприємства 28 червня 2024 року було укладено договір про надання правничої допомоги з адвокатом Білик Оленою Борисівною щодо оскарження ППР, про що остання виписала ордер № 1645280 від 28 червня 2024 року. Після цього, зазначеним адвокатом було подано позовну заяву до Полтавського окружного адміністративного суду 08.07.2024, тобто в межах шестимісячного строку. Таким чином, позивач використовуючи активну поведінку, залучив фахівця для оскарження, провів з ним консультації, та вважав що позовна заява подана своєчасно та тривають заходи судового оскарження. Однак, з метою підготовки річної звітності підприємства, за результатами проведеної інвентаризації та упорядкування бухгалтерської документації на підприємстві, бухгалтерсько-фінансовим відділом 26.12.2024 виявлено ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2024 року № 440/8240/24, згідно якої встановлено, що залишено без розгляду позовну заяву позивача про скасування податкового повідомлення-рішення від 28.12.2023 № 06 прийнятого Головним управлінням ДПС у Полтавській області. Зі змісту даної ухвали вбачається що підставою для залишення без розгляду стало пропущення строку звернення до суду, оскільки рішення ДПС України Про результати розгляду скарги від 14.03.2024 № 7237/6/99-00-06-01-02-06 позивачем отримано 22.03.2024, а позовна заява подана адвокатом Білик Оленою Борисівною до суду 08.07.2024, тобто в шестимісячний термін, а не в термін один місяць з моменту отримання рішення ДПС України. За результатом виявлених фактів, бухгалтерсько-фінансовим відділом 26.12.2024 була складена Доповідна записка на в.о. директора підприємства щодо прийняття управлінського рішення. На підставі зазначеної доповідної записки новим керівником підприємства Матяш Л.В. одразу прийнято рішення про повторне звернення до суду, що і було зроблено 20.02.2025 в даному провадженні. Тобто, з незалежних від нового керівника підприємства обставин (необізнаність про наявність рішення ДПС України "Про результати розгляду скарги" від 14.03.2024 №7237/6/99-00-06-01-02-06) позовна заява була подана з пропуском строку. Враховуючи вищевикладене, просить суд врахувати наявність змістовних і вагомих доводів щодо вчинення позивачем усіх можливих дій, які вказують на бажання реалізувати його процесуальні права з метою їх захисту в судовому порядку. Також, просить врахувати, що неможливість вчасного подання позивачем позовної заяви не мала суб`єктивного характеру, тобто не залежала від його волевиявлення. Просить суд врахувати активну поведінку Позивача щодо реалізації процесуальних прав і бажання їх реалізувати в повній мірі, що є поважною причиною пропуску строку.

У питанні наявності підстав для поновлення строку звернення до суду з позовом, усталеним є підхід Верховного Суду про те, що поважність причин пропуску є оціночним поняттям та за відсутності визначеного законом переліку причин, які можуть бути визнані поважними для захисту порушеного права, відноситься до компетенції суду, який безпосередньо розглядає спір, вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням фактичних обставин кожної справи.

Тобто, оцінюючи поважність підстав несвоєчасного звернення до суду, слід виходити з того, що причина пропуску строку є поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умова: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Усталеною також є і практика Верховного Суду, що в межах кожної конкретної справи під час вирішення питання про поновлення строку суд надає оцінку обставинам, які слугували перешкодою для своєчасного звернення до суду у взаємозв`язку із: тривалістю строку, який пропущено; поведінкою сторони протягом цього строку; діями, які він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду та оцінювати їх в сукупності.

Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом. У свою чергу, поважною може бути визнано причину, яка носить об`єктивний характер, та з обставин незалежних від сторони унеможливила звернення до суду з адміністративним позовом.

Відповідно до пункту 38 постанови Верховного Суду від 23 лютого 2023 року у справі № 640/7095/22 при оцінці поважності причин пропуску процесуального строку з причини введення воєнного стану в Україні додатково слід брати до уваги, зокрема: територіальне місцезнаходження суду, порядок його функціонування; місце проживання (місцезнаходження) заявника; ведення на відповідній території бойових дій або розташування у безпосередній близькості до такої території, посилення ракетних обстрілів у відповідний проміжок часу, що об`єктивно створювало реальну небезпеку для життя учасників процесу; тривалість самого процесуального строку та час, який минув із дати завершення процесуального строку; наявність чи відсутність обставин, які об`єктивно перешкоджали конкретній особі реалізувати своє право (повноваження) у межах визначеного процесуального строку; поведінку особи, яка звертається з відповідним клопотанням, зокрема, чи вживала особа розумних заходів для того, щоб реалізувати своє право (повноваження) у межах процесуального строку та якнайшвидше після його закінчення (у разі наявності поважних причин його пропуску) та інші доречні обставини.

Відповідно до правових висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 29 вересня 2022 року у справі № 500/1912/22, протягом усього періоду дії воєнного стану, запровадженого на території України у зв`язку із збройною агресією російської федерації, суворе застосування адміністративними судами процесуальних строків стосовно звернення до суду із позовними заявами, апеляційними і касаційними скаргами, іншими процесуальними документами може мати ознаки невиправданого обмеження доступу до суду, гарантованого статтями 55, 124, 129 Конституції України, статтею 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права та статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Право на звернення до суду є складовою права на справедливий суд, гарантованого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Як неодноразово зазначав Європейський суд з прав людини, право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати обмеженням, однак такі обмеження не повинні звужувати його зміст настільки, що порушується сама його сутність, та мають переслідувати легітимну мету і бути пропорційними поставленій меті. Формальне та надмірно суворе застосування процесуальних строків без урахування конкретних обставин справи, зокрема законодавчих змін щодо продовження процесуальних строків у період дії карантину, призводить до непропорційного обмеження права особи на доступ до суду та не відповідає стандартам справедливого судового розгляду, сформульованим у практиці Європейського суду з прав людини.

Також, слід зазначити, що при обмеженні, зокрема, права звернення до суду порушується принцип справедливого та публічного суду, що суперечить Європейській конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року, яка ратифікована Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97.

Так, у справі Delcourt v. Belgium Суд зазначив, що "у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення". У справі Bellet v. Fгапсе Суд зазначив, що "стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод" та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.

Європейським судом з прав людини у справі "Мушта проти України" зазначено, що не можуть бути встановлені обмеження щодо реалізації права на судовий захист у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено; ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями.

При цьому, суворе застосування строку без урахування обставин справи може бути непропорційним щодо цілі забезпечення правової визначеності та належного здійснення правосуддя, а також перешкоджати використанню доступних засобів правового захисту (справа "Станьо проти Бельгії").

