Справа № 380/25504/24
Суддя: Мричко Наталія Іванівна
Дата ухвалення: 2026-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2026 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Мричко Н.І., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовом Приватного підприємства «ЛЕОПОЛІСБУД» до Львівської митниці про визнання протиправними та скасування рішень

встановив:

до Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Приватного підприємства «ЛЕОПОЛІСБУД» , місцезнаходження: 79022, м. Львів, вул. Городоцька, буд. 172 (далі позивач) до Львівської митниці , місцезнаходження: 79000, м. Львів, вул. Тадеуша Костюшки, буд. 1 (далі відповідач), в якій позивач просить, з урахуванням уточненої позовної заяви:

- визнати протиправним і скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № UA209000/2024/900564/2 від 04.07.2024;

- визнати протиправним і скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № UA209000/2024/900563/2 від 04.07.2024;

- визнати протиправним і скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № UA209000/2024/900555/1 від 01.07.2024;

- визнати протиправним і скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № UA209000/2024/900550/2 від 01.07.2024;

- визнати протиправним і скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № UA209000/2024/900592/2 від 17.07.2024;

- визнати протиправним і скасувати Рішення про коригування митної вартості товарів № UA209000/2024/900593/2 від 17.07.2024;

- визнати протиправним і скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № UA209000/2024/900595/2 від 17.07.2024;

- визнати протиправним і скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № UA209000/2024/900609/2 від 24.07.2024;

- визнати протиправним і скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № UA209000/2024/900632/2 від 01.08.2024;

- визнати протиправним і скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № UA209000/2024/900642/2 від 06.08.2024.

Ухвалою від 25.12.2024 суддя залишила позовну заяву без руху.

Ухвалою від 13.01.2025 суддя повернула позовну заяву.

Восьмий апеляційний адміністративний суд постановою від 24.04.2025 залишив без змін ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 13.01.2025 у справі № 380/25504/24.

Верховний Суд постановою від 19.06.2025 скасував ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 13.01.2025 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 24.04.2025. Справу направив до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 04.07.2025 прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що декларантом при поданні митних декларацій надано усі документи, які містили конкретні числові значення щодо ціни, яка була сплачена за товар, що ввозився на територію України в режимі імпорту. Тому, на думку позивача, митним органом неправомірно, без достатніх на це підстав прийнято рішення про неможливість застосування основного методу визначення митної вартості товару. Зазначені митницею в оскаржуваних рішеннях про коригування митної вартості зауваження та розбіжності, які стали підставою для прийняття оскаржених рішень про коригування митної вартості, не можуть бути визнані об`єктивними, обґрунтованими та такими, що впливають на числові значення заявленої митної вартості товарів.

Представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, в якому проти позовних вимог заперечив. Відзив обґрунтований тим, що Львівською митницею встановлені невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості, визначеної за основним методом.

Дослідивши матеріали справи на підтвердження й спростування заявлених вимог в їх сукупності, надавши їм юридичну оцінку, суд встановив таке.

1. До митного оформлення уповноважена особа декларанта подала митну декларацію від 03.07.2024 №24UA53U9 на товар: плитка керамічна із коефіцієнтом водопоглинання більш 0,5 мас. %, але не більше 10 мас. %, для облицювання стін та підлоги.

Розрахована декларантом митна вартість товару 23905,18 польських злотих.

Відповідач надіслав уповноваженій особі декларанта вимогу про надання додаткових документів.

На вимогу митного органу уповноважена особа декларанта подав додаткові документи.

04.07.2024 відповідач прийняв рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2024/900564/2, відповідно до якого визначено митну вартість імпортованого позивачем товару за другорядним методом за товар у розмірі 27089,25 польських злотих.

Відповідно до пункту першого частини четвертої статті 54 Митного кодексу України здійснено контроль наданості підтверджуючих документах усіх відомостей в кількісному виразі, використаних при обчисленні митної вартості.

За результатами опрацювання документів, наданих для підтвердження заявленої митної вартості товару, митна вартість не може бути визнана з наступних причин.

Подані до митного оформлення документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій та третій статті 54 Митного кодексу України, не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена. Опрацьовано інформацію, що міститься у наданих до митного оформлення товаросупровідних документах. За результатами проведеного опрацювання встановлено наступне.

Пункт 4 Контракту від 10.06.2015 № СP/ES/2015/09 (далі - Контракт) передбачає, що доставка кожної партії товару відбувається на основі правильно оформленого покупцем замовлення, однак замовлення до митного оформлення декларантом не надані.

В інвойсі №ZK від 28.06.2024 зазначено, що оплата за товар здійснюється у термін 60 днів від дати виставлення фактури. У пункті 2.6 Контракту зазначено, що необхідною умовою застосування відстроченого строку оплати є гарантія оплати зобов?язань, які виникають з даного Контракту, шляхом отримання покупцем відповідного страхового полісу. Декларантом не надано документи, які передбачено пунктом 2.6 Контракту.

В експортній декларації країни відправлення №24PL361010E1637923 від 02.07.2024, вартість товару не відповідає вартості товару, що зазначена інвойсі №ZK від 28.06.2024.

Відповідно до пункту другого статті VII ГАТТ оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна грунтуватись на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито, або подібного товару; під «дійсною вартістю» слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи подібний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції. Крім того, пунктом 2 Приміток та додаткових положень до ГАТТ встановлено, що сумісним із статтею VII було б припущення, що «дійсна вартість» може бути представлена ціною, зазначеною у рахунку, плюс будь - які не включені до неї збори за виправдані витрати, які є звичайними складовими «дійсної вартості», а також плюс будь-яка виняткова знижка чи інше зменшення звичайної конкурентної ціни.

Таким чином, декларантом не надано документів, які вказують зменшення звичайної конкурентної ціни, відсутня можливість упевнитись, що заявлена декларантом митна вартість товару грунтується на дійсній вартості.

Відповідно до статті 53 Митного кодексу України декларанту надіслано вимогу про надання додаткових документів для підвеження числового значення заявленої митної вартості.

Декларантом на вимогу додатково надіслано прайс-лист, інформаційний лист, видаткові накладні, платіжні документи, договір на виконання транспортно - експедиційних послуг. Надіслані на вимогу митного органу документи не усувають вищезазначені невідповідності. Інших документів не надано.

Таким чином, Львівською митницею були встановлені невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обгрунтовують заявлені числові значення митної вартості, визначеної за основним методом.

Проведено консультації з декларантом згідно з ст.57 МКУ. Неможливо застосувати наступні методи визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст.59 МКУ) з причини відсутності в митному органі та декларанта інформації про ідентичні товари. Застосовано метод 2б (ст 60 МКУ). Джерелом інформації для коригування митної вартості товару слуговала митна декларація №UA100380/2024/322338 від 10.06.2024, рівень митної вартості складає 0,6806 доарів СШАза кілограм.

2. До митного оформлення уповноважена особа декларанта подала митну декларацію від 03.07.2024 №24UA48U0 на товар: плитка керамічна із коефіцієнтом водопоглинання більш 0,5 мас. %, але не більше 10 мас. %, для облицювання стін та підлоги.

Розрахована декларантом митна вартість товару 17264,31 польських злотих.

Відповідач надіслав уповноваженій особі декларанта вимогу про надання додаткових документів.

На вимогу митного органу уповноважена особа декларанта подав додаткові документи.

04.07.2024 відповідач прийняв рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2024/900563/2, відповідно до якого визначено митну вартість імпортованого позивачем товару за другорядним методом за товар у розмірі 20670,59 польських злотих.

Відповідно до пункту першого частини четвертої статті 54 Митного кодексу України здійснено контроль наданості підтверджуючих документах усіх відомостей в кількісному виразі, використаних при обчисленні митної вартості.

За результатами опрацювання документів, наданих для підтвердження заявленої митної вартості товару, митна вартість не може бути визнана з наступних причин.

Подані до митного оформлення документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій та третій статті 54 Митного кодексу України, не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена. Опрацьовано інформацію, що міститься у наданих до митного оформлення товаросупровідних документах. За результатами проведеного опрацювання встановлено наступне.

Пункт 4 Контракту від 10.06.2015 № СP/ES/2015/09 (далі - Контракт) передбачає, що доставка кожної партії товару відбувається на основі правильно оформленого покупцем замовлення, однак замовлення до митного оформлення декларантом не надані.

В інвойсі №ZK від 27.06.2024 зазначено, що оплата за товар здійснюється у термін 60 днів від дати виставлення фактури. У пункті 2.6 Контракту зазначено, що необхідною умовою застосування відстроченого строку оплати є гарантія оплати зобов?язань, які виникають з даного Контракту, шляхом отримання покупцем відповідного страхового полісу. Декларантом не надано документи, які передбачено пунктом 2.6 Контракту.

