Справа № 460/8344/25
Суддя: О.О. Максимчук
Дата ухвалення: 2026-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

16 лютого 2026 рокум. Рівне№460/8344/25

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Максимчука О.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (в письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання відмови протиправною, зобов`язання вчинення певних дій,

В С Т А Н О В И В:

1. Стислий виклад позицій учасників справи

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до Рівненського окружного адміністративного суду (далі - суд) з адміністративним позовом (позовною заявою) до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі - відповідач), у якому позивач просить суд визнати протиправною відмову відповідача від 13.11.2024 щодо проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці - ОСОБА_1 з посадовим окладом розрахованим з прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01 січня 2024 року - 3028 гривень та зобов`язати відповідача провести перерахунок і виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 з посадовим окладом розрахованим з прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01 січня 2024 року (з дня виникнення права на перерахунок) - 3028 гривень з доплатою за вислугу років у розмірі 50 відсотків (за стаж понад повних 20 років).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає про те, що відповідачем протиправно не здійснено перерахунок та виплату позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01 січня 2024 року - 3028 гривень та на звернення позивача про проведення такого перерахунку, відповідач відмовив у задоволенні заяви позивача і повідомив про відсутність підстав для проведення перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці, оскільки прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді з 01.01.2024 встановлено в розмірі 2102,00 грн. Вважаючи таку відмову відповідача протиправною, позивач звернувся до суду з цим позовом за захистом своїх прав та законних інтересів.

Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву та подав до суду відзив, де заперечуючи проти задоволення позову, відповідач зазначає про те, що статтею 7 Закону України Про Державний бюджет України на 2024 рік чітко встановлено, що з 01.01.2024 року база розміру посадового окладу судді має бути обрахована із розміру 2102 грн, при цьому вказана норма не визнавалась неконституційною, тож є діюча і підлягає до застосування. Відповідач зауважує, що посадовий оклад судді обраховується із розміру 2102 грн., а відтак відсутні підстави для проведення перерахунку грошового забезпечення позивача виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01 січня 2024 року 3028 грн. З огляду на вказане, відповідач вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

2. Заяви, клопотання учасників справи, інші процесуальні дії у справі.

Позовна заява подана позивачем до суду 12.05.2025 у паперовій формі безпосередньо через канцелярію суду, надійшла до суду і була зареєстрована в автоматизованій системі діловодства суду 12.05.2025.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.05.2025 визначено суддю Максимчука О.О. головуючим суддею (суддею-доповідачем) з розгляду справи за вказаною позовною заявою.

Ухвалою від 15.05.2025 суд прийняв вказану позовну заяву до розгляду і відкрив провадження в адміністративній справі, вирішив розгляд справи здійснювати суддею одноособово за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та встановив відповідачу строк для подання відзиву.

Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву і 04.06.2025 подав до суду відзив, у якому відповідач виклав свої заперечення проти позову.

На момент розгляду справи по суті і ухвалення судом цього рішення інші заяви, клопотання від учасників справи до суду не надійшли, а також суд не здійснював інші процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо).

З урахуванням вимог частини 4 статті 229 КАС України при розгляді справи в порядку письмового провадження суд не здійснював фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

3. Встановлені судом обставини справи та зміст спірних правовідносин.

Розглянувши наявні у справі матеріали, з`ясувавши доводи та аргументи сторін, на яких ґрунтуються їх позовні вимоги і заперечення, дослідивши подані сторонами письмові докази, суд встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини, що враховані судом при вирішення спору по суті.

ОСОБА_1 (позивач) перебуває на обліку у Головному управлінні ПФУ в Рівненській області як отримувач щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VIII від 02.06.2016.

04.11.2024 позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області із запитом, у якому просила повідомити про причини непроведення перерахунку її щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, у зв`язку із збільшенням з 01.01.2024 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який становить 3028,00 грн, та з урахуванням доплати за вислугу років у розмірі 50%.

Відповідач розглянув вказане звернення позивача і листом від 13.11.2024 №1700-0202-8/64713 повідомив, що Законом України Про Державний бюджет України на 2024 рік прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, з 01 січня 2024 року встановлено у розмірі 2102,00 грн, тобто на рівні січня 2020 року, відтак з 01.01.2024 розміри складових суддівської винагороди не змінюються, відповідно щомісячне грошове утримання не перераховується.