У рішеннях по справі "Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії" від 13 січня 2000 року та по справі "Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії" від 28 жовтня 1998 року Європейський суд з прав людини зазначив, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог.

Верховний Суд в ухвалі від 19.07.2023 у справі № 640/579/20 адміністративне провадження № К/990/24481/23 визнав поважними причини пропуску позивачем процесуального строку на касаційне оскарження та поновив такий строк з огляду на неодноразові звернення скаржника з касаційними скаргами та їх повернення, що призвело до потреби в отриманні кваліфікованої правничої допомоги адвоката.

Враховуючи вищенаведене , зважаючи на введення у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України з 24.02.2022 воєнного стану в Україні, який на даний час триває; зміну керівництва позивача, які завадили позивачу своєчасно звернутися до суду з позовом; враховуючи, що позивачем не втрачено інтересу до вирішення цього спору і ним вчинялися активні дії, зокрема, звернення з позовом до суду, звернення за отриманням правничої допомоги до адвоката та вжиття інших заходів, які вказують на бажання реалізувати його процесуальні права з метою їх захисту в судовому порядку, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для визнання поважними причини пропуску строку звернення Акціонерного товариства "Полтавський турбомеханічний завод" до адміністративного суду з даним позовом

Тому доводи податкового органу , викладенні в апеляційній скарзі , щодо неповажності пропуску позивачем строку звернення до суду з адміністративним позовом, є помилковими .

Надаючи оцінку спірним правовідносинам з урахуванням доводів сторін та висновків суду першої інстанції, колегія суддів зазначає таке.

Так , в обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачем не було дотримання процедури призначення та проведення перевірки Акціонерне товариство "Полтавський турбомеханічний завод".

Згідно установленої практики Верховного Суду оскаржуючи в подальшому наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення такої перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень. При цьому, таким підставам позову, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, - переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства. Оцінка вказаних підстав позову є першочерговою при розгляді справ про оскарження прийнятих за наслідками такої перевірки податкових повідомлень-рішень.

Неправомірність дій контролюючого органу при призначенні і проведенні перевірки не може бути предметом окремого позову, але може бути підставами позову про визнання протиправними рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки. При цьому підставами для скасування таких рішень є не будь-які порушення, допущені під час призначення і проведення такої перевірки, а лише ті, що вплинули або об`єктивно могли вплинути на правильність висновків контролюючого органу за результатами такої перевірки та відповідно на обґрунтованість і законність прийнятого за результатами перевірки рішення.

Тобто, у разі якщо підставами позову, щодо протиправності податкових повідомлень - рішень, є порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо призначення та проведення перевірки, то суди повинні надавати правову оцінку таким підставам (доводам) в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень (податкових повідомлень - рішень), прийнятих за наслідками такої перевірки, - переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства.

Отже, з урахуванням того, що при оскарженні рішень контролюючого органу, прийнятих за наслідками податкової перевірки, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом законодавства щодо проведення перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких рішень, і таким підставам позову, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного суду від 30 жовтня 2025 року у справі № 380/11701/24.

Тобто , спірним у цій справі питанням є правомірність дій податкового органу з проведення документальної позапланової виїзної перевірки Приватного акціонерного товариства "Полтавський турбомеханічний завод" (податковий номер 00110792)" на підставі наказу Головного управління ДПС у Полтавській області №2762-п від 03.11.2023 .

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади, органи місцевого самоврядування та їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та Законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, регулюються Податковим кодексом України, який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства. Цим кодексом визначаються функції та правові основи діяльності контролюючих органів, визначених пунктом 41.1 статті 41 цього кодексу, та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Статтею 62 Податкового кодексу України передбачено, що податковий контроль здійснюється шляхом: ведення обліку платників податків; інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючих органів; перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин; моніторингу контрольованих операцій та опитування посадових, уповноважених осіб та/або працівників платника податків відповідно до статті 39 цього Кодексу.

Відповідно до підпункту 19-1.1.1 пункту 19-1.1 статті 19-1 Податкового кодексу України контролюючі органи, зокрема, здійснюють адміністрування податків, зборів, платежів, у тому числі проводять відповідно до законодавства перевірки та звірки платників податків.

Відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право, зокрема, проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Відповідно до підпункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно з положеннями підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Законом України від 15.03.2022 № 2120-IX "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану" (далі - Закон № 2120-ІХ) внесено зміни до Податкового кодексу України щодо визначення особливостей з регулювання податкових правовідносин в умовах воєнного або надзвичайного стану.

Так, пунктом 69 підрозділу 10 розділу ХХ "Перехідні положення" Податкового кодексу України установлено, що тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України, справляння податків і зборів здійснюється з урахуванням особливостей, визначених у цьому пункті.

Відповідно до підпункту 69.2 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ "Перехідні положення" Податкового кодексу України податкові перевірки не розпочинаються, а розпочаті перевірки зупиняються, крім: камеральних перевірок декларацій або уточнюючих розрахунків (у разі їх подання), до яких подано заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, показники яких сформовані на підставі податкових накладних та/або розрахунків коригування, складених та зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, та/або митних декларацій, за виключенням товарів (продукції), визначених підпунктами 215.3.1, 215.3.2, 215.3.2-1 та 215.3.3-1 пункту 215.3 статті 215 Кодексу.

Така камеральна перевірка податкової декларації або уточнюючого розрахунку може бути проведена протягом 90 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку їх подання, а якщо такі документи були надані пізніше, - за днем їх фактичного подання;- фактичних перевірок.

У разі виявлення порушень законодавства за результатами проведення перевірок, передбачених цим підпунктом, до платників податків застосовується відповідальність згідно з цим Кодексом, законами, контроль за якими покладено на контролюючі органи, а вимоги законодавства щодо мораторію (зупинення) застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) на період дії воєнного, надзвичайного стану та/або на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), у такому випадку не застосовуються, у тому числі положення підпункту 112.8.9 пункту 112.8 статті 112 цього Кодексу.

Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей податкового адміністрування податків, зборів та єдиного внеску під час дії воєнного, надзвичайного стану" від 12 травня 2022 року № 2260-IX (далі - Закон № 2260-ІХ), який набрав чинності 27 травня 2022 року, підпункт 69.2 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ "Перехідні положення" ПК України викладено в такій редакції:

"69.2. Податкові перевірки не розпочинаються, а розпочаті перевірки зупиняються, крім:

а) камеральних перевірок;

б) документальних позапланових перевірок, що проводяться на звернення платника податків та/або з підстав, визначених підпунктами 78.1.7 та 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу, та/або документальних позапланових перевірок платників податків, за якими отримано податкову інформацію, що свідчить про порушення платником валютного законодавства в частині дотримання граничних строків надходження товарів за імпортними операціями та/або валютної виручки за експортними операціями;

в) фактичних перевірок.