В експортній декларації країни відправлення №24PL361010E1637337 від 02.07.2024, вартість товару не відповідає вартості товару, що зазначена інвойсі №ZK від 28.06.2024.

Відповідно до пункту другого статті VII ГАТТ оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна грунтуватись на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито, або подібного товару; під «дійсною вартістю» слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи подібний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції. Крім того, пунктом 2 Приміток та додаткових положень до ГАТТ встановлено, що сумісним із статтею VII було б припущення, що «дійсна вартість» може бути представлена ціною, зазначеною у рахунку, плюс будь - які не включені до неї збори за виправдані витрати, які є звичайними складовими «дійсної вартості», а також плюс будь-яка виняткова знижка чи інше зменшення звичайної конкурентної ціни.

Таким чином, декларантом не надано документів, які вказують зменшення звичайної конкурентної ціни, відсутня можливість упевнитись, що заявлена декларантом митна вартість товару грунтується на дійсній вартості.

Відповідно до статті 53 Митного кодексу України декларанту надіслано вимогу про надання додаткових документів ля підвеження числового значення заявленої митної вартості.

Декларантом на вимогу додатково надіслано прайс-лист, інформаційний лист, видаткові накладні, платіжні документи, договір на виконання транспортно - експедиційних послуг. Надіслані на вимогу митного органу документи не усувають вищезазначені невідповідності. Інших документів не надано.

Таким чином, Львівською митницею були встановлені невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обгрунтовують заявлені числові значення митної вартості, визначеної за основним методом.

Проведено консультації з декларантом згідно з ст.57 МКУ. Неможливо застосувати наступні методи визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст.59 МКУ) з причини відсутності в митному органі та декларанта інформації про ідентичні товари. Застосовано метод 2б (ст 60 МКУ). Джерелом інформації для коригування митної вартості товару слуговала митна декларація №UA100380/2024/322338 від 10.06.2024, рівень митної вартості складає 0,6806 доарів СШАза кілограм.

3. До митного оформлення уповноважена особа декларанта подала митну декларацію від 01.07.2024 №24UA31U7 на товар: плитка керамічна із коефіцієнтом водопоглинання не більш 0,5 мас. %, для облицювання стін та підлоги.

Розрахована декларантом митна вартість товару 53151,53 польських злотих.

Відповідач надіслав уповноваженій особі декларанта вимогу про надання додаткових документів.

На вимогу митного органу уповноважена особа декларанта подав додаткові документи.

01.07.2024 відповідач прийняв рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2024/900555/1, відповідно до якого визначено митну вартість імпортованого позивачем товару за другорядним методом за товар у розмірі 60418,61 польських злотих.

Відповідно до пункту першого частини четвертої статті 54 Митного кодексу України здійснено контроль наданості підтверджуючих документах усіх відомостей в кількісному виразі, використаних при обчисленні митної вартості.

За результатами опрацювання документів, наданих для підтвердження заявленої митної вартості товару, митна вартість не може бути визнана з наступних причин.

Подані до митного оформлення документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій та третій статті 54 Митного кодексу України, не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена. Опрацьовано інформацію, що міститься у наданих до митного оформлення товаросупровідних документах. За результатами проведеного опрацювання встановлено наступне.

Пункт 4 Контракту від 10.06.2015 № СP/ES/2015/09 (далі - Контракт) передбачає, що доставка кожної партії товару відбувається на основі правильно оформленого покупцем замовлення, однак замовлення до митного оформлення декларантом не надані.

В інвойсі №ZK від 27.06.2024 зазначено, що оплата за товар здійснюється у термін 60 днів від дати виставлення фактури. У пункті 2.6 Контракту зазначено, що необхідною умовою застосування відстроченого строку оплати є гарантія оплати зобов?язань, які виникають з даного Контракту, шляхом отримання покупцем відповідного страхового полісу. Декларантом не надано документи, які передбачено пунктом 2.6 Контракту.

В експортній декларації країни відправлення №24PL361010E1601785 від 27.06.2024, вартість товару не відповідає вартості товару, що зазначена інвойсі №ZK від 27.06.2024.

Відповідно до пункту другого статті VII ГАТТ оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна грунтуватись на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито, або подібного товару; під «дійсною вартістю» слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи подібний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції. Крім того, пунктом 2 Приміток та додаткових положень до ГАТТ встановлено, що сумісним із статтею VII було б припущення, що «дійсна вартість» може бути представлена ціною, зазначеною у рахунку, плюс будь - які не включені до неї збори за виправдані витрати, які є звичайними складовими «дійсної вартості», а також плюс будь-яка виняткова знижка чи інше зменшення звичайної конкурентної ціни.

Таким чином, декларантом не надано документів, які вказують зменшення звичайної конкурентної ціни, відсутня можливість упевнитись, що заявлена декларантом митна вартість товару грунтується на дійсній вартості.

Відповідно до статті 53 Митного кодексу України декларанту надіслано вимогу про надання додаткових документів ля підвеження числового значення заявленої митної вартості.

Декларантом на вимогу додатково надіслано прайс-лист, інформаційний лист, видаткові накладні, платіжні документи, договір на виконання транспортно - експедиційних послуг. Надіслані на вимогу митного органу документи не усувають вищезазначені невідповідності. Інших документів не надано.

Таким чином, Львівською митницею були встановлені невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обгрунтовують заявлені числові значення митної вартості, визначеної за основним методом.

Проведено консультації з декларантом згідно з ст.57 МКУ. Неможливо застосувати наступні методи визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст.59 МКУ) з причини відсутності в митному органі та декларанта інформації про ідентичні товари. Застосовано метод 2б (ст 60 МКУ). Джерелом інформації для коригування митної вартості товару слуговала митна декларація №UA2091700/2024/42257від 21.05.2024, рівень митної вартості складає 0,6768 доарів СШАза кілограм.

4. До митного оформлення уповноважена особа декларанта подала митну декларацію від 01.07.2024 №24UA27U1 на товар: плитка керамічна із коефіцієнтом водопоглинання не більш 0,5 мас. %, для облицювання стін та підлоги.

Розрахована декларантом митна вартість товару 53435,37 польських злотих.

Відповідач надіслав уповноваженій особі декларанта вимогу про надання додаткових документів.

На вимогу митного органу уповноважена особа декларанта подав додаткові документи.

01.07.2024 відповідач прийняв рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2024/900550/2, відповідно до якого визначено митну вартість імпортованого позивачем товару за другорядним методом за товар у розмірі 60418,61 польських злотих.

Відповідно до пункту першого частини четвертої статті 54 Митного кодексу України здійснено контроль наданості підтверджуючих документах усіх відомостей в кількісному виразі, використаних при обчисленні митної вартості.

За результатами опрацювання документів, наданих для підтвердження заявленої митної вартості товару, митна вартість не може бути визнана з наступних причин.

Подані до митного оформлення документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій та третій статті 54 Митного кодексу України, не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена. Опрацьовано інформацію, що міститься у наданих до митного оформлення товаросупровідних документах. За результатами проведеного опрацювання встановлено наступне.

Пункт 4 Контракту від 10.06.2015 № СP/ES/2015/09 (далі - Контракт) передбачає, що доставка кожної партії товару відбувається на основі правильно оформленого покупцем замовлення, однак замовлення до митного оформлення декларантом не надані.

В інвойсі №ZK від 27.06.2024 зазначено, що оплата за товар здійснюється у термін 60 днів від дати виставлення фактури. У пункті 2.6 Контракту зазначено, що необхідною умовою застосування відстроченого строку оплати є гарантія оплати зобов?язань, які виникають з даного Контракту, шляхом отримання покупцем відповідного страхового полісу. Декларантом не надано документи, які передбачено пунктом 2.6 Контракту.

В експортній декларації країни відправлення №24PL361010E1598240 від 27.06.2024, вартість товару не відповідає вартості товару, що зазначена інвойсі №ZK від 27.06.2024.

Відповідно до пункту другого статті VII ГАТТ оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна грунтуватись на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито, або подібного товару; під «дійсною вартістю» слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи подібний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції. Крім того, пунктом 2 Приміток та додаткових положень до ГАТТ встановлено, що сумісним із статтею VII було б припущення, що «дійсна вартість» може бути представлена ціною, зазначеною у рахунку, плюс будь - які не включені до неї збори за виправдані витрати, які є звичайними складовими «дійсної вартості», а також плюс будь-яка виняткова знижка чи інше зменшення звичайної конкурентної ціни.

Таким чином, декларантом не надано документів, які вказують зменшення звичайної конкурентної ціни, відсутня можливість упевнитись, що заявлена декларантом митна вартість товару грунтується на дійсній вартості.

Відповідно до статті 53 Митного кодексу України декларанту надіслано вимогу про надання додаткових документів ля підвеження числового значення заявленої митної вартості.

