Справа № 120/3993/25
Суддя: Мультян Марина Бондівна
Дата ухвалення: 2026-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

16 лютого 2026 р. Справа № 120/3993/25

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Мультян М.Б., розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "МАК" до Вінницької митниці про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "МАК" до Вінницької митниці про визнання протиправним та скасування рішення.

Позовні вимоги мотивовані протиправністю, на думку позивача, рішення митного органу щодо класифікації товару від 05.12.2023 № 23UA5-KT.

Ухвалою судді від 31.03.2025 відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

16.04.2025 від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву із запереченнями проти позову, мотивованими тим, що з метою поміщення товару «Дистилят жирних кислот тропічних олій, продукт рослинного походження, в рідкому стані, для технічних цілей» у кількості 24560 кг (наливом), виробник ТОВ «Дельта Вілмар Україна», торговельна марка відсутня, у митний режим «експорт» 21.11.2024 декларантом ТОВ «МАК» до Вінницької митниці подано електронну митну декларацію № 24UA50U9 та товаросупровідні документи.

Відповідно до графи 33 митної декларації було заявлено код товару згідно з УКТ ЗЕД.

Разом із тим, відповідач зазначає, що оскільки товар з назвою «дистилят жирних кислот» є сумішевим продуктом вільних монокарбонових жирних кислот та метилових ефірів монокарбонових жирних кислот (які не є природними продуктами), класифікація такого товару в межах товарної позиції 3823 УКТ ЗЕД є неможливою.

Таким чином, з урахуванням викладеного, митницею 16.12.2022 було винесено Рішення про визначення коду товару № 24UA-КТ, яким товар класифіковано у товарній підкатегорії 382499930 УКТ ЗЕД.

21.04.2025 від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій підтримано позицію, викладену в позовній заяві та зазначено, що відзив відповідача є законодавчо необґрунтованим та такими, що не спростовує доводи, викладені у позовній заяві як підстави для задоволення позову. Зокрема зазначив, що у випадку переробки на одній установці і рослинних олій та перертерифікованих жирів (отриманих у присутності метилату натрію), у деодистиляті можуть бути виявлені залишки метилових ефірів жирних кислот.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються вимоги позову, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи.

З метою поміщення товару «Дистилят жирних кислот тропічних олій, продукт рослинного походження, в рідкому стані, для технічних цілей 24560 кг наливом. Виробник: ТОВ «Дельта Вілмар Україна». Торгівельна марка: немає даних» у митний режим експорт 21.11.2024 декларантом Товариством з обмеженою відповідальністю «МАК» до Вінницької митниці подано електронну митну декларацію № 24UA50U9 та товаросупровідні документи до неї. Відповідно до графи 33 митної декларації визначено код товару згідно з УКТ ЗЕД.

Відповідно до інформації, що міститься в Автоматизованій системі митного оформлення «Інспектор», по даній митній декларації було застосовано профіль Системи управління ризиками за кодом 905-3 «Взяття проб (зразків) товарів для проведення досліджень (аналізу, експертизи) з метою встановлення характеристик, визначальних для класифікації товарів згідно з УКТ ЗЕД».

З метою визначення характеристик, необхідних для ідентифікації товару та для подальшої класифікації, були відібрані зразки товару та поставлені наступні питання до експертів СЛЕД ДМСУ: встановити відповідність інформації, заявленій у графі 31 МД; визначити компоненти хімічного складу продукту, необхідні для його однозначної класифікації відповідно до вимог УКТ ЗЕД; визначити жирно-кислотний склад товару із зазначенням відсоткового вмісту; чи можна розглядати даний товар як залишки після обробки жирових речовин рослинного походження; чи можливо ідентифікувати товар як біодизель та/або його суміші.