Камеральні податкові перевірки податкових декларацій з податку на додану вартість та уточнюючих розрахунків до них за звітні податкові періоди:

лютий, березень, квітень, травень 2022 року - розпочинаються на наступний день після 20 липня 2022 року та завершуються не пізніше 20 вересня 2022 року;

червень, липень 2022 року - розпочинаються на наступний день після 20 серпня 2022 року та завершуються не пізніше 20 жовтня 2022 року.

Подані уточнюючі розрахунки до податкових декларацій з податку на додану вартість за звітні податкові періоди до лютого 2022 року перевіряються у строк, визначений цим пунктом для звітного періоду, на який припадає день подання такого уточнюючого розрахунку.

Документальні позапланові перевірки під час дії воєнного стану проводяться за наявності під час проведення перевірок безпечного:

доступу, допуску до територій, приміщень та іншого майна, що використовуються для провадження господарської діяльності та/або є об`єктами оподаткування, або використовуються для отримання доходів (прибутку), або пов`язані з іншими об`єктами оподаткування такими платниками податків;

доступу, допуску до документів, довідок про фінансово-господарську діяльність, отримані доходи, видатки платників податків та іншої інформації, пов`язаної з обчисленням та сплатою податків, зборів, платежів, про дотримання вимог законодавства, здійснення контролю за яким покладено на контролюючі органи, а також фінансової і статистичної звітності у порядку та на підставах, визначених законом;

проведення інвентаризації основних засобів, товарно-матеріальних цінностей, коштів, зняття залишків товарно-матеріальних цінностей, готівки.

Документальні позапланові перевірки за зверненням платника податків та/або з підстав, визначених підпунктами 78.1.7 та 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу, та/або документальні позапланові перевірки платників податків, за якими отримано податкову інформацію, що свідчить про порушення платником податків валютного законодавства в частині дотримання граничних строків надходження товарів за імпортними операціями та/або валютної виручки за експортними операціями, що були розпочаті та не завершені до 24 лютого 2022 року, поновлюються та закінчуються протягом 60 днів з дня, наступного за днем набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей податкового адміністрування податків, зборів та єдиного внеску під час дії воєнного, надзвичайного стану". Такі перевірки поновлюються на невикористаний строк.

Документальні позапланові перевірки, які були розпочаті на звернення платника податків та/або з підстав, визначених підпунктом 78.1.7 статті 78 цього Кодексу, та/або за якими отримано податкову інформацію, що свідчить про порушення платником податків валютного законодавства в частині дотримання граничних строків надходження товарів за імпортними операціями та/або валютної виручки за експортними операціями, але не можуть бути завершені у зв`язку з виникненням обставин, наведених у цьому підпункті, можуть бути зупинені до завершення дії таких обставин та/або усунення перешкод щодо їх проведення за рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що оформляється наказом, копія якого надсилається платнику податків до електронного кабінету платника податків з одночасним надісланням на електронну адресу (адреси) платника податків інформації про вид документа, дату та час його надіслання до електронного кабінету. Таке зупинення перериває перебіг строку проведення перевірки.

Документальні позапланові перевірки, що будуть розпочаті після набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей податкового адміністрування податків, зборів та єдиного внеску під час дії воєнного, надзвичайного стану", з підстав, визначених підпунктом 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу, декларацій або уточнюючих розрахунків (у разі їх подання), до яких подано заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, проводяться протягом 60 календарних днів, що настають після закінчення граничного терміну проведення камеральної перевірки відповідної декларації або уточнюючого розрахунку.

Документ, надісланий контролюючим органом до електронного кабінету, вважається врученим платнику податків, якщо він сформований з дотриманням вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронні довірчі послуги".

У разі виявлення порушень законодавства за результатами проведення перевірок до платників податків застосовується відповідальність згідно з цим Кодексом, законами, контроль за виконанням яких покладено на контролюючі органи, з урахуванням обставин, передбачених підпунктом 112.8.9 пункту 112.8 статті 112 цього Кодексу, що звільняють від фінансової відповідальності. При цьому вимоги законодавства щодо мораторію (зупинення) застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) на період дії воєнного, надзвичайного стану та/або на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), не застосовуються".

Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законів України щодо приватизації державного і комунального майна, яке перебуває у податковій заставі, та забезпечення адміністрування погашення податкового боргу" від 03 листопада 2022 року № 2719-IX (далі - Закон № 2719-ІХ), який набрав чинності 25 листопада 2022 року, у підпункті 69.2 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ "Перехідні положення" ПК України абзац третій викладено в такій редакції: у підпункті 69.2: абзац третій викласти в такій редакції:

"б) документальних позапланових перевірок, що проводяться на звернення платника податків та/або з підстав, визначених підпунктами 78.1.2 (в частині контролю за трансфертним ціноутворенням), 78.1.5, 78.1.7, 78.1.8, 78.1.12, 78.1.14-78.1.16, 78.1.21 та 78.1.22 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу, та/або документальних позапланових перевірок платників податків, за якими отримано податкову інформацію, що свідчить про порушення платником валютного законодавства в частині дотримання граничних строків надходження товарів за імпортними операціями та/або валютної виручки за експортними операціями, та/або документальних позапланових перевірок з питань оподаткування юридичними особами або іншими нерезидентами, які здійснюють господарську діяльність через постійне представництво на території України, доходів, отриманих нерезидентами із джерелом їх походження з України, та/або документальних позапланових перевірок нерезидентів (представництв нерезидентів)";

абзац чотирнадцятий викласти в такій редакції:

"Документальні позапланові перевірки, які були розпочаті на звернення платника податків та/або з підстав, визначених підпунктами 78.1.2, 78.1.7, 78.1.14-78.1.16, 78.1.21 та 78.1.22 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу, та/або за якими отримано податкову інформацію, що свідчить про порушення платником податків валютного законодавства в частині дотримання граничних строків надходження товарів за імпортними операціями та/або валютної виручки за експортними операціями, та/або документальних позапланових перевірок з питань оподаткування юридичними особами або іншими нерезидентами, які проводять господарську діяльність через постійне представництво на території України, доходів, отриманих нерезидентами із джерелом їх походження з України, та/або документальних позапланових перевірок нерезидентів (представництв нерезидентів), але не можуть бути завершені у зв`язку з виникненням обставин, зазначених у цьому підпункті, можуть бути зупинені до завершення дії таких обставин та/або усунення перешкод щодо проведення перевірки за рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, яке оформлюється наказом, копія якого надсилається платнику податків до електронного кабінету платника податків з одночасним надісланням на електронну адресу (адреси) платника податків інформації про вид документа, дату та час його надіслання до електронного кабінету. Таке зупинення перериває перебіг строку проведення перевірки";

після абзацу п`ятнадцятого доповнити новим абзацом такого змісту: "Документальні позапланові перевірки з підстав, визначених підпунктами 78.1.5, 78.1.12, 78.1.14-78.1.16 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу, що були розпочаті та не завершені до 24 лютого 2022 року, поновлюються на невикористаний строк".

Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей оподаткування у період дії воєнного стану" від 30.06.2023 року № 3219-IX абзаци дев`ятий - вісімнадцятий замінено вісьмома новими абзацами такого змісту:

"69.2-1. Установити, що тимчасово, на період з 1 серпня 2023 року до припинення або скасування воєнного стану на території України, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, документальні позапланові перевірки проводяться виключно на звернення платника податків та/або з підстав, визначених підпунктами 78.1.1 (у частині документальних позапланових перевірок платників податків, за якими отримано інформацію, що свідчить про порушення податкового законодавства з питань оподаткування доходів, отриманих нерезидентами, із джерелом їх походження з України та/або з питань оподаткування нерезидентів, які здійснюють свою діяльність через відокремлені підрозділи, у тому числі постійні представництва, платників податків, які здійснюють діяльність у сфері виробництва та/або реалізації підакцизної продукції, організації та проведення азартних ігор в Україні (гральний бізнес), платників податків, які надають фінансові, платіжні послуги), 78.1.2 (у частині контролю за трансфертним ціноутворенням), 78.1.5, 78.1.7, 78.1.8, 78.1.9, 78.1.12, 78.1.14-78.1.16, 78.1.21 та 78.1.22 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу, та/або документальні позапланові перевірки платників податків, за якими отримано податкову інформацію, що свідчить про порушення платником валютного законодавства в частині дотримання граничних строків надходження товарів за імпортними операціями та/або валютної виручки за експортними операціями.

Документальні та фактичні перевірки під час дії воєнного стану проводяться за наявності безпечних умов для проведення перевірки, а саме безпечного:

доступу, допуску до територій, приміщень та іншого майна, що використовуються для провадження господарської діяльності та/або є об`єктами оподаткування, або використовуються для отримання доходів (прибутку), або пов`язані з іншими об`єктами оподаткування таких платників податків;

доступу, допуску до документів, довідок про фінансово-господарську діяльність, отримані доходи, видатки платників податків та іншої інформації, пов`язаної з обчисленням та сплатою податків, зборів, платежів, про дотримання вимог законодавства, здійснення контролю за яким покладено на контролюючі органи, а також до фінансової і статистичної звітності у порядку та на підставах, визначених законом;

проведення інвентаризації основних засобів, товарно-матеріальних цінностей, коштів, зняття залишків товарно-матеріальних цінностей, готівки.

Документальні та фактичні перевірки, які були розпочаті, але не можуть бути завершені у зв`язку з виникненням обставин, зазначених у цьому підпункті, або у зв`язку з поданням платниками податків повідомлень та з урахуванням вимог, передбачених підпунктом 69.28 пункту 69 підрозділу 10 цього розділу, та/або за вмотивованою заявою платника податків, крім перевірок з підстави, визначеної підпунктом 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу (в частині декларування бюджетного відшкодування), зупиняються до завершення дії таких обставин та/або усунення перешкод щодо проведення перевірки за рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, яке оформлюється наказом, копія якого надсилається платнику податків до електронного кабінету платника податків з одночасним надісланням на електронну адресу (адреси) платника податків інформації про вид документа, дату та час його надіслання до електронного кабінету. Такі обставини зупиняють перебіг строку проведення перевірки з подальшим поновленням її проведення на невикористаний строк.

Документальні перевірки, що були розпочаті та не завершені до 24 лютого 2022 року, крім перевірок, для яких встановлено мораторій, поновлюються на невикористаний строк.

Документ, надісланий контролюючим органом до електронного кабінету, вважається врученим платнику податків, якщо він сформований з дотриманням вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронні довірчі послуги".

Тобто, підпунктом 69.2-1 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України в редакції Закону № 3219-IX від 30.06.2023 року тимчасово, на період з 1 серпня 2023 року до припинення або скасування воєнного стану на території України, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, визначені дозволені види податкових перевірок, зокрема:

1.документальні позапланові перевірки, що проводяться виключно на звернення платника податків;

2.документальні позапланові перевірки з підстав, визначених підпунктами 78.1.1 (у частині документальних позапланових перевірок платників податків, за якими отримано інформацію, що свідчить про порушення податкового законодавства з питань оподаткування доходів, отриманих нерезидентами, із джерелом їх походження з України та/або з питань оподаткування нерезидентів, які здійснюють свою діяльність через відокремлені підрозділи, у тому числі постійні представництва, платників податків, які здійснюють діяльність у сфері виробництва та/або реалізації підакцизної продукції, організації та проведення азартних ігор в Україні (гральний бізнес), платників податків, які надають фінансові, платіжні послуги), 78.1.2 (у частині контролю за трансфертним ціноутворенням), 78.1.5, 78.1.7, 78.1.8, 78.1.9, 78.1.12, 78.1.14-78.1.16, 78.1.21 та 78.1.22 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу;

3.документальні позапланові перевірки платників податків, за якими отримано податкову інформацію, що свідчить про порушення платником валютного законодавства в частині дотримання граничних строків надходження товарів за імпортними операціями та/або валютної виручки за експортними операціями.

Системний аналіз положень підпункту 69.2-1 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України дає підстави для висновку про те, що податковому органу надано право на проведення документальної позапланової перевірки платників податків тимчасово, на період з 1 серпня 2023 року до припинення або скасування воєнного стану на території України, зокрема, за якими отримано податкову інформацію, що свідчить про порушення платником валютного законодавства в частині дотримання граничних строків надходження товарів за імпортними операціями та/або валютної виручки за експортними операціями.

В свою чергу, саме стаття 78 Податкового кодексу України є базовою нормою, що за наявності відповідних підстав надає право контролюючому органу проводити документальну позапланову перевірку, в даному випадку з підстав, передбачених підпунктом 69.2-1 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України у зв`язку з отриманням податкової інформації, що свідчить про порушення платником валютного законодавства в частині дотримання граничних строків надходження товарів за імпортними операціями та/або валютної виручки за експортними операціями, а положення підпункту 69.2-1 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України, у свою чергу, не обмежують підстав їх проведення, які зазначені у статті 78 Податкового кодексу України, у період з 1 серпня 2023 року до припинення або скасування воєнного стану на території України.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 01.07.2025 року у справі № 160/9196/23.