Декларантом на вимогу додатково надіслано прайс-лист, інформаційний лист, видаткові накладні, платіжні документи, договір на виконання транспортно - експедиційних послуг. Надіслані на вимогу митного органу документи не усувають вищезазначені невідповідності. Інших документів не надано.

Таким чином, Львівською митницею були встановлені невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обгрунтовують заявлені числові значення митної вартості, визначеної за основним методом.

Проведено консультації з декларантом згідно з ст.57 МКУ. Неможливо застосувати наступні методи визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст.59 МКУ) з причини відсутності в митному органі та декларанта інформації про ідентичні товари. Застосовано метод 2б (ст 60 МКУ). Джерелом інформації для коригування митної вартості товару слуговала митна декларація №UA2091700/2024/42257 від 21.05.2024, рівень митної вартості складає 0,6768 доарів США за кілограм.

5. До митного оформлення уповноважена особа декларанта подала митну декларацію від 09.07.2024 №24UA88U6 на товар 1: плитка керамічна із коефіцієнтом водопоглинання не більш 0,5 мас. %, для облицювання стін та підлоги, на товар 2: плитка керамічна із коефіцієнтом водопоглинання більш 0,5 мас. %, але не більше 10 мас. %, для облицювання стін та підлоги,

Розрахована декларантом митна вартість товару 1 25187,21 польських злотих, товару 2 23514,80 польських злотих.

Відповідач надіслав уповноваженій особі декларанта вимогу про надання додаткових документів.

На вимогу митного органу уповноважена особа декларанта подав додаткові документи.

17.07.2024 відповідач прийняв рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2024/900592/2, відповідно до якого визначено митну вартість імпортованого позивачем товару за другорядним методом за товар 1 у розмірі 25439,37 польських злотих, за товар 2 29781,42 польських злотих.

Відповідно до пункту першого частини четвертої статті 54 Митного кодексу України здійснено контроль наданості підтверджуючих документах усіх відомостей в кількісному виразі, використаних при обчисленні митної вартості.

За результатами опрацювання документів, наданих для підтвердження заявленої митної вартості товару, митна вартість не може бути визнана з наступних причин.

Подані до митного оформлення документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій та третій статті 54 Митного кодексу України, не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена. Опрацьовано інформацію, що міститься у наданих до митного оформлення товаросупровідних документах. За результатами проведеного опрацювання встановлено наступне.

Відповідно до пункту 1 Договору №2809-1 від 28.09.2015 на виконання транспортно-експедиційних послуг по перевезенню вантажів Експедитор здійснює послуги по перевезенню вантажів на території України, так і за її межами згідно замовлення, однак замовлення до митного оформлення декларантом не надано.

Декларантом подано до митного оформлення банківський платіжний документ №28 від 13.04.2023, який неможливо ідентифікувати з партією оцінюваного товару, так як у графі 70 міститься посилання на Контракт, а також зазначено документи, які до митного оформлення не надавались. Крім того, зазначена сума оплати не відповідає вартості товару, що зазначена в інвойсі.

Відповідно до пункту другого статті VII ГАТТ оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна грунтуватись на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито, або подібного товару; під «дійсною вартістю» слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи подібний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції. Крім того, пунктом 2 Приміток та додаткових положень до ГАТТ встановлено, що сумісним із статтею VII було б припущення, що «дійсна вартість» може бути представлена ціною, зазначеною у рахунку, плюс будь - які не включені до неї збори за виправдані витрати, які є звичайними складовими «дійсної вартості», а також плюс будь-яка виняткова знижка чи інше зменшення звичайної конкурентної ціни.

Таким чином, декларантом не надано документів, які вказують зменшення звичайної конкурентної ціни, відсутня можливість упевнитись, що заявлена декларантом митна вартість товару грунтується на дійсній вартості.

Відповідно до статті 53 Митного кодексу України декларанту надіслано вимогу про надання додаткових документів ля підвеження числового значення заявленої митної вартості.

Декларантом на вимогу додатково надіслано прайс-лист, інформаційний лист, видаткові накладні, платіжні документи. Надіслані на вимогу митного органу документи не усувають вищезазначені невідповідності. Інших документів не надано.

Таким чином, Львівською митницею були встановлені невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обгрунтовують заявлені числові значення митної вартості, визначеної за основним методом.

Проведено консультації з декларантом згідно з ст.57 МКУ. Неможливо застосувати наступні методи визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст.59 МКУ) з причини відсутності в митному органі та декларанта інформації про ідентичні товари. Застосовано метод 2б (ст 60 МКУ). Джерелом інформації для коригування митної вартості товару 1 слуговала митна декларація №209190/2024/13561 від 11.06.2024, рівень митної вартості складає 0,6220 доларів СШАза кілограм, товару 2 слуговала митна декларація №UA100380/2024/322338 від 10.06.2024, рівень митної вартості складає 0,6806 доларів СШАза кілограм.

6. До митного оформлення уповноважена особа декларанта подала митну декларацію від 10.07.2024 №24UA63U3 на товар: плитка керамічна із коефіцієнтом водопоглинання більш 0,5 мас. %, але не більше 10 мас. %, для облицювання стін та підлоги,

Розрахована декларантом митна вартість товару 6247,57 польських злоти.

Відповідач надіслав уповноваженій особі декларанта вимогу про надання додаткових документів.

На вимогу митного органу уповноважена особа декларанта подав додаткові документи.

17.07.2024 відповідач прийняв рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2024/900593/2, відповідно до якого визначено митну вартість імпортованого позивачем товару за другорядним методом за товар у розмірі 8924,88 польських злотих.

Відповідно до пункту першого частини четвертої статті 54 Митного кодексу України здійснено контроль наданості підтверджуючих документах усіх відомостей в кількісному виразі, використаних при обчисленні митної вартості.

За результатами опрацювання документів, наданих для підтвердження заявленої митної вартості товару, митна вартість не може бути визнана з наступних причин.

Подані до митного оформлення документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій та третій статті 54 Митного кодексу України, не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена. Опрацьовано інформацію, що міститься у наданих до митного оформлення товаросупровідних документах. За результатами проведеного опрацювання встановлено наступне.

Відповідно до пункту 1 Договору №2809-1 від 28.09.2015 на виконання транспортно-експедиційних послуг по перевезенню вантажів Експедитор здійснює послуги по перевезенню вантажів на території України, так і за її межами згідно замовлення, однак замовлення до митного оформлення декларантом не надано.

Декларантом подано до митного оформлення банківський платіжний документ №28 від 13.04.2023, який неможливо ідентифікувати з партією оцінюваного товару, так як у графі 70 міститься посилання на Контракт, а також зазначено документи, які до митного оформлення не надавались. Крім того, зазначена сума оплати не відповідає вартості товару, що зазначена в інвойсі.

Відповідно до пункту другого статті VII ГАТТ оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна грунтуватись на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито, або подібного товару; під «дійсною вартістю» слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи подібний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції. Крім того, пунктом 2 Приміток та додаткових положень до ГАТТ встановлено, що сумісним із статтею VII було б припущення, що «дійсна вартість» може бути представлена ціною, зазначеною у рахунку, плюс будь - які не включені до неї збори за виправдані витрати, які є звичайними складовими «дійсної вартості», а також плюс будь-яка виняткова знижка чи інше зменшення звичайної конкурентної ціни.

Таким чином, декларантом не надано документів, які вказують зменшення звичайної конкурентної ціни, відсутня можливість упевнитись, що заявлена декларантом митна вартість товару грунтується на дійсній вартості.

Відповідно до статті 53 Митного кодексу України декларанту надіслано вимогу про надання додаткових документів ля підвеження числового значення заявленої митної вартості.

Декларантом на вимогу додатково надіслано прайс-лист, інформаційний лист, видаткові накладні, платіжні документи, договір. Надіслані на вимогу митного органу документи не усувають вищезазначені невідповідності. Інших документів не надано.

Таким чином, Львівською митницею були встановлені невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обгрунтовують заявлені числові значення митної вартості, визначеної за основним методом.

Проведено консультації з декларантом згідно з ст.57 МКУ. Неможливо застосувати наступні методи визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст.59 МКУ) з причини відсутності в митному органі та декларанта інформації про ідентичні товари. Застосовано метод 2б (ст 60 МКУ). Джерелом інформації для коригування митної вартості товару слуговала митна декларація №UA100380/2024/322338 від 10.06.2024, рівень митної вартості складає 0,6806 доларів СШАза кілограм.

7. До митного оформлення уповноважена особа декларанта подала митну декларацію від 17.07.2024 №24UA56U3 на товар: плитка керамічна із коефіцієнтом водопоглинання більш 0,5 мас. %, але не більше 10 мас. %, для облицювання стін та підлоги,

Розрахована декларантом митна вартість товару 16503,64 польських злоти.

