Справа № 420/20103/25
Суддя: Попов В.Ф.
Дата ухвалення: 2026-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Попова В.Ф., розглянувши в порядку спрощеного провадження у письмовому провадженні, адміністративну справу ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , в якій позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі 100000 гривень пропорційно із розрахунку на місяць за час перебування на стаціонарному лікуванні з 22.06.2024 по 25.07.2024, з 25.07.2024 по 26.07.2024, з 26.07.2024 по 02.08.2024, з 02.08.2024 по 02.09.2024, з 02.09.2024 по 25.09.2024, з 01.10.2024 по 15.10.2024, з 08.11.2024 по 31.12.2024, з 31.12.2024 по 08.01.2025 в закладах охорони здоров`я та за період перебування у відпустці для лікування на підставі довідок ВЛК від 20.09.2024 №378, від 25.09.2024 №380, від 04.11.2024 №1703, від 07.01.2025 №11 у зв`язку з отриманою тяжкою травмою (пораненням) під час захисту Батьківщини;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі 100000 гривень пропорційно із розрахунку на місяць за час перебування на стаціонарному лікуванні з 22.06.2024 по 25.07.2024, з 25.07.2024 по 26.07.2024, з 26.07.2024 по 02.08.2024, з 02.08.2024 по 02.09.2024, з 02.09.2024 по 25.09.2024, з 01.10.2024 по 15.10.2024, з 08.11.2024 по 31.12.2024, з 31.12.2024 по 08.01.2025 в закладах охорони здоров`я та за період перебування у відпустці для лікування на підставі довідок ВЛК від 20.09.2024 №378, від 25.09.2024 №380, від 04.11.2024 №1703, від 07.01.2025 №11 у зв`язку з отриманою тяжкою травмою (пораненням) під час захисту Батьківщини.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що він внаслідок отримання (контузії, травми, каліцтва, захворювання або інших ушкоджень) у періоди з 22.06.2024 по 25.07.2024, з 25.07.2024 по 26.07.2024, з 26.07.2024 по 02.08.2024, з 02.08.2024 по 02.09.2024, з 02.09.2024 по 25.09.2024, з 01.10.2024 по 15.10.2024, з 08.11.2024 по 31.12.2024, з 31.12.2024 по 08.01.2025 перебував на стаціонарному лікуванні та відповідно до довідок ВЛК від 20.09.2024 №378, від 25.09.2024 №380, від 04.11.2024 №1703, від 07.01.2025 №11 надавалась відпустка для лікування. Вказує, що відповідачем за вказані періоди не виплачено збільшену до 100000 грн додаткову винагороду в розрахунку на місяць пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я та за періоди перебування у відпустці для лікування.

За змістом відзиву, відповідач позовні вимоги не визнає та у задоволенні позову просить відмовити. Позиція ґрунтується на тому, що з 02.08.2024 по 02.09.2024, з 02.09.2024 по 25.09.2024, з 01.10.2024 по 15.10.2024, з 08.11.2024 по 31.12.2024 в закладах охорони здоров`я та за період перебування у відпустці для лікування на підставі довідок ВЛК від 20.09.2024 №378, від 25.09.2024 №380, від 04.11.2024 №1703, від 07.01.2025 №11 перебування позивача на стаціонарному лікуванні або у відпустці для лікування нічим не підтверджується. Крім того вказує, що згідно довідки про доходи матроса ОСОБА_1 від 21.07.2025 року вих. №191/4309, виплачувалася додаткова винагорода за поранення в періоди: з 22.06.2024 по 02.08.2024 року в розмірі 136 451,61 грн., з 31.12.2024 по 08.01.2025 та з 09.01.2025 по 07.02.2025 в розмірі 74 193,55 грн.

У відповідь на відзив позивач не погодився з доводами викладеними у відзиві та просив задовольнити позовні вимоги.

Розгляд справи здійснюється у спрощеному провадженні без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Суд встановив наступне.

ОСОБА_1 проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 під час якої отримав поранення.

Довідкою від 01.09.2024 року №191/5376 МО ВЧ НОМЕР_2 встановлено, що травма отримана позивачем 21.06.2024 року пов`язана із захистом Батьківщини.