Наказ Головного управління ДПС у Полтавській області від 03.11.2023 року №2762-п "Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки Приватного акціонерного товариства "Полтавський турбомеханічний завод" (податковий номер 00110792)" прийнято на підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, пункту 81.1 статті 81, пункту 82.2 статті 82, підпункту 69.2-1 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України, у зв`язку з надходженням інформації про факти порушення граничних термінів розрахунків, встановлених НБУ по зовнішньоекономічних контрактах № 1/05/05/22 від 05.05.2022, № ІТ20211210АТ від 10.12.2021, № 222013 від 20.09.2022, № 222022 від 20.11.2022, № 222023 від 28.10.2022, № 16-05/2022 від 16.05.2022, № 01/08-2022 від 01.08.2022, № 6372 від 27.12.2022, № 03112022 від 03.11.2022, № 211811 від 17.12.2021, № 223001 від 16.01.2023, укладених з нерезидентами за період з 10.12.2021 по 07.11.2023.

З пояснень податкового органу вбачається, що документальна позапланова перевірка АТ "Полтавський турбомеханічний завод" призначена наказом Головного управління ДПС у Полтавській області від 03.11.2023 року №2762-п саме у зв`язку з отриманням податкової інформації, що свідчить про порушення платником валютного законодавства в частині дотримання граничних строків надходження товарів за імпортними операціями та/або валютної виручки за експортними операціями, а саме: листів Державної податкової служби України (№ 4218/7/99-00-07-05-02-07 від 24.02.2023 року (вх. №644/16-31 від 24.02.2023 року), №7743/7/99-00-07-05-02-07 від 11.04.2023 року (вх. №1237/8/16-31 від 11.04.2023 року), №9341/7/99-00-07-05-01-07 від 28.04.2023 року (вх. №1493/8/16-31 від 28.04.2023 року), №12279/7/99-00-07-05-01-07 від 30.05.2023 року (вх. №1853/8/16-31 від 30.05.2023 року), №15853/7/99-00-07-05-02-07 від 05.07.2023 року (вх. №2336/8/16-31 від 05.07.2023 року, №18996/7/99-00-07-05-02-07 від 07.08.2023 року (вх. №2843/8/16-31 від 07.08.2023 року), №1760/7/99-00-07-05-02-07 від 05.09.2023 року (вх. №3228/8/16-31 від 05.09.2023 року).

Згідно вказаних листів Державна податкова служба України направляла витяг з інформації, отриманої від Національного банку України, для організації і проведення контрольно - перевірочної роботи відповідно до статті 78 Податкового кодексу України з урахуванням пункту 69.2 статті 69 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України.

Таким чином, згідно з базовою нормою статті 78 Податкового кодексу України, підставою для проведення документальної позапланової перевірки АТ "Полтавський турбомеханічний завод" в даному випадку є положення підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України, а саме: отримано податкову інформацію, що свідчить про порушення платником податків валютного, податкового законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов`язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків відповідно валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту.

Відповідно до підпункту 16.1.7 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний: подавати контролюючим органам інформацію в порядку, у строки та в обсягах, встановлених податковим законодавством.

Згідно з підпунктом 20.1.2 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право для здійснення функцій, визначених законом, отримувати безоплатно від платників податків, у тому числі благодійних та інших неприбуткових організацій, усіх форм власності у порядку, визначеному законодавством, довідки, копії документів, засвідчені підписом платника або його посадовою особою та скріплені печаткою (за наявності), про фінансово-господарську діяльність, отримані доходи, видатки платників податків та іншу інформацію, пов`язану з обчисленням та сплатою податків, зборів, платежів, про дотримання вимог законодавства, здійснення контролю за яким покладено на контролюючі органи, а також фінансову і статистичну звітність у порядку та на підставах, визначених законом.

Відповідно до положень пункту 73.3 статті 73 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право звернутися до платників податків та інших суб`єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про надання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій, завдань, та її документального підтвердження.

Такий запит підписується керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу і має містити: 1) підстави для надсилання запиту відповідно до цього пункту із зазначенням інформації, яка це підтверджує; 2) перелік інформації, яка запитується, та перелік документів, які пропонується надати; 3) печатку контролюючого органу.

Письмовий запит про подання інформації надсилається платнику податків або іншим суб`єктам інформаційних відносин якщо за результатами аналізу податкової інформації, отриманої у встановленому законом порядку, виявлено факти, які можуть свідчити про порушення платником податків податкового, валютного законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, із обов`язковим зазначенням таких фактів у запиті.

Таким чином, запит контролюючого органу про надання відповідної інформації платником податків повинен містити конкретні підстави, тобто, чітко окреслені обставини, які свідчать про порушення (можливе порушення) платником податків податкового законодавства. Без повідомлення вказаних фактів платник податків не має об`єктивної можливості надати будь-які пояснення та їх документальне підтвердження.

Виявлення фактів, які свідчать про можливі порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, можуть бути підставою для проведення перевірки лише у випадку, коли сумніви не усунуті наданими поясненнями та документальними підтвердженнями. При цьому у контролюючого органу є право на оцінку пояснень і їх документальних підтверджень. Якщо ці пояснення необґрунтовані або документально не підтверджені, перевірка може бути призначена.

Суб`єкт господарювання має право не погодитися з рішенням про призначення перевірки та оспорити його у суді, тоді суб`єкт владних повноважень зобов`язаний довести обґрунтованість свого рішення з посиланням на недоліки пояснень суб`єкта господарювання та їх документальне обґрунтування.

Позивач вказує , що до призначення перевірки Приватному акціонерному товариству "Полтавський турбомеханічний завод" не направлялись запити згідно вимог підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України.