Відповідач надіслав уповноваженій особі декларанта вимогу про надання додаткових документів.

На вимогу митного органу уповноважена особа декларанта подав додаткові документи.

17.07.2024 відповідач прийняв рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2024/900595/2, відповідно до якого визначено митну вартість імпортованого позивачем товару за другорядним методом за товар у розмірі 20496,24 польських злотих.

Відповідно до пункту першого частини четвертої статті 54 Митного кодексу України здійснено контроль наданості підтверджуючих документах усіх відомостей в кількісному виразі, використаних при обчисленні митної вартості.

За результатами опрацювання документів, наданих для підтвердження заявленої митної вартості товару, митна вартість не може бути визнана з наступних причин.

Подані до митного оформлення документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій та третій статті 54 Митного кодексу України, не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена. Опрацьовано інформацію, що міститься у наданих до митного оформлення товаросупровідних документах. За результатами проведеного опрацювання встановлено наступне.

Для підтвердження витрат на транспортування декларантом надано заявку на перевезення від 15.07.2024, у якій міститься посилання на угоду №3105-1 від 31.05.2017. Така угода декларантом до митного оформлення не надана.

Декларантом подано до митного оформлення банківські платіжні документи №28 від 13.04.2023 та № 18 від 15.03.2023, які неможливо ідентифікувати з партією оцінюваного товару, так як у графі 70 міститься посилання на Контракт, а також зазначено документи, які до митного оформлення не надавались. Крім того, зазначена сума оплати не відповідає вартості товару, що зазначена в інвойсі.

Відповідно до пункту другого статті VII ГАТТ оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна грунтуватись на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито, або подібного товару; під «дійсною вартістю» слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи подібний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції. Крім того, пунктом 2 Приміток та додаткових положень до ГАТТ встановлено, що сумісним із статтею VII було б припущення, що «дійсна вартість» може бути представлена ціною, зазначеною у рахунку, плюс будь - які не включені до неї збори за виправдані витрати, які є звичайними складовими «дійсної вартості», а також плюс будь-яка виняткова знижка чи інше зменшення звичайної конкурентної ціни.

Таким чином, декларантом не надано документів, які вказують зменшення звичайної конкурентної ціни, відсутня можливість упевнитись, що заявлена декларантом митна вартість товару грунтується на дійсній вартості.

Відповідно до статті 53 Митного кодексу України декларанту надіслано вимогу про надання додаткових документів ля підвеження числового значення заявленої митної вартості.

Декларантом на вимогу додатково надіслано прайс-лист, інформаційний лист, видаткові накладні, платіжні документи. Надіслані на вимогу митного органу документи не усувають вищезазначені невідповідності. Інших документів не надано.

Таким чином, Львівською митницею були встановлені невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обгрунтовують заявлені числові значення митної вартості, визначеної за основним методом.

Проведено консультації з декларантом згідно з ст.57 МКУ. Неможливо застосувати наступні методи визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст.59 МКУ) з причини відсутності в митному органі та декларанта інформації про ідентичні товари. Застосовано метод 2б (ст 60 МКУ). Джерелом інформації для коригування митної вартості товару слуговала митна декларація №UA100380/2024/322338 від 10.06.2024, рівень митної вартості складає 0,6806 доларів СШАза кілограм.

8. До митного оформлення уповноважена особа декларанта подала митну декларацію від 23.07.2024 №24UA61U6 на товар: плитка керамічна із коефіцієнтом водопоглинання більш 0,5 мас. %, але не більше 10 мас. %, для облицювання стін та підлоги,

Розрахована декларантом митна вартість товару 6801,50 польських злотих.

Відповідач надіслав уповноваженій особі декларанта вимогу про надання додаткових документів.

На вимогу митного органу уповноважена особа декларанта подав додаткові документи.

24.07.2024 відповідач прийняв рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2024/900609/2, відповідно до якого визначено митну вартість імпортованого позивачем товару за другорядним методом за товар у розмірі 8712,78 польських злотих.

Відповідно до пункту першого частини четвертої статті 54 Митного кодексу України здійснено контроль наданості підтверджуючих документах усіх відомостей в кількісному виразі, використаних при обчисленні митної вартості.

За результатами опрацювання документів, наданих для підтвердження заявленої митної вартості товару, митна вартість не може бути визнана з наступних причин.

Подані до митного оформлення документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій та третій статті 54 Митного кодексу України, не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена. Опрацьовано інформацію, що міститься у наданих до митного оформлення товаросупровідних документах. За результатами проведеного опрацювання встановлено наступне.

Декларантом надано Контракт № СР/ES/2015/09 від 10.06.2015 (надалі - Контракт). Приписами параграфу 4 Контракту передбачаються оформлення та узгодження сторонами замовлення на поставку товару, після узгодження якого продавець зобов?язаний протягом 21 дня підготувати замовлений товар до постачання. Пунктом 7 параграфу 4 Контракту продавець підтверджує покупцю електронним шляхом прийняття замовлення протягом 3 кількість товару або асортимент. Здійснюючи аналіз Контракту, узгодження обсягу партії товару, тобто узгодження замовлення, є підставою для формування подальших документів для здійснення конкретної поставки. Пунктом 4 параграфу 8 Контракту, вказується що даний контракт укладено у двох ідентичних примірниках: польською та українською мовами, по одному для кожної із сторін. Польська мова має перевагу у випадку інтерпретації розбіжностей. Так, пункт 2 параграфу 1 Контракту, кількість, асортимент, ціна за одиницю товару, вартість кожної доставки товарів а також умови оплати, будуть окремо погоджуватись між сторонами, наприклад у формі: проформи та/або інвойс, які становлять невід?ємну частину Контракту. У той же час, цей же пункт 2 параграфу 1 Контракту на польській мові містить іншу інтерпретацію: «na pryklad w formie: specyfikacij, zamowienia, proformy, stanowiacych czesc Kontraktu», що у перекладі: «наприклад в формі: специфікації, замовлення, проформи, які становлять невід?ємну частину Контракту». У даному випадку, за умовами Контракту, прийняттю до уваги береться текст пункт 2 параграфу 1 Контракту на польській мові. Враховуючи вищевикладене, специфікація, замовлення, проформа уточнює та більш детально розкриває зміст договірних умов, тобто такими документами погоджуються істоті мови контакту.

Таким чином, специфікація, замовлення, проформа, які містять в собі інформацію про

вартість товару, має важливе значення для перевірки числових значень митної вартості. Отже, здійснюючи аналіз положень Контракту, фактом узгодження сторонами усіх істотних умов конкретної доставки товару, зокрема, кількості та ціни, є складання та підписання сторонами специфікації, замовлення, проформи, які в подальшому становитимуть невід?ємну частину контракту, що відповідає умовам контракту. Однак, декларантом не надано ні замовлення, ні специфікації, ні проформи, які стосуються оцінюваного товару, та які містять відомості про числові значення, які мають вплив на правильність визначе митої вартості та відповідають умовам Контракту.

Також декларантом не надано документ, який складено відповідно до Контракту та підтверджує числові значення вартості товару, що узгоджена відповідно до умов Контракту. Декларантом під кодом 0380 (Рахунок-фактура (інвойс) (Commercial invoice)) надана фактура № ZK від 22.07.2024, яку неможливо ідентифікувати, що така складена відповідно до Контракту, оскільки відсутнє будь-яке посилання на такий, а відтак, що відомості, що містить така фактура, про числові значення вартості товару, стосуються саме оцінюваного товару, та що такий поставляється згідно укладеного Контракту та відповідно до погодженого замовлення.

У той ж час, у наданій фактурі міститься посилання на номера замовлень, які як вказувалося вище, до митного оформлення не подавались. При цьому, надана фактура підписана лише стороною продавця та не містить підпису покупця, хоч і містить виділене порожнє місце для підпису із зазначенням реквізитів останнього. За даних обставин така фактура не вважається такою, що узгоджує кількість, вартість та ціну товару, тобто узгоджує істотні умови конкретної партії товару, а відтак не являється документом, що підтверджує числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Також за даних обставин слід вважати, що декларантом не у певному обсязі надано контракт та усі додатки до такого.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об?єктом купівлі-продажу).Оскільки надані документи містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари декларанту виставлена вимога про надання додаткових документів. Однак, у відповідь на таку вимогу декларантом не надано жодного документа, який б містив відомості про числові значення, які мають вплив на правильність визначення митної вартості. У той же час, додатково надані платіжні доручення в іноземній валюті №28 від 13.04.2023, №18 від 15.03.2023 та ряд видаткових накладних. Однак, такі платіжні доручення та видаткові накладні не ідентифікуються з оцінюваною партією товару, при цьому із загального аналізу вбачається, що такі не стосуються ціни задекларованого товару. Отже, Львівською митницею були встановлені невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості, визначеної за основним методом. У сукупності всі перелічені фактори вказують на наявність розбіностей у поданих до митного оформлення документах та відсутність всі відомостей щодо обставин купівлі-продажу товару.