У період з 22.06.2024 року по 25.07.2024 року позивач перебував на стаціонарному лікуванні у КП «Криворізька міська клінічна лікарня № 2» (травматологічне відділення) (за відомостями згідно виписки із медичної карти стаціонарного хворого 24П17626).

У період з 25.07.2024 року по 26.07.2024 року позивач перебував на стаціонарному лікуванні у КП «Міська клінічна лікарня № 4» Дніпровської міської ради (за відомостями згідно виписки з медичної карти стаціонарного хворого № 26505).

У період з 26.07.2024 року по 02.08.2024 року позивач перебував на стаціонарному лікуванні у КП «Київська клінічна лікарня № 6» (за відомостями згідно виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 11137).

У період з 02.08.2024 року по 02.09.2024 року позивач перебував на стаціонарному лікуванні (за відомостями згідно перевідного епікризу із медичної карти стаціонарного хворого № 939).

У період з 02.09.2024 року по 25.09.2024 року позивач перебував на стаціонарному лікуванні (за відомостями згідно з виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 5064).

У період з 01.10.2024 року по 15.10.2024 року позивач перебував на стаціонарному лікуванні (за відомостями із медичної карти хворого № 4398).

У період з 08.11.2024 року по 31.12.2024 року позивач перебував на стаціонарному лікуванні (за відомостями з перевідного епікриза із медичної карти стаціонарного хворого).

У період з 31.12.2024 року по 08.01.2025 року позивач перебував на стаціонарному лікуванні (за відомостями з виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 1626).

Відповідно до довідки ВЛК від 20.09.2024 №378 потребує тривалого лікування (травма пов`язана з захистом Батьківщини та відноситься до тяжких).

Відповідно до довідки ВЛК від 25.09.2024 №380 надано відпустку для лікування після поранення на 30 календарних днів (травма пов`язана з захистом Батьківщини та відноситься до тяжких).

Відповідно до довідки ВЛК від 04.11.2024 №1703 потребує протезування та лікування в умовах стаціонару (травма пов`язана з захистом Батьківщини та відноситься до тяжких).

Відповідно до довідки ВЛК від 07.01.2025 №11 надано відпустку для лікування після поранення на 30 календарних днів (травма пов`язана з захистом Батьківщини та відноситься до тяжких).

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Згідно з ст.1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон №2011-XII), соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 1-2 Закону №2011-ХІІ, у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Згідно з ч. 4 ст. 9 Закону № 2011-ХІІ, грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - Постанова №168), встановлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Абзацем 4 п.1 Постанови №168 встановлено, що відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включаються особи, зазначені у цьому пункті, у тому числі ті, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

З аналізу наведених норм Постанови №168 вбачається встановлення лише двох умов, необхідних для виплати збільшеної до 100 000 гривень винагороди, за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, а саме: пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини, а також факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення (включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого).

Судом відповідно до матеріалів справи встановлено, що позивач у періоди:

з 02.08.2024 по 02.09.2024 перебував на стаціонарному лікуванні, що підтверджується перевідним епікризом із медичної карти стаціонарного хворого № 939. Діагноз: Мінно-вибухова травма (21.06.2024): травматичне відчленування лівої нижньої кінцівки на рівні гомілково-ступневого суглобу. Стан після операцій: 21.06.2024 - первинна хірургічна обробка рани, ампутація на рівні нижньої третини лівої гомілки; 05.08.2024 - реампутація лівої нижньої кінцівки на рівні середньої третини гомілки. Диссомнія пов`язана із фантомними болями;

з 02.09.2024 по 25.09.2024 перебував на стаціонарному лікуванні, що підтверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого № 5064. Діагноз: S98.0 Мінно - вибухова травма 21.06.2024. Травматичне відчленування лівої нижньої кінцівки на рівні гомілковостопного суглобу, стан після операцій: 21.06.2024 первинна хірургічна обробка рани, ампутація лівої нижньої кінцівки на рівні нижньої третини лівої гомілки; 05.08.2024 реампутація лівої нижньої кінцівки на рівні нижньої третини лівої гомілки. G54.6 Синдром фантома кінцівки з болем;

з 01.10.2024 по 15.10.2024 перебував на стаціонарному лікуванні, що підтверджується медичною картою хворого № 4398. Діагноз: Непротезована ампутаційна кукса с/3 лівої гомілки. Стан після МВТ від 21.06.2024;

з 08.11.2024 по 31.12.2024 перебував на стаціонарному лікуванні, що підтверджується перевідним епікризом із медичної карти стаціонарного хворого.