З пункту 2.7 розділу 2 акту перевірки №12227/16-31-07-06-02/00110792 від 04.12.2023 року вбачається , що в ході проведення перевірки платнику наданий запит від 17.11.2023 року № 1/16-31-07-06 наступного змісту: "У зв`язку з проведенням документальної позапланової виїзної перевірки АТ "Полтавський турбомеханічний завод" по відпрацюванню інформації, отриманої листами Державної податкової служби України (№ 4218/7/99-00-07-05-02-07 від 24.02.2023 року (вх. №644/16-31 від 24.02.2023 року), №7743/7/99-00-07-05-02-07 від 11.04.2023 року (вх. №1237/8/16-31 від 11.04.2023 року), №9341/7/99-00-07-05-01-07 від 28.04.2023 року (вх. №1493/8/16-31 від 28.04.2023 року), №12279/7/99-00-07-05-01-07 від 30.05.2023 року (вх. №1853/8/16-31 від 30.05.2023 року), №15853/7/99-00-07-05-02-07 від 05.07.2023 року (вх. №2336/8/16-31 від 05.07.2023 року, №18996/7/99-00-07-05-02-07 від 07.08.2023 року (вх. №2843/8/16-31 від 07.08.2023 року), №1760/7/99-00-07-05-02-07 від 05.09.2023 року (вх. №3228/8/16-31 від 05.09.2023 року), щодо інформації про виявлені АТ "Райффайзен банк", МФО 300335, АТ "ПУМБ", МФО 334851, АТ "КБ "ГЛОБУС", МФО 380526 факти порушення встановлених НБУ граничних термінів розрахунків за зовнішньоекономічними контрактами № 1/05/05/22 від 05.05.2022, № ІТ20211210АТ від 10.12.2021, № 222013 від 20.09.2022, № 222022 від 20.11.2022, № 222023 від 28.10.2022, № 16-05/2022 від 16.05.2022, № 01/08-2022 від 01.08.2022, № 6372 від 27.12.2022, № 03112022 від 03.11.2022, № 211811 від 17.12.2021, № 223001 від 16.01.2023, укладеними з нерезидентами за період з 10.12.2021 по 07.11.2023 в термін до 16-00 год. 20.11.2023 року прошу надати пояснення чи отримували по вищезазначеним контрактах висновки Міністерства економіки України щодо продовження термінів розрахунків, чи подавались позовні заяви до судових органів про стягнення заборгованості з нерезидентів, чи отримували відповідні документи, що підтверджують форс - мажорні обставини при виконанні даних договорів ( у разі наявності таких документів прошу надати його оригінал)".

На вказаний запит АТ "Полтавський турбомеханічний завод" надало відповідь від 17.11.2023 року № 16/01/20024 про наступне: "Станом на 20.11.2023 року відповідно до вказаних у запиті зовнішньоекономічних договорів (№ 1/05/05/22 від 05.05.2022, № ІТ20211210АТ від 10.12.2021, № 222013 від 20.09.2022, № 222022 від 20.11.2022, № 222023 від 28.10.2022, № 16-05/2022 від 16.05.2022, № 01/08-2022 від 01.08.2022, № 6372 від 27.12.2022, № 03112022 від 03.11.2022, № 211811 від 17.12.2021, № 223001 від 16.01.2023) відсутні висновки Міністерства економіки України щодо продовження термінів розрахунків, подані позовні заяви було повернуто без розгляду у зв`язку з відсутністю можливості надати підтвердження отримання відповідачем копії позовних документів. Сторонами за вказаними договорами не було надано документів, підтверджуючих настання форс - мажорних обставин".

Судом першої інстанції встановлено, що представником відповідача не доведено направлення Головним управлінням ДПС у Полтавській області на адресу ПАТ "Полтавський турбомеханічний завод" обов`язкового письмового запиту відповідно до вимог підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України, в якому зазначалося порушення цим платником податків валютного законодавства в частині дотримання граничних строків надходження валютної виручки/товару за експортними операціями , тому суд першої інстанції дійшов висновку , що у відповідача були відсутні правові підстави для призначення документальної позапланової перевірки позивача.

Головним управлінням ДПС у Полтавській області до апеляційної скарги додано копії запитів про надання інформації та її документального підтвердження.

Такі запити не подавались Головним управлінням ДПС у Полтавській області до суду першої інстанції та відсутні в матеріалах справи.

Відповідно до частин третьої, четвертої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Отже, приписи означеної норми процесуального закону передбачають наявність обов`язкових передумов для вирішення питання про прийняття судом апеляційної інстанції додаткових доказів, а саме "винятковість випадку" та "причини, що об`єктивно не залежать від особи".

Таким чином, при поданні учасником справи доказів, які не були подані до суду першої інстанції, такий учасник справи повинен обґрунтувати, в чому полягає винятковість випадку неподання зазначених доказів до суду першої інстанції у встановлений строк, а також надати відповідні докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від особи, яка їх подає.

З наведеного випливає, що суд апеляційної інстанції має право досліджувати нові докази лише у випадку, якщо неподання таких доказів до суду першої інстанції зумовлене поважними причинами, при цьому поважність причин повинен довести скаржник. Вказане положення закріплене законодавцем з метою забезпечення змагальності процесу в суді першої інстанції, де сторони повинні надати всі наявні у них докази, та недопущення зловживання сторонами своїми правами.

Вищевказана правова позиція викладена зокрема у постанові Верховного Суду від 19 листопада 2019 року (справа № 826/12675/15)

Відповідно до висновку Верховного Суду, наведеного у постанові від 6 серпня 2024 року у справі № 822/4867/14, суд апеляційної інстанції досліджує нові докази, якщо визнає, що вони не могли бути надані суду першої інстанції або відмова в їх прийнятті визнана необґрунтованою. Висновок про визнання чи невизнання цих обставин такими, що мають значення для розгляду справи, має бути викладений в судовому рішенні.

В аспекті наведеного колегія суддів звертає увагу на положення ч. 4 ст. 308 КАС України, відповідно до яких докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Отже, суд апеляційної інстанції в силу імперативної дії ч. 4 ст. 308 КАС України позбавлений можливості прийняти нові докази без встановлення причин неможливості подання таких доказів до суду першої інстанції.

У додаткових поясненнях Головне управління ДПС у Полтавській області щодо причин неподання запитів у суді першої інстанції вказує , що у суді першої інстанції такі запити не надавались як самостійні письмові докази не з підстав їх відсутності, а з огляду на процесуальну позицію у справі, відповідно до якої предметом доказування було не існування запитів як таких, а правомірність призначення документальної позапланової перевірки та наявність передбачених законом підстав для її проведення. Суд першої інстанції розглядав справу виключно в межах доводів сторін та поданих доказів, не ставив перед відповідачем питання щодо обов`язку надати копії запитів та не зобов`язував ГУ ДПС подати такі документи до матеріалів справи. Оскільки суд не ініціював витребування запитів, а також не ставив під сумнів сам факт їх направлення, у відповідача не було підстав вважати, що подання копій таких документів є обов`язковим саме у межах розгляду справи судом першої інстанції. Надання зазначених документів на стадії апеляційного розгляду зумовлено необхідністю спростування помилкового висновку суду першої інстанції про відсутність доказів, які підтверджують передумови перевірки, та не є зловживанням процесуальними правами, а навпаки спрямоване на відновлення об`єктивної картини фактичних обставин справи. Також, вказує , що підставою для призначення документальної позапланової перевірки була податкова інформація, отримана від уповноваженого банку, який обслуговує підприємство, зокрема інформація щодо порушення граничних строків розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності за відповідними контрактами. Зазначена інформація була передана Національним банком України до Державної податкової служби України, після чого направлена до територіального органу ДПС листами центрального органу виконавчої влади для організації та проведення контрольних заходів. Таким чином, документальна позапланова перевірка була призначена на підставі податкової інформації, отриманої у встановленому законом порядку, що прямо відповідає вимогам підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України.