Декларантом на вимогу митного органу надіслано: договір про транспортно-експедиційні послуги, видаткові накладні, платіжні доручення, інформаційний лист, замовлення, рішення суду. Документи, подані на вимогу митного органу не усувають вищезазначені невідповідності та розбіжності. Інших документів на вимогу не надано.

Проведено консультації з декларантом згідно з ст.57 МКУ. Неможливо застосувати наступні методи визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст.59 МКУ) з причини відсутності в митному органі та декларанта інформації про ідентичні товари. Застосовано метод 2б (ст 60 МКУ). Джерелом інформації для коригування митної вартості товару слуговала митна декларація №UA100380/2024/322338 від 10.06.2024, рівень митної вартості складає 0,6806 доларів США за кілограм.

9. До митного оформлення уповноважена особа декларанта подала митну декларацію від 01.08.2024 №24UA91U0 на товар: плитка керамічна із коефіцієнтом водопоглинання більш 0,5 мас. %, але не більше 10 мас. %, для облицювання стін та підлоги,

Розрахована декларантом митна вартість товару 15072,68 польських злотих.

Відповідач надіслав уповноваженій особі декларанта вимогу про надання додаткових документів.

На вимогу митного органу уповноважена особа декларанта подав додаткові документи.

01.08.2024 відповідач прийняв рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2024/900632/2, відповідно до якого визначено митну вартість імпортованого позивачем товару за другорядним методом за товар у розмірі 20485,85 польських злотих.

Відповідно до пункту першого частини четвертої статті 54 Митного кодексу України здійснено контроль наданості підтверджуючих документах усіх відомостей в кількісному виразі, використаних при обчисленні митної вартості.

За результатами опрацювання документів, наданих для підтвердження заявленої митної вартості товару, митна вартість не може бути визнана з наступних причин.

Подані до митного оформлення документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій та третій статті 54 Митного кодексу України, не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена. Опрацьовано інформацію, що міститься у наданих до митного оформлення товаросупровідних документах. За результатами проведеного опрацювання встановлено наступне.

Декларантом надано Контракт № СР/ES/2015/09 від 10.06.2015 (надалі - контракт). Приписами параграфу 4 Контракту передбачаються оформлення та узгодження сторонами замовлення на поставку товару, після узгодження якого продавець зобов?язаний протягом 21 дня підготувати замовлений товар до постачання. Пунктом 7 параграфу 4 Контракту продавець підтверджує покупцю електронним шляхом прийняття замовлення протягом 3 кількість товару або асортимент. Здійснюючи аналіз Контракту, узгодження обсягу партії товару, тобто узгодження замовлення, є підставою для формування подальших документів для здійснення конкретної поставки. Пунктом 4 параграфу 8 Контракту, вказується що даний контракт укладено у двох ідентичних примірниках: польською та українською мовами, по одному для кожної із Сторін. Польська мова має перевагу у випадку інтерпретації розбіжностей. Так, п 2 параграфу 1 Контракту, кількість, асортимент, ціна за одиницю товару, вартість кожної доставки Товарів а також умови оплати, будуть окремо погоджуватись між Сторонами, наприклад у формі: проформи та/або інвойс, які становлять невід?ємну частину Контракту. У той же час, цей же пункт 2 параграфу 1 Контракту на польській мові містить іншу інтерпретацію: «na pryklad w formie: specyfikacij, zamowienia, proformy, stanowiacych czesc Kontraktu», що у перекладі: «наприклад в формі: специфікації, замовлення, проформи, які становлять невід?ємну частину Контракту». У даному випадку, за умовами Контракту, прийняттю до уваги береться текст пункт 2 параграфу 1 Контракту на польській мові. Враховуючи вищевикладене, специфікація, замовлення, проформа уточнює та більш детально розкриває зміст договірних умов, тобто такими документами погоджуються істоті мови контакту зремо кожної ремоди тару тому чилі ціна та такі невідємною частиною Контракту, а відтак додатками до такого Контракту.

Таким чином, специфікація, замовлення, проформа, які містять в собі інформацію про вартість товару, має важливе значення для перевірки числових значень митної вартості. Отже, здійснюючи аналіз положень Контракту, фактом узгодження сторонами усіх істотних умов конкретної доставки товару, зокрема, кількості та ціни, є складання та підписання сторонами специфікації, замовлення, проформи, які в подальшому становитимуть невід?ємну частину контракту, що відповідає умовам контракту. Однак, декларантом не надано ні замовлення, ні специфікації, ні проформи, які стосуються оцінюваного товару, та які містять відомості про числові значення, які мають вплив на правильність визначе митої вартості та відповідають умовам Контракту.

Також декларантом не надано документ, який складено відповідно до Контракту та підтверджує числові значення вартості товару, що узгоджена відповідно до умов Контракту. Декларантом під кодом 0380 (Рахунок-фактура (інвойс) (Commercial invoice)) надана фактура № ZK від 22.07.2024, яку неможливо ідентифікувати, що така складена відповідно до Контракту, оскільки відсутнє будь-яке посилання на такий, а відтак, що відомості, що містить така фактура, про числові значення вартості товару, стосуються саме оцінюваного товару, та що такий поставляється згідно укладеного Контракту та відповідно до погодженого замовлення.

У той ж час, у наданій фактурі міститься посилання на номера замовлень, які як вказувалося вище, до митного оформлення не подавались. При цьому, надана фактура підписана лише стороною продавця та не містить підпису Покупця, хоч і містить виділене порожнє місце для підпису із зазначенням реквізитів останнього. За даних обставин така фактура не вважається такою, що узгоджує кількість, вартість та ціну товару, тобто узгоджує істотні умови конкретної партії товару, а відтак не являється документом, що підтверджує числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Також за даних обставин слід вважати, що декларантом не у певному обсязі надано контракт та усі додатки до такого.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об?єктом купівлі-продажу).Оскільки надані документи містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари декларанту виставлена вимога про надання додаткових документів. Однак, у відповідь на таку вимогу декларантом не надано жодного документа, який б містив відомості про числові значення, які мають вплив на правильність визначення митної вартості.

Декларантом на вимогу митного органу надіслано: договір про транспортно-експедиційні послуги, видаткові накладні, платіжні доручення, інформаційний лист, замовлення, прайс-лист. Документи, подані на вимогу митного органу не усувають вищезазначені невідповідності та розбіжності. Інших документів на вимогу не надано.

Проведено консультації з декларантом згідно з ст.57 МКУ. Неможливо застосувати наступні методи визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст.59 МКУ) з причини відсутності в митному органі та декларанта інформації про ідентичні товари. Застосовано метод 2б (ст 60 МКУ). Джерелом інформації для коригування митної вартості товару слуговала митна декларація №UA100380/2024/322338 від 10.06.2024, рівень митної вартості складає 0,6806 доларів США за кілограм.

10. До митного оформлення уповноважена особа декларанта подала митну декларацію від 05.08.2024 №24UA91U0 на товар: плитка керамічна із коефіцієнтом водопоглинання більш 0,5 мас. %, але не більше 10 мас. %, для облицювання стін та підлоги,

Розрахована декларантом митна вартість товару 14509,70 польських злотих.

Відповідач надіслав уповноваженій особі декларанта вимогу про надання додаткових документів.

На вимогу митного органу уповноважена особа декларанта подав додаткові документи.

06.08.2024 відповідач прийняв рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2024/900642/2, відповідно до якого визначено митну вартість імпортованого позивачем товару за другорядним методом за товар у розмірі 16933,63 польських злотих.

Відповідно до пункту першого частини четвертої статті 54 Митного кодексу України здійснено контроль наданості підтверджуючих документах усіх відомостей в кількісному виразі, використаних при обчисленні митної вартості.

За результатами опрацювання документів, наданих для підтвердження заявленої митної вартості товару, митна вартість не може бути визнана з наступних причин.

Подані до митного оформлення документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій та третій статті 54 Митного кодексу України, не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена. Опрацьовано інформацію, що міститься у наданих до митного оформлення товаросупровідних документах. За результатами проведеного опрацювання встановлено наступне.