У висновку спеціалізованої лабораторії ДМСУ № -0379 від 13.12.2024 встановлено, що за результатами досліджень у складі проби, наданої у вигляді пастоподібної речовини коричневого кольору, виявлено суміш моно-, ди- та тригліцеридів жирних кислот (олії/жири), суміш вільних монокарбонових жирних кислот (зокрема, міристинової, пальмітинової, олеїнової, стеаринової) та метилові ефіри монокарбонових жирних кислот (зокрема лауринової, міристинової, пальмітинової, олеїнової, стеаринової, бегенової). Також у складі проби виявлено сквален, який є природним компонентом рослинних олій. Масова частка вологи та летких речовин у пробі становить 0,73 %. Вміст вільних жирних кислот (у перерахунку на олеїнову) становить 55,9 %.

Тому визначено, що оскільки у складі проби виявлено метилові ефіри жирних кислот, які не є природними продуктами, а отримуються синтетичним шляхом, її не можна вважати залишками після обробки жирових речовин рослинного походження. Враховуючи результати дослідження за визначеними показниками, досліджена проба не є «біодизелем». Результати дослідження не узгоджуються з даними, зазначеними в графі 31 МД (ЕК 10 АА) від 21.11.2024 № 24UA50U9.

Таким чином, Вінницькою митницею 16.12.2022 винесено рішення про визначення коду товару № 24UA-КТ, яким товар класифіковано у товарній підкатегорії УКТ ЗЕД.

Не погоджуючись із рішенням щодо класифікації товару, позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Засади державної митної справи, зокрема, правовий статус органів доходів і зборів, митна територія та митний кордон України, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, митні режими та умови їх застосування, заборони та/або обмеження щодо ввезення в Україну, вивезення з України та переміщення через територію України транзитом окремих видів товарів, умови та порядок справляння митних платежів, митні пільги, визначаються Митним кодексом України (далі - МК України) та іншими законами України.

Відповідно до пунктів 23 та 24 частини першої статті 4 Митного кодексу України, митне оформлення - це виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення; митний контроль це сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

Митні формальності - сукупність дій, що підлягають виконанню відповідними особами і митними органами, а також автоматизованою системою митного оформлення з метою дотримання вимог законодавства України з питань митної справи (пункт 29 частини першої статті 4 Митного кодексу України в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Частиною першою статті 246 Митного кодексу України встановлено, що метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Згідно з частиною першою статті 248 Митного кодексу України, митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Відповідно до частини п`ятої статті 255 Митного кодексу України митне оформлення вважається завершеним після виконання всіх митних формальностей, визначених цим Кодексом відповідно до заявленого митного режиму, що засвідчується митним органом шляхом проставлення відповідних митних забезпечень (у тому числі за допомогою інформаційних технологій), інших відміток на митній декларації або документі, який відповідно до законодавства її замінює, а також на товаросупровідних та товарно-транспортних документах у разі їх подання на паперовому носії.

Згідно з частиною першою статті 266 Митного кодексу України декларант зобов`язаний:

1) здійснити декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до порядку, встановленого цим Кодексом;

2) на вимогу митного органу забезпечити пред`явлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення для митного контролю і митного оформлення;

3) надати митному органу передбачені законодавством документи і відомості, необхідні для виконання митних формальностей;

4) у випадках, визначених цим Кодексом та Податковим кодексом України, сплатити митні платежі або забезпечити їх сплату відповідно до розділу X цього Кодексу;

5) у випадках, визначених цим Кодексом та іншими законами України, сплатити інші платежі, контроль за справлянням яких покладено на митні органи.

Відповідно до статті 257 Митного кодексу України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. Митне оформлення товарів здійснюється органами доходів і зборів на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених МКУ для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться відомості, у тому числі у вигляді кодів, серед яких код товару згідно з УКТ ЗЕД.

Митному контролю підлягають усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України. Митний контроль здійснюється виключно митними органами відповідно до цього Кодексу та інших законів України. Митний контроль передбачає виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи (частини 1-3 статті 318 Митного кодексу України).