Отже, щодо зазначеної травми обидві вказані вище умови у даних спірних правовідносинах дотримані та підтверджуються довідкою військово-лікарської комісії, а також виписками та виписними епікризами із медичних карт стаціонарного хворого.

Відтак, за період перебування позивача на стаціонарному лікуванні з діагнозом наслідків травми, пов`язаної із захистом Батьківщини з 02.08.2024 по 02.09.2024, з 02.09.2024 по 25.09.2024, з 01.10.2024 по 15.10.2024, з 08.11.2024 по 31.12.2024, позивач має право на отримання збільшеної до 100 000 гривень винагороди протягом строку перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я у зв`язку з вказаною травмою.

Водночас позовні вимоги в частині періодів 22.06.2024 по 25.07.2024, з 25.07.2024 по 26.07.2024, з 26.07.2024 по 02.08.2024, з 08.11.2024 по 31.12.2024, з 31.12.2024 по 08.01.2025 задоволенню не підлягають, оскільки відповідно до довідки №191/4309 від 21.07.2025 року позивачу виплачувалась додаткова винагорода за поранення в зазначені періоди.

Щодо позовних вимог в частині зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі 100 000 гривень пропорційно за період перебування у відпустці для лікування на підставі довідок ВЛК від 20.09.2024 №378, від 25.09.2024 №380, від 04.11.2024 №1703, від 07.01.2025 №11 у зв`язку з отриманою тяжкою травмою (пораненням) під час захисту Батьківщини, суд зазначає наступне.

Додаткова винагорода є складовою грошового забезпечення військовослужбовця, то застосування норм Постанови №168, яка регулює питання виплати додаткової винагороди, повинно відбуватися з урахуванням положень Закону №2011-ХІІ та прийнятого на його підставі Порядку №260.

Пункт 11 статті 10-1 Закону №2011-ХІІ передбачає, що у зв`язку з хворобою військовослужбовця йому надається відпустка для лікування із збереженням грошового та матеріального забезпечення на підставі висновку військово-лікарської комісії. Тривалість такої відпустки визначається характером захворювання. Загальний час безперервного перебування військовослужбовця в закладах охорони здоров`я та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою не повинен перевищувати 4 місяців підряд (крім випадків, коли законодавством передбачено більш тривалі строки перебування на лікуванні).

Аналогічно абзац 2 пункту 9 розділу І Порядку №260 визначає, що грошове забезпечення за останніми займаними посадами виплачується за період звільнення від виконання службових обов`язків у зв`язку з хворобою та перебуванням на лікуванні в лікарняних закладах та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою (відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва)) (далі - відпустка для лікування у зв`язку з хворобою), але не більше чотирьох місяців із дня вибуття з військової частини (крім випадків, передбачених чинним законодавством України, більш тривалих строків перебування на лікуванні).

Грошове забезпечення після чотирьох місяців безперервного перебування на лікуванні в лікарняних закладах виплачується на підставі висновку лікарняного закладу (військово-лікарської комісії), рішення командира військової частини про продовження перебування в лікарняних закладах та відповідно до вимог чинного законодавства (абзац 3 пункту 9 розділу І Порядку №260).

Відповідно до пункту 15 розділу І Порядку №260 грошове забезпечення не виплачується, зокрема, за час перебування на лікуванні в лікарняних закладах понад встановлені чинним законодавством строки. Призупинення та поновлення виплати грошового забезпечення оголошується наказом командира військової частини.