Декларантом надано Контракт № СР/ES/2015/09 від 10.06.2015 (надалі - контракт). Приписами параграфу 4 Контракту передбачаються оформлення та узгодження сторонами замовлення на поставку товару, після узгодження якого продавець зобов?язаний протягом 21 дня підготувати замовлений товар до постачання. Пунктом 7 параграфу 4 Контракту продавець підтверджує покупцю електронним шляхом прийняття замовлення протягом 3 кількість товару або асортимент. Здійснюючи аналіз Контракту, узгодження обсягу партії товару, тобто узгодження замовлення, є підставою для формування подальших документів для здійснення конкретної поставки. Пунктом 4 параграфу 8 Контракту, вказується що даний контракт укладено у двох ідентичних примірниках: польською та українською мовами, по одному для кожної із Сторін. Польська мова має перевагу у випадку інтерпретації розбіжностей. Так, п 2 параграфу 1 Контракту, кількість, асортимент, ціна за одиницю товару, вартість кожної доставки Товарів а також умови оплати, будуть окремо погоджуватись між Сторонами, наприклад у формі: проформи та/або інвойс, які становлять невід?ємну частину Контракту. У той же час, цей же пункт 2 параграфу 1 Контракту на польській мові містить іншу інтерпретацію: «na pryklad w formie: specyfikacij, zamowienia, proformy, stanowiacych czesc Kontraktu», що у перекладі: «наприклад в формі: специфікації, замовлення, проформи, які становлять невід?ємну частину Контракту». У даному випадку, за умовами Контракту, прийняттю до уваги береться текст пункт 2 параграфу 1 Контракту на польській мові. Враховуючи вищевикладене, специфікація, замовлення, проформа уточнює та більш детально розкриває зміст договірних умов, тобто такими документами погоджуються істоті мови контакту зремо кожної ремоди тару тому чилі ціна та такі невідємною частиною Контракту, а відтак додатками до такого Контракту.

Таким чином, специфікація, замовлення, проформа, які містять в собі інформацію про вартість товару, має важливе значення для перевірки числових значень митної вартості. Отже, здійснюючи аналіз положень Контракту, фактом узгодження сторонами усіх істотних умов конкретної доставки товару, зокрема, кількості та ціни, є складання та підписання сторонами специфікації, замовлення, проформи, які в подальшому становитимуть невід?ємну частину контракту, що відповідає умовам контракту. Однак, декларантом не надано ні замовлення, ні специфікації, ні проформи, які стосуються оцінюваного товару, та які містять відомості про числові значення, які мають вплив на правильність визначе митої вартості та відповідають умовам Контракту.

Також декларантом не надано документ, який складено відповідно до Контракту та підтверджує числові значення вартості товару, що узгоджена відповідно до умов Контракту. Декларантом під кодом 0380 (Рахунок-фактура (інвойс) (Commercial invoice)) надана фактура № ZK від 02.08.2024, яку неможливо ідентифікувати, що така складена відповідно до Контракту, оскільки відсутнє будь-яке посилання на такий, а відтак, що відомості, що містить така фактура, про числові значення вартості товару, стосуються саме оцінюваного товару, та що такий поставляється згідно укладеного Контракту та відповідно до погодженого замовлення.

У той ж час, у наданій фактурі міститься посилання на номера замовлень, які як вказувалося вище, до митного оформлення не подавались. При цьому, надана фактура підписана лише стороною продавця та не містить підпису Покупця, хоч і містить виділене порожнє місце для підпису із зазначенням реквізитів останнього. За даних обставин така фактура не вважається такою, що узгоджує кількість, вартість та ціну товару, тобто узгоджує істотні умови конкретної партії товару, а відтак не являється документом, що підтверджує числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Також за даних обставин слід вважати, що декларантом не у певному обсязі надано контракт та усі додатки до такого.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об?єктом купівлі-продажу).Оскільки надані документи містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари декларанту виставлена вимога про надання додаткових документів. Однак, у відповідь на таку вимогу декларантом не надано жодного документа, який б містив відомості про числові значення, які мають вплив на правильність визначення митної вартості.

Декларантом на вимогу митного органу надіслано: договір про транспортно-експедиційні послуги, видаткові накладні, платіжні доручення, інформаційний лист, прайс-лист. Документи, подані на вимогу митного органу не усувають вищезазначені невідповідності та розбіжності. Інших документів на вимогу не надано.

Проведено консультації з декларантом згідно з ст.57 МКУ. Неможливо застосувати наступні методи визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст.59 МКУ) з причини відсутності в митному органі та декларанта інформації про ідентичні товари. Застосовано метод 2б (ст 60 МКУ). Джерелом інформації для коригування митної вартості товару слуговала митна декларація №UA100380/2024/322338 від 10.06.2024, рівень митної вартості складає 0,6806 доларів СШАза кілограм.

Вважаючи рішення відповідача про коригування митної вартості протиправними, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Вирішуючи спір по суті, суд виходив з такого.

Відповідно до статті 49 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI (далі МК України) митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно із частиною другою статті 51 МК України митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 вказаного Кодексу.

Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII вказаного Кодексу та вказаною главою (частина перша статті 52 МК України).

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню (частина друга статті 52 МК України).

За правилами частини першої статті 53 МК України у випадках, передбачених вказаним Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів, визначається частиною другою статті 53 МК України, а саме: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 вказаного Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до вимог частини третьої статті 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій вказаної статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісній характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару (частина шоста статті 53 МК України).

Згідно з частинами першою, другою статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування зазначеного методу, визначених у частині першій статті 58 вказаного Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 вказаного Кодексу.

Відповідно до частини четвертої статті 54 МК України орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що фактично сплачена або підлягає сплаті за такі товари.

У частині шостій статті 54 МК України визначено, що орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

- невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

- неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій четвертій статті 53 зазначеного Кодексу, або відсутності у таких документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що фактично сплачена або підлягає сплаті за такі товари;

- невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 зазначеного Кодексу;

- надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

У частині першій статті 55 МК України встановлено, що рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 вказаного Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Згідно з частиною другою статті 55 МК України прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити:

1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;

2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;

3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 вказаного Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів;

4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування;

5) інформацію про:

а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються:

у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів;

у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х вказаного Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої вказаної статті;

б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 вказаного Кодексу або до суду.

У частині третій статті 55 МК України також встановлено, що форма рішення про коригування митної вартості товарів встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Згідно з пунктом 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №598, посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у Рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 МК України з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо.

У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 МК України) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

Відповідно до статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, відповідно до частини другої вказаної статті є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

У частинах третій-шостій статті 57 МК України передбачено, що кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм зазначеного Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 вказаного Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності. У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 вказаного Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 вказаного Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 вказаного Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Відповідно до частини першої статті 58 МК України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Згідно з частиною другою статті 58 МК України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

У частинах четвертій, п`ятій статті 58 МК України встановлено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої вказаної статті. Ціна, що фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Відповідно до частини третьої статті 58 МК України у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 вказаного Кодексу. У разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статті 58 вказаного Кодексу, за основу для її визначення береться вартість операції з ідентичними товарами, що продаються на експорт в Україну з тієї ж країни і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.

За приписами частин першої, другої, четвертої статті 64 МК України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 вказаного Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT). Митна вартість, визначена згідно з положеннями вказаної статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях. У разі якщо ця стаття застосовується органом доходів і зборів, він на вимогу декларанта або уповноваженої ним особи зобов`язаний письмово проінформувати їх про митну вартість, визначену відповідно до положень зазначеної статті, та про використаний при цьому метод.

Як встановив суд, уповноважена особа декларанта для здійснення митного оформлення подала до відповідача разом із поданими митними деклараціями: зовнішньоекономічний договір, додаток до завнішньо-економічного договору, рахунок фактуру, автотранспортну накладну, рахунок-фактуру на надання транспортно-експед ційних послуг, інвойс, копію митної декларації країни відправлення.

Відповідач надіслав уповноваженій особі декларанта, відповідно до вимог частин другої-третьої статті 53 МК України, вимогу про надання додаткових документів для підтвердження митної вартості товару, а саме:

зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; - якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; - за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; - якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. - транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів (рахунок на перевезення, договір на перевезення); - виписку з бухгалтерської документації; - каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; - копію митної декларації країни відправлення; - висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Щодо наявності у відповідача правових підстав для надіслання вимог про надання додаткових документів, суд зазначає, що витребуванню підлягають лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а визначення митної вартості не за першим методом можливе тільки тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митному органу право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Відтак наведені приписи зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Встановивши вiдсутнiсть достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхiднi для підтвердження того чи іншого показника.

Натомість відповідач, не вказавши які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи можуть їх підтвердити, поставив позивача у невизначене становище.

Суд також зазначає, що відсутність в рішенні про коригування митної вартості товарів інформації з належним обґрунтуванням того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.

Суд при розгляді справи враховує висновки Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладені у постанові від 29.01.2019 у справі №815/6827/17.

Суд встановив, що відповідачем під час запитування додаткових документів не було повідомлено позивачу, які саме підстави послугували причиною для запитування додаткових документів, а направлено запит про надання повного переліку документів, що передбачений частиною третьою статті 53 МК України.