Відповідно до статті 67 Митного кодексу України, Українська класифікація товарів зовнішньоекономічної діяльності (УКТ ЗЕД) складається на основі Гармонізованої системи опису та кодування товарів та затверджується законом про Митний тариф України. В УКТ ЗЕД товари систематизовано за розділами, групами, товарними позиціями, товарними підпозиціями, найменування і цифрові коди яких уніфіковано з Гармонізованою системою опису та кодування товарів. Для докладнішої товарної класифікації використовується сьомий, восьмий, дев`ятий та десятий знаки цифрового коду. Структура десятизнакового цифрового кодового позначення товарів в УКТ ЗЕД включає код групи (перші два знаки), товарної позиції (перші чотири знаки), товарної підпозиції (перші шість знаків), товарної категорії (перші вісім знаків), товарної підкатегорії (десять знаків).

Статтею 69 Митного кодексу України передбачено, що товари при їх декларуванні підлягають класифікації, тобто у відношенні товарів визначаються коди відповідно до класифікаційних групувань, зазначених в УКТ ЗЕД.

Митні органи здійснюють контроль правильності класифікації товарів, поданих до митного оформлення, згідно з УКТ ЗЕД.

На вимогу посадової особи митного органу декларант зобов`язаний надати усі наявні відомості, необхідні для підтвердження заявлених кодів товарів, поданих до митного оформлення, а також зразки таких товарів та/або техніко-технологічну документацію на них.

У разі виявлення під час митного оформлення товарів або після нього порушення правил класифікації товарів митний орган має право самостійно класифікувати такі товари.

Для цілей класифікації товарів під складним випадком класифікації товару розуміється випадок, коли у процесі контролю правильності заявленого декларантом коду товару виникають суперечності щодо тлумачення положень УКТ ЗЕД, вирішення яких потребує додаткової інформації, спеціальних знань, проведення досліджень тощо.

Для цілей класифікації товарів під товарами з ідентичними характеристиками розуміються товари, які мають однакові характерні для них ознаки (фізичні характеристики, хімічний склад, призначення та порядок застосування тощо) і відмінності між цими товарами не впливають на характеристики, визначальні для класифікації таких товарів за одним класифікаційним кодом згідно з УКТ ЗЕД.

Рішення митних органів щодо класифікації товарів для митних цілей є обов`язковими. Такі рішення оприлюднюються у встановленому законодавством порядку. У разі незгоди з рішенням митного органу щодо класифікації товару декларант має право оскаржити це рішення відповідно до глави 4 цього Кодексу.

Наявність рішення митних органів щодо класифікації товарів не є підставою для відмови у прийнятті рішення щодо зобов`язуючої інформації з питань класифікації товарів.

У разі якщо рішення щодо класифікації товарів суперечить рішенню щодо зобов`язуючої інформації з питань класифікації товарів щодо товарів з ідентичними характеристиками, рішення щодо класифікації товарів підлягає скасуванню. У такому разі рішення щодо класифікації товарів втрачає чинність з моменту набрання чинності рішенням щодо зобов`язуючої інформації з питань класифікації товарів, а підприємство не несе відповідальності за негативні наслідки застосування рішення щодо класифікації товарів з моменту його прийняття до моменту його скасування.

Висновки інших органів, установ та організацій щодо визначення кодів товарів згідно з УКТ ЗЕД при митному оформленні мають інформаційний або довідковий характер.

01.01.2023 набрав чинності Закон України від 19.10.2022 № 2697-IX «Про Митний тариф України», статтею 1 якого встановлено Митний тариф України (групи 01-49; групи 50-97). Митний тариф України є невід`ємною частиною цього Закону та містить перелік ставок загальнодержавного податку - ввізного мита на товари, що ввозяться на митну територію України і систематизовані згідно з УКТ ЗЕД.

Процедуру ведення УКТ ЗЕД визначено Порядком ведення Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.05.2012 № 428 (далі - Постанова № 428).

Відповідно до пункту 12 Порядку № 428 пояснення до УКТ ЗЕД розробляються та затверджуються Держмитслужбою з урахуванням змін, які вносяться Всесвітньою митною організацією до пояснень до Гармонізованої системи та Європейським Союзом до пояснень до Комбінованої номенклатури. У разі потреби Держмитслужба розробляє пояснення до кодів товарів, що деталізовані на національному рівні.