Отже, відповідно до законодавства, чинного на момент виникнення спірних правовідносин, виплати грошового забезпечення після чотирьох місяців лікування та перебування у відпустці за станом здоров`я можуть бути продовжені за наявності висновку лікарняного закладу (військово-лікарської комісії) (далі - ВЛК) про потребу в лікуванні та рішення командира військової частини про продовження виплати.

Разом з тим, суд зауважує, що згідно з пунктом 1.1. глави 1 розділу І Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 №402 (далі - Положення, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) медичний огляд включає в себе вивчення та оцінку стану здоров`я і фізичного розвитку громадян на момент огляду в цілях визначення ступеня придатності до військової служби, навчання за військово-обліковими спеціальностями, вирішення інших питань, передбачених цим Положенням, з винесенням письмового висновку (постанови).

Відповідно до пункту 2.1 глави 2 розділу І штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК приймають постанови. Постанови ВЛК оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання військово-лікарської комісії з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця.

З огляду на зазначені норми Положення, висновок ВЛК є змістом (суттю) постанови ВЛК, яка може бути оформлена в формі свідоцтва, довідки або протоколу. Іншими словами, довідка ВЛК є формальним вираженням постанови ВЛК, яка по суті містить в собі висновок, сформований ВЛК за наслідком медичного огляду.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 16 травня 2024 року у справі № 520/16191/23.

Матеріалах справи місять довідки ВЛК від 20.09.2024 №378, від 25.09.2024 №380, від 04.11.2024 №1703, від 07.01.2025 №11 про потребу в лікуванні в розумінні абзацу 3 пункту 9 розділу І Порядку №260.

Чинне законодавство пов`язує можливість отримання збільшеної до 100 000 гривень додаткової винагороди протягом строку перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом) та не містить жодних обмежень щодо періоду та/або кількості перебувань на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, пов`язаних із пораненням, одержаним при захисті Батьківщини.

Таким чином, оскільки позивач у спірні періоди фактично перебував у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою, він має право на отримання збільшеної до 100 000 гривень додаткової винагороди протягом строку перебування у відпустці.

Щодо твердження відповідача про те, що позивач мав прибути до найближчого територіального центру комплектування та соціальної підтримки для отримання документів з військової частини щодо надання відпустки, або безпосередньо прибути до військової частини для оформлення такої відпустки, суд зазначає наступне.

Повноваження командира військової частини щодо прийняття рішення (у формі наказу) про виплату грошового забезпечення не є дискреційними з огляду на таке.

Згідно з позицією Верховного Суду, яка сформована, зокрема, у постановах від 13.02.2018 у справі №361/7567/15-а, від 07.03.2018 у справі №569/15527/16-а, від 17.10.2019 у справі №826/521/16, від 30.03.2021 у справі №400/1825/20 та від 27.09.2021 у справі №380/8727/20, дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, у межах закону, можливість застосувати норми закону та вчинити конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними).

Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

Водночас повноваження не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень.

Застосовуючи вказаний підхід до обставин даної справи, суд зауважує, що повноваження командира військової частини щодо видання наказу про продовження виплати грошового забезпечення після чотирьох місяців безперервного перебування на лікуванні та перебування у відпустці за станом здоров`я не передбачають можливості діяти за власним розсудом, оскільки питання наявності/відсутності медичних показань для перебування військовослужбовця у відповідній відпустці належить до компетенції, зокрема, ВЛК.

Суд зазначає, що відповідно до пункту 6.5 глави 6 розділу ІІ Положення для вирішення питання про потребу у відпустці за станом здоров`я або звільненні від виконання службових обов`язків (у тому числі і повторно) військовослужбовець може направлятися на медичний огляд начальником відділення або профільним головним (провідним) фахівцем військового лікувального закладу, у якому він знаходиться на стаціонарному або амбулаторному лікуванні, про що робиться запис в історії хвороби (медичній книжці), який завіряється підписом відповідної посадової особи.