Не погодившись з такою відмовою відповідача, позивач звернувся до суду із адміністративним позовом (позовною заявою) у цій справі з наведеними вище позовними вимогами до відповідача, а тому у цій справі, яка розглядається судом, предметом спору є відмова відповідача у проведенні перерахунку для позивача щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з посадовим окладом, розрахованим з прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01 січня 2024 року, який становить 3028,00 гривень.

4. Нормативно-правове регулювання спірних правовідносин та висновки суду.

Встановивши наведені вище фактичні обставини справи та відповідні їм спірні правовідносини, суд вважає, що до спірних правовідносин за наведених фактичних обставин справи підлягають застосуванню такі норми права і висновки Верховного суду про їх застосування.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 130 Конституції України держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.

Спеціальним законом, який визначає організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд є Закон України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 №1402-VIII (далі Закон №1402-VIII).

Частиною 1 статті 4 Закону України від 02.06.2016 №1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів" встановлено, що судоустрій і статус суддів в Україні визначаються Конституцією України та законом.

Відповідно до частини 2 статті 4 Закону №1402-VIII зміни до цього Закону можуть вноситися виключно законами про внесення змін до Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Відповідно до частин 3 та 4 статті 142 Закону №1402-VIII щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

У разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Зміст вказаних правових норм свідчить, що розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці залежить від розміру суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. Відтак, зміна розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, є підставою для перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 35 Закону №1402-VIII суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами. Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: вислугу років; перебування на адміністративній посаді в суді; науковий ступінь; роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

Частиною 3 статті 135 Закону №1402-VIII, яка згідно з рішенням Конституційного Суду України №4-р/2020 від 11.03.2020 діє в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06.12.2016 №1774-VIII, передбачено, що базовий розмір посадового окладу судді становить: 1) судді місцевого суду 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; 2) судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; 3) судді Верховного Суду 75 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Вказане свідчить про те, що стаття 135 Закону №1402-VIII встановлює залежність базового розміру посадового окладу судді місцевого суду від розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлено на 1 січня календарного року. А отже, збільшення прожиткового мінімуму для працездатних осіб, має своїм наслідком збільшення базового розміру посадового окладу судді, тобто фактичне збільшення розміру суддівської винагороди, а останнє у свою чергу є підставою для перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Як слідує з матеріалів справи, Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області відмовило позивачу в проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, зазначаючи при цьому про відсутність правових підстав для проведення такого перерахунку.

Надаючи правову оцінку такій відмові відповідача у проведенні перерахунку позивачу довічного грошового утримання судді у відставці, суд виходить з наступних міркувань.

Визначення прожиткового мінімуму, закладення правової основи для його встановлення та врахування при реалізації державою конституційної гарантії громадян урегульовано Законом України від 15.07.1999 №966-XIV "Про прожитковий мінімум", відповідно до статті 1 якого прожитковий мінімум - це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років; дітей віком від 6 до 18 років; працездатних осіб; осіб, які втратили працездатність. До працездатних осіб відносяться особи, які не досягли встановленого законом пенсійного віку.

Частиною 3 статті 4 Закону №966-XIV визначено, що прожитковий мінімум на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, щороку затверджується Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний рік. Прожитковий мінімум публікується в офіційних виданнях загальнодержавної сфери розповсюдження.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" установлено з 1 січня 2024 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 3028 гривні (абзац 4), а прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді - 2102 гривні (абзац 5).

Отже, правовими нормами Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" з 01 січня 2024 року відповідно встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 2102 гривні саме для цілей визначення базового розміру посадового окладу судді. При цьому, наведені приписи вказаного Закону є чинними, не визнавалися Конституційним Судом України такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

Суд зазначає, що питання наявності підстав для застосування при розрахунку посадового окладу судді прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого станом на 1 січня календарного року відповідно до абзацу четвертого статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік", тобто прожиткового мінімуму в розмірі 3028 гривні, було предметом розгляду Великої Палати Верховного Суду у справі №240/9028/24.