На виконання положень статті 68 МК України, Порядку № 428, наказом Державної митної служби України від 14.07.2020 № 256 затверджено Пояснення до Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності.

Правилом 1 Основних правил інтерпретації УКТ ЗЕД встановлено, що назви розділів, груп і підгруп наводяться лише для зручності користування УКТ ЗЕД; для юридичних цілей класифікація товарів в УКТ ЗЕД здійснюється виходячи з назв товарних позицій і відповідних приміток до розділів чи груп і, якщо цими назвами не передбачено іншого, відповідно до таких правил.

Пунктом 6 Основних правил інтерпретації УКТ ЗЕД передбачено, що для юридичних цілей класифікація товарів у товарних підпозиціях, товарних категоріях і товарних підкатегоріях здійснюється відповідно до назви останніх, а також приміток, які їх стосуються, з урахуванням певних застережень (mutatis mutandis), положень вищезазначених правил за умови, що порівнювати можна лише назви одного рівня деталізації. Для цілей цього правила також можуть застосовуватися відповідні примітки до розділів і груп, якщо в контексті не зазначено інше.

Відповідно до пункту 3 Основних правил інтерпретації УКТ ЗЕД у разі якщо згідно з правилом 2 (b) або з будь-яких інших причин товар на перший погляд (prіma facіe) можна віднести до двох чи більше товарних позицій, його класифікація здійснюється таким чином:

(a) перевага надається тій товарній позиції, в якій товар описується конкретніше порівняно з товарними позиціями, де дається більш загальний його опис. Проте в разі коли кожна з двох або більше товарних позицій стосується лише частини матеріалів чи речовин, що входять до складу суміші чи багатокомпонентного товару, або лише частини товарів, що надходять у продаж у наборі для роздрібної торгівлі, такі товарні позиції вважаються рівнозначними щодо цього товару, навіть якщо в одній з них подається повніший або точніший опис цього товару;

(b) суміші, багатокомпонентні товари, які складаються з різних матеріалів або вироблені з різних компонентів, товари, що надходять у продаж у наборах для роздрібної торгівлі, класифікація яких не може здійснюватися згідно з правилом 3 (a), повинні класифікуватися за тим матеріалом чи компонентом, який визначає основні властивості цих товарів, за умови, що цей критерій можна застосувати;

(c) товар, класифікацію якого не можна здійснити відповідно до правила 3 (a) або 3 (b), повинен класифікуватися в товарній позиції з найбільшим порядковим номером серед номерів товарних позицій, що розглядаються.

Товар, який не може бути класифікований згідно з вищезазначеними правилами, класифікується в товарній позиції, яка відповідає товарам, що найбільше подібні до тих, що розглядаються (п. 4 Основних правил інтерпретації УКТ ЗЕД).

Суд звертає увагу, що чинне законодавство, яке регулює правовідносини у сфері митної справи, встановлює єдиний порядок класифікації товарів для митного оформлення на території України, який здійснюється відповідно до вимог УКТ ЗЕД з урахуванням Основних правил інтерпретації УКТ ЗЕД, Пояснень до УКТ ЗЕД, на основі характеристик товару, які є визначальними для його класифікації.

При цьому, порядок роботи відділу митних платежів, підрозділу митного оформлення та митного поста під час здійснення контролю правильності класифікації товарів, прийняття попередніх рішень про класифікацію товарів та рішень про визначення коду товару, здійснення митних процедур, пов`язаних з контролем правильності класифікації товарів при митному контролі та оформленні товарів, що переміщуються через митний кордон України (далі - товари), порядок взаємодії з іншими структурними підрозділами митного органу при вирішенні питань класифікації товарів, а також здійснення оформлення та реєстрації рішень, надання звітності та інші питання роботи ВМП, ПМО, митного поста у напрямі класифікації товарів згідно з Українською класифікацією товарів зовнішньоекономічної діяльності (далі - УКТ ЗЕД) визначено Порядком роботи відділу митних платежів, підрозділу митного оформлення митного органу та митного поста при вирішенні питань класифікації товарів, що переміщуються через митний кордон України, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 № 650, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 02.07.2012 за № 1085/21397 (далі - Порядок № 650).