Постанова ВЛК про потребу військовослужбовця у відпустці за станом здоров`я приймається після закінчення стаціонарного лікування в разі, коли для повного відновлення функції і працездатності необхідний термін - не менше 30 календарних днів. Постанова про потребу у відпустці за станом здоров`я оформлюється довідкою ВЛК, яка підлягає контролю штатною ВЛК (без затвердження) (пункт 6.11 глави 6 розділу ІІ Положення).

Загальний час безперервного перебування військовослужбовців на лікуванні в закладах охорони здоров`я (установах), включаючи відпустку для лікування у зв`язку з хворобою та відпустку для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва), не повинен перевищувати 4 місяці, а для хворих на туберкульоз - 10 місяців. Після закінчення визначеного строку перебування на безперервному лікуванні та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою або у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) військовослужбовці підлягають медичному огляду для визначення ступеня придатності до військової служби. У разі визнання їх ВЛК непридатними до військової служби вони можуть бути подані до звільнення з військової служби до виписки із закладу охорони здоров`я (установи) (пункт 6.14 глави 6 розділу II Положення).

Відпустка за станом здоров`я надається військовослужбовцю командиром військової частини (закладу), де він проходить службу, на підставі постанови ВЛК (пункт 6.15 глави 6 розділу ІІ Положення).

Також пункт 6.35 глави 6 розділу ІІ Положення передбачає, серед іншого, що у воєнний час лікування військовослужбовців має бути закінчене у військовому лікувальному закладі (солдатів, матросів, сержантів і старшин - у батальйонах (командах) видужуючих). У виняткових випадках військовослужбовцям може бути надана відпустка за станом здоров`я на 30 календарних днів. За постановою ВЛК відпустка за станом здоров`я може бути продовжена на такий самий строк, а за відповідних медичних показань - повторно продовжена ще на 30 календарних днів.

Отже, визначення потреби військовослужбовця у відпустці за станом здоров`я та встановлення необхідного терміну для відновлення функції і працездатності такого військовослужбовця, відбувається на підставі висновку ВЛК за наслідком медичного огляду ВЛК, що оформлюється довідкою ВЛК, на підставі якої командир військової частини (закладу) надає таку відпустку.

Таким чином, у разі наявності висновку ВЛК про потребу продовження відпустки за станом здоров`я нормами Порядку №260 встановлено лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки командира військової частини - видати наказ про продовження виплати грошового забезпечення.

Таким чином, суд доходить висновку, що посилання відповідача на відсутність наказів про надання відпустки, не ґрунтуються на положеннях Постанови КМУ №168, Порядку №260 та не можуть бути підставою для невиплати позивачу додаткової винагороди у розмірі до 100 000 грн.

Дана позиція узгоджується із висновками Верховного Суду викладених у постанові від 16.05.2024 у справі №520/16191/23.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Судовий збір розподілу не підлягає, оскільки позивач звільнений від його сплати.

Керуючись статтями 242- 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за період з 02.08.2024 року по 02.09.2024 року, з 02.09.2024 року по 25.09.2024 року, з 01.10.2024 року по 15.10.2024 року, з 08.11.2024 року по 31.12.2024 року у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, з розрахунку 100 000 гривень на місяць, пропорційно часу перебування на стаціонарних лікуваннях в закладах охорони здоров`я, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, а також пропорційно часу перебування у відпустках для лікування після тяжкого поранення за висновками (постановами) ВЛК від 20.09.2024 року №378, від 25.09.2024 року №380, від 04.11.2024 року №1703, від 07.01.2025 року №11.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 ) додаткову винагороду у розмірі 100000 гривень, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, за період за період з 02.08.2024 року по 02.09.2024 року, з 02.09.2024 року по 25.09.2024 року, з 01.10.2024 року по 15.10.2024 року, з 08.11.2024 року по 31.12.2024 року у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, з розрахунку 100 000 гривень на місяць, пропорційно часу перебування на стаціонарних лікуваннях в закладах охорони здоров`я, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, а також пропорційно часу перебування у відпустках для лікування після тяжкого поранення за висновками (постановами) ВЛК від 20.09.2024 року №378, від 25.09.2024 року №380, від 04.11.2024 року №1703, від 07.01.2025 року №11.

У задоволені іншої частини позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя В.Ф. Попов