Дослідивши матеріали справи , колегією суддів встановлено, що ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 30.06.2025 витребувано від Головного управління ДПС у Полтавській області завірені належним чином копії наказу від 03.11.2023 № 2762-П та всіх документів, на підставі яких його видано; всіх додатків до акту документальної позапланової виїзної перевірки від 04.12.2023 № 12227/16-31-07-06-02/00110792, документи надати до суду в строк до 14 липня 2025 року.

16.07.2025 Головним управлінням ДПС у Полтавській області до Полтавського окружного адміністративного суду подано додаткові пояснення , в яких вказує про надання належним чином завірених друкованих копій усіх витребуваних документів.

З додатків до вказаних пояснень вбачається , що Головним управлінням ДПС у Полтавській області додано : наказ Головного управління ДПС у Полтавській області завірені належним чином копії наказу від 03.11.2023 № 2762-П ; довідка про загальну інформацію щодо АТ «ПОЛТАВСЬКИЙ ТУРБОМЕХАНІЧНИЙ ЗАВОД» (податковий номер 00110792) за період з 10.12.2021 по 07.11.2023 (додаток 2 до акту перевірки); узагальнений перелік документів, які було використано при проведенні перевірки АТ «Полтавський турбомеханічний завод» (податковий номер 00110792) по зовнішньоекономічних контрактах: № 1/05/05/22 від 05.05.2022, № IT20211210АТ від 10.12.2021, № 222013 від 20.09.2022, № 222022 від 20.11.2022, № 222023 від 28.10.2022, № 16-05/2022 від 16.05.2022, № 01/08-2022 від 01.08.2022, № 6372 від 27.12.2022, №03112022 від 03.11.2022, № 211811 від 17.12.2021, № 223001 від 16.01.2023 укладених з нерезидентами за період з 10.12.2021 по 07.11.2023 (додаток 3 до акту перевірки); розрахунок пені (додаток 6 до акту перевірки); зведені дані щодо експортних операцій у розрізі контрагентів нерезидентів, укладених контрактів та стан розрахунків перевірка АТ «ПОЛТАВСЬКИЙ ТУРБОМЕХАНІЧНИЙ ЗАВОД» (додаток 5 до акту перевірки); зведені дані щодо імпортних операцій у розрізі контрагентів - нерезидентів, укладених контрактів та стан розрахунків перевірки АТ "ПОЛТАВСЬКИЙ ТУРБОМЕХАНІЧНИЙ ЗАВОД" .

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача; суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Не подання всіх необхідних та наявних доказів є виключно суб`єктивною обставиною, яка залежить від волі сторони та не може вважатись непереборною обставиною, яка перешкоджала їх поданню до суду першої інстанції.

Відповідачем не наведено жодних обставин та не надано доказів неможливості своєчасного подання письмових запитів відповідно до вимог підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України під час розгляду справи в суді першої інстанції.

Такі документи ( копії запитів про надання інформації та її документального підтвердження) відповідач подав лише в суді апеляційної інстанції без жодних обґрунтувань неможливості їх подання до суду першої інстанції, докази неможливості подання вказаного доказу до суду першої інстанції також до суду не надано.

Посилання відповідача як на підставу неподання ним таких запитів до суду першої інстанції не ініціювання судом першої інстанції витребування таких запитів є помилковими , оскільки ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 30.06.2025 витребувано від Головного управління ДПС у Полтавській області завірені належним чином копії наказу від 03.11.2023 № 2762-П та всіх документів, на підставі яких його видано.

Таким чином, колегія суддів не приймає додані до апеляційної скарги Головним управлінням ДПС у Полтавській області копії запитів про надання інформації та її документального підтвердження, оскільки не вбачає в його діях неможливості їх подання до суду першої інстанції.

На переконання колегії суддів неналежна процесуальна поведінка Головного управління ДПС у Полтавській області (відповідача) у суді першої інстанції не може створювати для нього жодних переваг у суді апеляційної інстанції.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду від 17 квітня 2025 року у справі № 620/5499/23.

Верховний Суд у постанові від 10 вересня 2025 року у справі № 906/127/24 вказав про те, що відсутність існування доказів на момент прийняття рішення суду першої інстанції, виключає можливість прийняття судом апеляційної інстанції додаткових доказів незалежно від причин неподання позивачем таких доказів. Саме допущення такої можливості судом апеляційної інстанції матиме наслідком порушення норм процесуального права, а також принципу правової визначеності, ключовим елементом якого є однозначність та передбачуваність правозастосування, а отже системність та послідовність у діяльності відповідних органів, насамперед судів.

Враховуючи вищенаведене , колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції , що в наказі Головного управлінням ДПС у Полтавській області №2762-п від 03.11.2023 року "Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки Приватного акціонерного товариства "Полтавський турбомеханічний завод" (податковий номер 00110792)" відсутні посилання на правову підставу для проведення документальної позапланової виїзної перевірки - підпункт 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України та фактичну підставу - ненадання Приватним акціонерним товариством "Полтавський турбомеханічний завод" пояснень та їх документальні підтвердження на обов`язковий письмовий запит Головного управлінням ДПС у Полтавській області.

Колегія суддів звертає увагу, що здійснення перевірки є необхідною передумовою для винесення податкових повідомлень-рішень у разі встановлення контролюючим органом порушень податкового та іншого законодавства, дотримання якого контролюється податковими органами. Тому за відсутності проведеної перевірки як юридичного факту у контролюючого органу відсутня компетенція на винесення податкового повідомлення-рішення.

Така компетенція не виникає в силу самого лише факту вчинення платником податків податкового правопорушення. Для визначення контролюючим органом грошових зобов`язань платникові податків шляхом прийняття податкового повідомлення-рішення в зв`язку допущеними таким платником порушеннями необхідно дотриматися певних умов, а саме - спочатку провести податкову перевірку.

Нормами Податкового кодексу України, з дотриманням балансу публічних і приватних інтересів, встановлені умови та порядок прийняття контролюючими органами рішень про проведення перевірок. Лише їх дотримання може бути належною підставою наказу про проведення перевірки. Невиконання цих вимог призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої.