Пунктом 2 розділу 1 Порядку № 650 визначено, що контроль правильності класифікації товарів - перевірка правильності опису товару та відповідного йому коду в митній декларації вимогам Основних правил інтерпретації УКТ ЗЕД під час проведення процедур його митного контролю та митного оформлення.

Відповідно до пунктів 1, 2 розділу ІІ Порядку № 650 посадові особи Підрозділу, ПМО здійснюють контроль правильності класифікації товарів під час виконання митних формальностей. Обсяг митного контролю, достатнього для забезпечення додержання правил класифікації товарів, визначається на підставі результатів застосування системи управління ризиками. Контроль правильності класифікації товарів здійснюється шляхом перевірки відповідності: опису товару в митній декларації процедурі декларування відповідно до вимог Кодексу; відомостей про товар та код товару згідно з УКТ ЗЕД, заявлених у митній декларації, відомостям про товар (найменування, опис, визначальні характеристики для класифікації товарів тощо), зазначеним у наданих для митного контролю документах, шляхом перевірки дотримання вимог Основних правил інтерпретації УКТ ЗЕД, із врахуванням Пояснень до УКТ ЗЕД, рекомендацій, розроблених центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, відповідно до вимог Кодексу.

У разі якщо посадова особа ПМО не може однозначно перевірити правильність класифікації товарів на підставі задекларованих відомостей, така посадова особа у паперовій або електронній формі надсилає повідомлення декларанту або уповноваженій ним особі про необхідність надання додаткових документів та/або відомостей, які підтверджують задекларований код товару згідно з УКТ ЗЕД. Строк надання додаткових документів та/або відомостей не має перевищувати 10 календарних днів з дня отримання такого повідомлення. У разі відмови у наданні або ненаданні додаткових документів та/або відомостей, які підтверджують задекларований код товару згідно з УКТ ЗЕД, у строк, встановлений пунктом 3 цього розділу, перевірка правильності класифікації товарів здійснюється за наявними документами та/або відомостями з використанням довідкової інформації (пункти 3, 4 розділу ІІ Порядку №650).

Пунктами 5, 6 розділу ІІ Порядку № 650 передбачено, що у разі надання додаткових документів та/або відомостей, які підтверджують задекларований код товару згідно з УКТ ЗЕД, у строк, встановлений пунктом 3 цього розділу, такі документи та/або відомості обов`язково враховуються під час перевірки правильності класифікації товарів, за результатами якої посадова особа ПМО: підтверджує задекларований код товару згідно з УКТ ЗЕД; або передає виконання митної формальності щодо перевірки правильності класифікації товарів за митною декларацією до Підрозділу.

Крім випадку, передбаченого абзацом третім пункту 5 цього розділу, передання виконання митної формальності щодо перевірки правильності класифікації товарів за митною декларацією здійснює ПМО: у складних випадках класифікації товарів; на вимогу Підрозділу або підрозділу митних компетенцій, у тому числі за результатами самостійного виявлення порушення правил класифікації товарів під час здійснення контролю правильності класифікації товарів, моніторингу митних декларацій, щодо яких посадові особи ПМО виконують митну формальність щодо перевірки правильності класифікації товарів; в інших випадках, передбачених законодавством України з питань митної справи.

Передання виконання митної формальності щодо перевірки правильності класифікації товарів за митною декларацією здійснює посадова особа ПМО за допомогою автоматизованої системи митного оформлення (далі - АСМО) шляхом оформлення запиту за формою, наведеною в додатку 3 до Порядку виконання митних формальностей (далі - Запит) (п. 7 розділу ІІ Порядку № 650).

Посадова особа Підрозділу або підрозділу митних компетенцій у строк не більше 10 календарних днів з дня отримання Запиту здійснює класифікацію товарів, за результатами якої: підтверджує задекларований код товару згідно з УКТЗЕД; або приймає Рішення (п. 9 розділу ІІ Порядку № 650).