Так, у постанові від 24.04.2025 у справі №240/9028/24 Велика Палата Верховного Суду сформувала такий правовий висновок:

"Безсумнівно, розмір посадового окладу судді, який є складовим елементом суддівської винагороди, залежить від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, поняття якого наведено у Законі №966-XIV. Цим Законом закріплено вичерпний перелік основних соціальних і демографічних груп населення, стосовно яких визначається прожитковий мінімум. І приписами цього Закону судді не віднесені до соціальної демографічної групи населення, стосовно яких прожитковий мінімум повинен встановлюватися окремо.

Водночас законодавець починаючи з 2021 року у законах про Державний бюджет України на відповідний рік не встановлював прожитковий мінімум стосовно суддів як соціальної демографічної групи. Окремими приписами цих законів встановлювався на 1 січня відповідного календарного року саме прожитковий мінімум для працездатних осіб для цілей визначення базового розміру посадового окладу судді у розмірі 2102 гривні.

Отже, цими законами не встановлювалася розрахункова величина, відмінна від тієї, що визначена спеціальним законом для визначення розміру суддівської винагороди, а власне визначалася ця величина - встановлювався грошовий розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді".

З огляду на вказане та з метою встановлення чіткого критерію вирішення судами спорів щодо застосування розрахункової величини для визначення посадового окладу суддів починаючи із 2021 року Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24.04.2025 у справі №240/9028/24 відступила від попередніх висновків, викладених у постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 13 липня 2023 року у справі №280/1233/22 та 21 березня 2024 року у справі №620/4971/23 та зазначила, що починаючи з 2021 року у законах про Державний бюджет України на відповідний рік встановлювався на 1 січня відповідного календарного року грошовий розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді.

Відповідно до частини 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Враховуючи, що відповідно до частини 3 статті 142 Закону №1402-VIII щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці прямо залежить від розміру суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, то суд вважає, що наведені висновки Великої Палати Верховного Суду є релевантними до цієї справи.

Відтак, при вирішенні цього спору суд, керуючись приписами статті 242 КАС України, враховує висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 24.04.2025 у справі №240/9028/24 та констатує, що з 01.01.2024 для визначення базового розміру посадового окладу судді, який у свою чергу враховується при розрахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, повинен застосовуватись прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений відповідно до абзацу 5 статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік", а саме в розмірі 2102,00 гривень.

Тому, виходячи з наведених положень Закону України "Про Державний бюджет на 2024 рік" та висновків щодо їх застосування, викладених в постанові Великої Палати Верховного Суду від 24 квітня 2025 року у справі №240/9028/24, змін із 01.01.2024 розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, за рахунок підвищення посадового окладу, не відбулося, а відтак і відсутні підстави для здійснення позивачу перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Враховуючи вказані обставини, суд дійшов до висновку, що відмова відповідача у проведенні позивачу перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, із розрахунку 3028,00 гривень, є правомірною, оскільки підстави для визначення розміру суддівської винагороди, а саме посадового окладу, із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого станом на 01 січня 2024 року, у розмірі 3028 гривень відсутні, а застосуванню підлягають приписи абзацу 5 статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік".

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Частиною 2 статті 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи встановлені судом у цій справі і описані вище фактичні обставини, відповідні їм правовідносини, застосовані до них судом норми права та висновки Верховного Суду, а також перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень та докази надані позивачем, суд дійшов до висновку про наявність підстав для відмови в задоволенні позову.

5. Розподіл судових витрат.

У зв`язку з тим, що суд дійшов до висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позову позивача до суб`єкта владних повноважень, а відповідач не подав до суду доказів понесення будь-яких судових витрат, суд вважає, що підстави для розподілу судових витрат відповідно до вимог статті 139 КАС України у цій справі відсутні.

Керуючись статтями 241-246, 255, 262, 263, 295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання відмови протиправною, зобов`язання вчинення певних дій, - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 );

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (місцезнаходження: вул. Олександра Борисенка, буд. 7, м. Рівне, Рівненська обл., 33028, ).

Суддя Олександр МАКСИМЧУК