3 цього приводу суд звертає увагу, в першу чергу, на те, що Верховний Суд у постанові від 23.01.2020 по справі № 804/4365/16 сформував правовий висновок щодо протиправності вимог митних органів надавати всі документи, передбачені частиною третьою статті 53 МК України.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що вимога надати всі документи за загальним переліком, безвідносно їхньої релевантності в кожному конкретному випадку, є безпідставною та такою, що направлена на позбавлення декларанта можливості надати документи, які б стосувалися дійсних зауважень митного органу. Вимога із загальним переліком документів та без зазначення конкретних сумнівів митного органу може мати тільки одну мету - створення формальних підстав для відмови у визнанні митної вартості.

Неподання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товарів за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

В оскаржуваних рішеннях відповідачем вказано, що пункт 4 Контракту від 10.06.2015 № СP/ES/2015/09 (далі - Контракт) передбачає, що доставка кожної партії товару відбувається на основі правильно оформленого покупцем замовлення, однак замовлення до митного оформлення декларантом не надані.

Суд зазначає, що відсутність при митному оформленні замовлень не може бути підставою, яка свідчить про відсутність відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена за товар. Суд також зауважує, що відповідач не довів, яким чином неподання замовлення впливає на заявлену позивачем митну вартість товару.

Так, саме по собі замовлення позивача на поставку товарів не свідчить про досягнення між сторонами згоди з усіх істотних умов та не є обов`язковим документом, що подається митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товару у відповідності до вимог статті 53 МК України.

Відповідач також вказує, що в інвойсі зазначено, що оплата за товар здійснюється у термін 60 днів від дати виставлення фактури. У пункті 2.6 Контракту зазначено, що необхідною умовою застосування відстроченого строку оплати є гарантія оплати зобов?язань, які виникають з даного Контракту, шляхом отримання покупцем відповідного страхового полісу. Декларантом не надано документи, які передбачено пунктом 2.6 Контракту.

Так, відповідно до пункту 5 параграфу 2 контракту №CP/ES/2015/09 від 10.06.2015 передбачається два способи оплати поставленої партії товару: 1) у формі передоплати, розмір та строк платежу якої будуть встановлені окремо (наприклад, у фактурі та/або проформі, та/або інвойсі), не пізніше ніж за день до погодженого строку видачі товару покупцю. У випадку нездійснення передплати у зазначених вище строках та розмірі, продавець може відмовитися від виконання замовлення без необхідності визначення додаткового строку (п. 5.1 параграфу 2 контракту №CP/ES/2015/09 від 10.06.2015); 2) у строк визначений на фактурі, починаючи від дати виставлення фактури (п. 5.2 параграфу 2 контракту №CP/ES/2015/09 від 10.06.2015).

Згідно з пунктом 6 параграфу 2 контракту №CP/ES/2015/09 від 10.06.2015 необхідною умовою застосування відстроченого строку оплати є гарантія оплати зобов`язань, які виникають з даного Контракту, шляхом отримання покупцем відповідного страхового полісу.

Відповідач встановив, що оплата поставленого товару здійснювалась згідно з пунктом 5.2 параграфу 2 контракту №CP/ES/2015/09 від 10.06.2015, тобто в строк, визначений у фактурі: 60 календарних днів з моменту його отримання.

Проте, положення пункту 6 параграфу 2 контракту №CP/ES/2015/09 від 10.06.2015 стосуються тих випадків, коли покупець не в змозі оплатити товар у строки, що передбачені підпунктами 5.1 або 5.2 відповідного контракту.

Таким чином, митний орган помилково пов`язав п.п. 5.2 параграфу 2 контракту №CP/ES/2015/09 від 10.06.2015 із пунктом 6 параграфу 2 контракту №CP/ES/2015/09 від 10.06.2015. Суд вказує, що в цій ситуації має місце оплата поставки партії товару у строк визначений у фактурі (пункт 5.2 параграфу 2), а не «відстрочення строку оплати» згідно з пунктом 6 параграфу 2 контракту №CP/ES/2015/09 від 10.06.2015. Таким чином, вказане твердження митного органу є безпідставним й таким, що не може вважатися підставою для здійснення коригування митної вартості товарів.

В оскаржуваних рішеннях відповідач також вказує, що в експортних деклараціях країни відправлення, вартість товару не відповідає вартості товару, що зазначена інвойсах.

Суд вказує, що митна декларація країни відправлення не є документом, який підтверджує митну вартість товару, а лише документом, який запитується, у разі, коли в документах, які підтверджують митну вартість товару, є розбіжності, неточності, помилки.

При цьому у митній декларації країни відправлення вказується статистична вартість товарів (із врахуванням витрат на митне оформлення в країні експорту), а не фактурна вартість експортованих товарів, що не може свідчити про розбіжність в цифрових значеннях між митною декларацією країни відправлення і рахунком-фактурою та бути підставою для коригування вартості ввезеного товару.

Відповідно до Керівництва із заповнення Єдиного адміністративного документа (далі - ЄАД), розроблене Генеральним Директоратом TAXUD (номер документу TAXUD/1619/08) графа 46 «статистична вартість» ЄАД має містити статистичну вартість. «Статистична вартість» означає вартість товарів на момент та у місці, де вони залишають територію країни - експортера - члена ЄС. Вона має базуватися на фактурній вартості товарів та має також включати допоміжні витрати, такі як транспорт, що відноситься до частини перевезення, яке проходить на статистичній території країни - члена ЄС, де відбувається експорт, а також витрати на митне оформлення товару у країні відправлення.

Відтак, фактурна (митна) вартість завжди є меншою за статистичну або може їй дорівнювати, оскільки до статистичної вартості входить фактурна вартість товару та витрати на транспортування.

Щодо посилання відповідача в оскаржених рішеннях на те що відповідно до договору на виконання транспортно-експедиційних послуг по перевезенню вантажів експедитор здійснює послуги по перевезенню вантажів на території України так і за її межами згідно замовлення, однак замовлення до митного оформлення декларантом не надано, суд вказує, що замовлення на перевезення не містить інформації, яка може вплинути на визначення митної вартості товару.

Відповідач також вказує, що специфікація, замовлення, проформа, які містять в собі інформацію провартість товару, має важливе значення для перевірки числових значень митної вартості. Отже, здійснюючи аналіз положень Контракту, фактом узгодження сторонами усіх істотних умов конкретної доставки товару, зокрема, кількості та ціни, є складання та підписання сторонами специфікації, замовлення, проформи, які в подальшому становитимуть невід?ємну частину контракту, що відповідає умовам контракту. Однак, декларантом не надано ні замовлення, ні специфікації, ні проформи, які стосуються оцінюваного товару, та які містять відомості про числові значення, які мають вплив на правильність визначе митої вартості та відповідають умовам Контракту.

Декларантом не надано документ, який складено відповідно до Контракту та підтверджує числові значення вартості товару, що узгоджена відповідно до умов Контракту. Декларантом під кодом 0380 (Рахунок-фактура (інвойс) (Commercial invoice)) надана фактура, яку неможливо ідентифікувати, що така складена відповідно до Контракту, оскільки відсутнє будь-яке посилання на такий, а відтак, що відомості, що містить така фактура, про числові значення вартості товару, стосуються саме оцінюваного товару, та що такий поставляється згідно укладеного Контракту та відповідно до погодженого замовлення.

У той ж час, у наданій фактурі міститься посилання на номера замовлень, які як вказувалося вище, до митного оформлення не подавались. При цьому, надана фактура підписана лише стороною продавця та не містить підпису Покупця, хоч і містить виділене порожнє місце для підпису із зазначенням реквізитів останнього. За даних обставин така фактура не вважається такою, що узгоджує кількість, вартість та ціну товару, тобто узгоджує істотні умови конкретної партії товару, а відтак не являється документом, що підтверджує числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Також за даних обставин слід вважати, що декларантом не у певному обсязі надано контракт та усі додатки до такого.

Дослідивши матеріали справи, суд установив, що відповідно до пункту 2 параграфу 1 зовнішньоекономічного контракту, сторони погодили, що кількість, асортимент, ціна за одиницю товару, вартість кожної доставки товарів, а також умови оплати будуть окремо погоджуватись між сторонами, наприклад у формі: проформи та/або інвойсу, які є невід`ємною частиною контракту.

Разом з тим, зазначеним пунктом не встановлено, що рахунок-фактура (інвойс) набуває чинності або вважається погодженим виключно за умови його підписання обома сторонами продавцем і покупцем. Положення Контракту лише передбачає, що умови поставки конкретизуються в інвойсах, не визначаючи окремого порядку чи способу їх погодження.

Суд бере до уваги, що позивач прийняв умови, викладені у виставлених продавцем інвойсах, оскільки здійснив усі подальші дії, які свідчать про його згоду з умовами поставок ввезення товару на митну територію України та подання митних декларацій для митного оформлення.