Згідно з пункту 15 розділу ІІ Порядку № 650 якщо для вирішення питання класифікації товару виникає потреба у спеціальних знаннях з різних галузей науки, техніки, мистецтвознавства тощо або у використанні спеціального обладнання і техніки, митний орган може звернутися до спеціалізованого органу з питань експертизи та досліджень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, чи до його відокремленого підрозділу або іншої експертної установи (організації). Залучення спеціалізованого органу з питань експертизи та досліджень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, або іншої експертної установи (організації) здійснюється у разі виникнення: необхідності ідентифікації або лабораторної перевірки характеристик товарів, визначальних для їх класифікації; складних випадків класифікації товарів, вирішення яких потребує проведення досліджень.

З аналізу викладеного вбачається, що класифікацію товарів за УКТ ЗЕД здійснює особа, яка подає митну декларацію. Митний орган здійснює контроль за такою класифікацією і може самостійно визначити код задекларованого товару лише в тому разі, коли виявить порушення правил класифікації з боку декларанта. Повноваження митного органу щодо самостійного визначення коду товару не є дискреційними та обумовлені виключно наявністю порушення правил класифікації з боку декларанта.

Таким чином, лише виявлення митним органом під час митного оформлення товарів або після цього порушення правил класифікації товарів надає йому право самостійно класифікувати такі товари за УКТ ЗЕД.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 24.04.2018 у справі №808/4428/15, в якому зазначено, що при митному оформленні товару декларант вказав у митній декларації саме ті характеристики товару, які були зазначені виробником та експортером товару в усіх товаросупровідних документах, що додавались до митної декларації, а також ті дані, які були вказані в експортній декларації країни експортера ввезеного товару, до яких відповідно до Міжнародної конвенції «про спрощення та гармонізацію митних процедур» застосовуються одні і ті ж правила класифікації для тлумачення та встановлений єдиний обсяг розділів, груп, товарних позицій і субпозицій. При цьому, інформація про товар, яка розміщена на веб-сайті або міститься у товаросупровідних документах виробника цього товару, є достовірною до тих пір, поки не буде доведено протилежне.

У постанові Верховного Суду від 20.06.2019 у справі № 826/7208/16 зазначено, що класифікацію товарів за УКТ ЗЕД здійснює особа, яка подає митну декларацію. У свою чергу, орган доходів і зборів здійснює контроль за такою класифікацією і може самостійно визначити код задекларованого товару лише в тому разі, коли виявить порушення правил класифікації з боку декларанта. Повноваження органу доходів і зборів щодо самостійного визначення коду товару не є дискреційними та обумовлені виключно наявністю порушення правил класифікації з боку декларанта.

Суд зазначає, що спір у даній справі виник з приводу правильності класифікації товару «дистилят жирних кислот тропічних олій, продукт рослинного походження, в рідкому стані, для технічних цілей», який позивачем задекларовано за кодом УКТ ЗЕД, тоді як митним органом прийнято рішення про визначення коду товару та його класифікацію у підкатегорії УКТ ЗЕД.

Вказаного висновку відповідач дійшов на підставі висновку спеціалізованої лабораторії ДМСУ № -0379 від 13.12.2024 та відніс ввезений товар до товарної підкатегорії УКТ ЗЕД.

Разом з тим, оскаржуване рішення щодо класифікації товарів №24UA-КТ не містить будь-яких даних про порушення правил митного оформлення товарів з боку декларанта.

Як убачається з поданих до митного оформлення документів, опис товару в графі 31 митної декларації відповідає опису, наведеному у товаросупровідних документах виробника ТОВ «Дельта Вілмар Україна», а також у видатковій накладній та інших документах, що додавалися до митної декларації. В усіх зазначених документах товар ідентифіковано як дистилят жирних кислот тропічних олій та визначено код УКТ ЗЕД.

Таким чином, оскільки доказів порушення позивачем правил класифікації товару за УКТЗЕД у митній декларації відповідачем в ході розгляду справи не надано, суд доходить висновку, що у митного органу були відсутні правові підстави, визначені ч. 4 ст. 69 МК України для самостійної класифікації цих товарів.