Таким чином, у випадку незаконності перевірки, прийнятий за її результатами акт індивідуальної дії підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

При цьому, суд не повинен надавати оцінку правомірності оспорюваного рішення, оскільки порушення процедури проведення перевірки нівелюють її наслідки.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 04.02.2019 у справі № 807/242/14, від 19.11.2019 у справі № 160/8859/18 та від 30.06.2019 у справі № 825/1747/17.

Отже, у разі недотримання вимог проведення податкової перевірки у контролюючого органу відсутні підстави на прийняття рішення за результатами виявлених порушень і порушення процедури проведення перевірки нівелюють її наслідки.

У ще одній справі (постанова від 22 вересня 2020 року у справі № 520/8836/18), окрім наведених, палата з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду обґрунтувала відсутність підстав до запропонованого колегією відступу від раніше висловленої правової позиції такими висновками: "перевірка є способом реалізації владних управлінських функцій контролюючим органом як суб`єктом владних повноважень, який зобов`язаний діяти тільки на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України та законами України. Невиконання вимог закону щодо підстави для проведення документальної позапланової перевірки призводить до визнання перевірки незаконною та не породжує правових наслідків такої перевірки, акт перевірки, виходячи із положень щодо допустимості доказів, закріплених частиною другою статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України, не може визнаватися допустимим доказом у справі, оскільки одержаний з порушенням порядку, встановленого законом" та "встановлені судами обставини щодо протиправності призначення та проведення відповідачем перевірки, за наслідками якої і було прийнято оскаржуване податкове повідомлення - рішення, є достатніми для висновку про протиправність податкового повідомлення - рішення, а тому відсутня необхідність перевірки порушення позивачем пункту 181.1 статті 181 Податкового кодексу України, як підстави для донарахування суми грошового зобов`язання".

Отже, установивши порушення процедури проведення перевірки, наслідком якого є визнання протиправними її результатів, до аналізу інших обставин, суд не може переходити, з огляду на викладену вище сталу і послідовну практику Верховного Суду, відступу від якої у встановленому законом порядку не здійснювалося.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 13 червня 2024 року у справі № 440/1993/23 та від 15 січня 2026 року у справі № 340/283/25.

Порушення порядку проведення та призначення перевірки є самостійною підставою для задоволення позовних вимог, на що звернув увагу Верховний суд у постанові від 06.05.2025р. по справі №580/2628/24та у постанові від 30 жовтня 2025 року по справі № 380/11701/24.

За встановлених обставин, колегія суддів приходить до висновку, що недотримання відповідачем вимог п.п. 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України є самостійним наслідком визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої.

При вирішенні даного спору колегія суддів враховує, що Велика Палата Верховного Суду неодноразово у своїх рішеннях, зокрема у справах у справах №265/6582/16-ц, №487/10128/14-ц, №487/10132/14-ц, №924/1473/15 звертала увагу на те, що відповідно до принципу jura novit curia («суд знає закони») навіть неправильна юридична кваліфікація сторонами спірних правовідносин не звільняє суд від обов`язку застосувати для вирішення спору належні приписи юридичних норм.

Колегія суддів акцентує увагу на тому, що надання судом оцінки всім важливим аргументам, що були передумовою прийняття суб`єктом владних повноважень відповідного індивідуального акта, який є предметом судового контролю, є визначеною процесуальним законом гарантією справедливого судового розгляду, одним із елементів якого є мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.

Обов`язок суду встановити дійсні обставини справи при розгляді адміністративного позову безвідносно до позиції сторін випливає з офіційного з`ясування всіх обставин справи як принципу адміністративного судочинства, закріпленого нормами статті 2 та частини четвертої статті 9 КАС України, відповідно до змісту якого суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Аналогічні висновки викладені, зокрема, у постановах Верховного Суду від 27 січня 2022 року у справі №520/845/2020 та від 04 травня 2022 року у справі №120/6683/20-а.

На думку колегії суддів , наведені вище процедурні порушення, зокрема, відсутність підстав у розумінні п.п. 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України для проведення фактичної перевірки Акціонерного товариства "Полтавський турбомеханічний завод", не є формальними та безпосередньо впливають на висновки, здійснені податковим органом області за результатами перевірки.

Відповідно до правових висновків Великої Палати Верховного Суду, наведених у постанові від 30.01.2019 у справі №755/10947/17, суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Верховного Суду, а тому до спірних правовідносин підлягає застосуванню саме правові позиції Верховного Суду, викладені вище у даній постанові суду апеляційної інстанції.

Зважаючи на вказані судові рішення Верховного Суду, суд апеляційної інстанції не виключає можливості того, що після прийняття судом рішення у цій справі, остання правова позиція Верховного Суду буде незмінною.

З огляду на вищенаведене , колегія суддів погоджуючись з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позову та визнання протиправним і скасування податкового повідомлення - рішення Головного управління ДПС у Полтавській області від 28.12.2023 року № 06.

Інші аргументи, наведені сторонами, не вимагають детального обґрунтування, оскільки не є вирішальними.

Доводи апеляційної скарги є безпідставними , не впливають на правомірність висновків суду, оскільки в апеляційній скарзі зазначено лише те, що постанова суду першої інстанції є незаконною, підлягає скасуванню у зв`язку із ненаданням судом належної правової оцінки обставинам справи та невірним застосуванням норм матеріального та процесуального права, зміст апеляційної скарги , який повністю дублює заперечення на позов, подані до суду першої інстанції , містить виключно суб`єктивне бачення апелянта обставин справи, які розглянуто судом першої інстанції та надано належну правову оцінку, апелянтом у скарзі абсолютно не зазначено в чому ж конкретно виявилося ненадання судом першої інстанції належної правової оцінки обставинам справи, тобто які з них випали з поля зору суду, а які було досліджено невірно, а також не зазначено того, які ж висновки, натомість, повинні були б бути зроблені судом та не обґрунтовано в чому полягає невірність застосування судом норм матеріального права, які саме норми та яким чином було порушено чи неправильно застосовано та яких процесуальних норм адміністративного судочинства не було дотримано судом під час розгляду даної адміністративної справи, а також не зазначено які з поданих доказів суд дослідив неправильно або неповно, а відповідно і підстави для скасування постанови суду першої інстанції відсутні.

При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (№ 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (№ 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Зважаючи на результати апеляційного перегляду оскарженого судового рішення та положення статті 139 КАС України, у справі відсутні підстави для зміни розподілу судових витрат зі сплати судового збору.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 10.09.2025 по справі № 440/2327/25 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)З.Г. Подобайло
Судді(підпис) (підпис) І.М. Ральченко І.С. Чалий
Повний текст постанови складено 16.02.2026 року