Суд звертає увагу, що у поданих до митного оформлення товарів документах відсутні розбіжності, оскільки вони містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару та щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за цей товар.

При цьому, митним органом, як суб`єктом владних повноважень, не надано суду обґрунтованих доводів й відповідно не доведено наявності правових підстав для обґрунтованого сумніву у достовірності поданих декларантом відомостей на підтвердження правильності визначення ним митної вартості товару за ціною договору.

Враховуючи викладене, позивач разом з митними деклараціями до митного органу надав усі належні документи, що підтверджують заявлену митну вартість товару та відповідно про безпідставність висновку відповідача про те, що надані позивачем документи містять розбіжності і не підтверджують заявлену за ціною договору митну вартість товару.

Суд також зазначає, що у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу, рішення про коригування заявленої митної вартості, окрім обов`язкових відомостей визначених частиною другою статті 55 МК України, має також містити порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами.

При цьому, сама лише інформація з бази даних ЄАІС ДФС про вантажну митну декларацію, яка була взята митним органом за основу при коригуванні митної вартості товару, не може бути достатнім доказом ціни, за якою відповідну партію товару, за такою декларацією, дійсно було імпортовано до України. При здійсненні контролю за коригуванням митної вартості товару, проведеним органом доходів і зборів за другорядним методом (за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; за резервним методом), суд повинен вимагати від відповідача доведення того, що товар за певною митною вартістю дійсно був увезений до України, що митна вартість за відповідною вантажною митною декларацією не була відкоригована; що рішення про коригування (якщо воно приймалося) було оскаржене до суду та скасоване судом.

Суд при розгляді справи враховує висновки Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладені у постанові від 05.02.2019 у справі №816/1199/15-а.

З оскаржених рішень видно, що джерелом коригування митної вартості задекларованого позивачем товару за другорядним методом є митні декларації.

Проте, оскаржувані рішення про коригування митної вартості товарів не містять порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за другорядним методом (резервним), що додатково свідчить про необґрунтованість оскаржуваних рішення.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що позивач подав до митного органу повний пакет документів на підтвердження повноти і достовірності заявленої митної вартості імпортованих товарів за основним методом, а, в свою чергу, відповідач не підтвердив належними доказами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що фактично сплачена або підлягає сплаті за цей товар, правильність визначення митної вартості позивачем за основним методом відповідач не спростував, наявність належних підстав для коригування митної вартості відповідач не довів.

Згідно з частинами першою та другою статті 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Суд при розгляді справи враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи сторін у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості в межах відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Зважаючи на викладені порушення, допущені митним органом при здійснення коригування митної вартості товарів, суд дійшов висновку про невідповідність рішення про коригування митної вартості критеріям правомірності рішень суб`єктів владних повноважень, викладеним у частині другій статті 2 КАС України, а тому такі є протиправними та підлягають скасуванню.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України та частини третьої статті 2 КАС України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами статті 78 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити повністю.

Щодо стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає таке.

Позивач просить стягнути з відповідача судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 71000,00 грн.

Так, стаття 132 КАС України встановлює, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Витрати на професійну правничу допомогу належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката запроваджено у частині п`ятій статті 134 КАС України. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з частиною сьомою статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Зазначені вимоги кореспондуються з положеннями частини третьої статті 143 КАС України, якими передбачено, що якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Таким чином, необхідною умовою для відшкодування витрат на правничу допомогу є подання стороною детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про їх відшкодування.

Відповідно до частини дев`ятої статті 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Згідно з положеннями статті 30 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Аналіз наведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 у справі Баришевський проти України, від 10.12.2009 у справі Гімайдуліна і інших проти України, від 12.10.2006 у справі Двойних проти України, від 30.03.2004 у справі Меріт проти України, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Отже, при визначенні суми відшкодування витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, слід виходити з реальності цих витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи.

Суд зазначає, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Суд при вирішенні вказаного питання враховує висновки Великої Палати Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладені у постанові від 22.11.2019 у справі №810/1502/18.

Суд також зазначає, що в пункті 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 №23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Суд встановив, що між позивачем та Адвокатським об`єднанням «Ті енд Ті Партнерс» укладено договір про надання правової допомоги від 26.01.2023 № 516.

Згідно з актом про надання правової допомоги від 21.07.2025 адвокатським об`єднанням надано послуги позивачу на суму 71000,00 грн (підготовка, написання і подача позовної заяви 15 год 15000,00 грн, підготовка і написання апеляційної скарги 20 год 20000,00 грн, підготовка і написання касаційноїї скарги 25 год 30000,00 грн, підготовка, написання і подача відповіді на відзив 6 год 6000,00 грн).

Вирішуючи питання співмірності витрат адвоката, заявлених до стягнення, суд зазначає, що стаття 134 КАС України не позбавляє права суду перевіряти дотримання позивачем вимог частини п`ятої статті 134 щодо співмірності заявлених до стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

На підставі системного аналізу матеріалів справи та долучених представником позивача доказів на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, враховуючи незначну складність категорії справи, виходячи з усталеної правової позиції у таких справах, суд вважає, що витрати за надану у цій справі правову допомогу у розмірі 71000,00 грн не відповідають критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та є значно завищеними.

Суд також зазначає, що Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду за результатами розгляду справи №200/14113/18-а ухвалив постанову від 26.06.2019, в якій сформував правову позицію, згідно з якою, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої було ухвалено рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір витрат, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору.

Вказаний висновок Верховного Суду у відповідності до приписів частини п`ятої статті 242 КАС України та частини шостої статті 13 Закону України Про судоустрій і статус суддів суд враховує під час вирішення такого питання.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини щодо присудження судових витрат, суд при розподілі судових витрат має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі East/WestAllianceLimited проти України, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10% від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі Ботацці проти Італії (Bottazzi v. Italy), № 34884/97).

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що сума судових витрат на правничу допомогу, яку позивач просить стягнути за рахунок відповідача, підлягає зменшенню та у зв`язку з відсутністю ознак співмірності, визначених частиною п`ятою статті 134 КАС України.

Таким чином, заявлені позивачем до відшкодування 71000,00 грн витрат на правничу допомогу є необґрунтованими, не відповідають реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, а їх стягнення з відповідача становить надмірний тягар для останнього, що суперечить принципу розподілу таких витрат. Заявлений розмір витрат не є співмірним із складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), із реальним часом витраченим адвокатом та із обсягом наданих адвокатом послуг (виконаних робіт).

Відтак, з огляду на незначну складність справи та обсяг наданих послуг, суд, виходячи з критерію пропорційності, вважає, що розмір витрат на правничу допомогу, що підлягає стягненню з відповідача, повинен становити 8000,00 грн.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що на користь позивача необхідно стягнути витрати на професійну правничу допомогу у сумі 8000,00 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Відповідно до статті 139 КАС України з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань необхідно стягнути судовий збір у розмірі 12112,00 грн.

Керуючись статтями 2, 6, 8-10, 13, 14, 72-76, 139, 241-246, 250, 262 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товарів № UA209000/2024/900564/2 від 04.07.2024.

Визнати протиправним і скасувати рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товарів № UA209000/2024/900563/2 від 04.07.2024.

Визнати протиправним і скасувати рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товарів № UA209000/2024/900555/1 від 01.07.2024.

Визнати протиправним і скасувати рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товарів № UA209000/2024/900550/2 від 01.07.2024.

Визнати протиправним і скасувати рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товарів № UA209000/2024/900592/2 від 17.07.2024.

Визнати протиправним і скасувати рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товарів № UA209000/2024/900593/2 від 17.07.2024.

Визнати протиправним і скасувати рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товарів № UA209000/2024/900595/2 від 17.07.2024.

Визнати протиправним і скасувати рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товарів № UA209000/2024/900609/2 від 24.07.2024.

Визнати протиправним і скасувати рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товарів № UA209000/2024/900632/2 від 01.08.2024.

Визнати протиправним і скасувати рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товарів № UA209000/2024/900642/2 від 06.08.2024.

Стягнути з Львівської митниці (, місцезнаходження: 79000, м.Львів, вул.Костюшка, 1) за рахунок її бюджетних асигнувань на користь Приватного підприємства «ЛЕОПОЛІСБУД» (, місцезнаходження: 79022, м. Львів, вул. Городоцька, буд. 172) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8000 (вісім тисяч) грн 00 коп.

Стягнути з Львівської митниці (, місцезнаходження: 79000, м.Львів, вул.Костюшка, 1) за рахунок її бюджетних асигнувань на користь Приватного підприємства «ЛЕОПОЛІСБУД» , місцезнаходження: 79022, м. Львів, вул. Городоцька, буд. 172 судовий збір у розмірі 12112 (дванадцять тисяч сто дванадцять) грн 00 коп.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Суддя Мричко Н.І.