Також в матеріалах справи міститься довідка Українського науково-дослідного інституту олій та жирів Національної академії аграрних наук України №б/н, а якій зазначено, що метилові ефіри жирних кислот можуть утворюватися у процесі перетерифікування олій та жирів з використанням у якості каталізатору метилату натрію. У випадку переробки на одній установці і рослинних олій, і перетерифікованих жирів (отриманих у присутності метилату натрію), у деодистиляті можуть бути виявлені залишки метилових ефірів жирних кислот. Стосовно ствердження, що виявлення у деодистиляті залишків метилових ефірів жирних кислот, які не є природними продуктами, стало підставою вважати деодистилят рідких олій продуктом, який не може оути класифікований як «біодизель», слід зазначити, що ефіри жирних кислот, у тому числі метилові, є основою біодизелю.

Отже, сам по собі факт виявлення у складі дослідженої проби метилових ефірів жирних кислот не може автоматично свідчити про зміну правової природи товару або про його належність до іншої товарної позиції УКТ ЗЕД без з`ясування їх кількісного вмісту, походження та технологічних особливостей утворення.

Як убачається з висновку спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Держмитслужби №-0379, у пробі встановлено вміст вільних жирних кислот у перерахунку на олеїнову у розмірі 55,9 %, що відповідає характеристикам жирнокислотних дистилятів, отриманих у процесі рафінування рослинних олій. Водночас лабораторний висновок не містить однозначного твердження про те, що метилові ефіри становлять визначальну частку продукту або формують його основні властивості.

Суд звертає увагу, що відповідно до пояснень до товарної позиції 3823 УКТ ЗЕД, до цієї позиції включаються жирнокислотні дистиляти, одержані з жирів та олій шляхом перегонки у вакуумі, для яких характерний високий вміст вільних жирних кислот. Таким чином, ключовою ознакою для класифікації за цією позицією є саме природа та функціональне призначення продукту, а не наявність слідових або супутніх компонентів, що можуть утворюватися внаслідок технологічного процесу.

Відповідно до пункту 3(b) Основних правил інтерпретації УКТ ЗЕД, суміші або багатокомпонентні товари класифікуються за тим матеріалом або компонентом, який визначає їх основні властивості. У даному випадку матеріали справи не містять доказів того, що метилові ефіри визначають основні властивості спірного товару, його функціональне призначення або змінюють його економічну сутність як дистиляту жирних кислот.

Крім того, суд враховує, що відповідачем не наведено переконливих доводів, чому товар не може бути віднесений до товарної позиції 3823 УКТ ЗЕД з урахуванням приписів правил 2(b) та 3 Основних правил інтерпретації, а також не обґрунтовано, яким саме чином склад продукту виключає можливість його класифікації як жирнокислотного дистиляту.

За таких обставин суд доходить висновку, що відповідачем не доведено належними та допустимими доказами правомірність зміни заявленого декларантом коду товару з на УКТ ЗЕД.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що рішення Вінницької митниці щодо класифікації товарів від 16.12.2024 у №24UА-КТ не ґрунтується на вимогах чинного законодавства, а також суперечить встановленим у справі обставинам, є протиправним та підлягає скасуванню, що є правовою підставою для задоволення позовних вимог в цій частині.

Згідно частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини першої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За сукупності викладених обставин позов Товариства з обмежено відповідальністю «МАК» підлягає задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 73-77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Вінницької митниці щодо класифікації товарів від 16.12.2024 у №24UА-КТ.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «МАК» понесені витрати з сплати судового збору в сумі 3028 грн. (три тисячі двадцять вісім гривень) за рахунок бюджетних асигнувань Вінницької митниці.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 КАС України.

Відповідно до статті 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення (ухвалу) суду або якщо розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «МАК» (вул. Праведників світу, 12, м. Вінниця, Вінницька область, )

Відповідач: Вінницька митниця Державної митної служби України (вул. Лебединського, 17, м. Вінниця, )

Суддя Мультян Марина Бондівна