Справа № 520/10506/25
Суддя: Подобайло З.Г.
Дата ухвалення: 2026-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2026 р.Справа № 520/10506/25
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Подобайло З.Г.,

Суддів: Семененко М.О. , Чалого І.С. ,

за участю секретаря судового засідання Кіт Т.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Харківський машинобудівний завод "Світло Шахтаря" на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26.11.2025, головуючий суддя І інстанції: Рубан В.В., повний текст складено 26.11.26 року по справі № 520/10506/25

за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області

до Акціонерного товариства "Харківський машинобудівний завод "Світло Шахтаря"

про стягнення суми

за зустрічним позовом Акціонерного товариства "Харківський машинобудівний завод "Світло Шахтаря"

до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі ГУ ПФУ в Харківській області, пенсійний орган) звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Харківський машинобудівний завод «Світло Шахтаря», в якому просить суд:

стягнути з Акціонерного товариства «Харківський машинобудівний завод «Світло Шахтаря» на користь ГУ ПФУ в Харківській області ( НОМЕР_1 в ХОУ АТ «Ощадбанк» МФО 351823 заборгованість по сплаті фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених за віком на пільгових умовах, за березень 2025 року 382 826.49 грн, за Списком № 1 279 202.85грн, за Списком № 2 103 623.64 грн.

Акціонерним товариством «Харківський машинобудівний завод «Світло Шахтаря» надано зустрічний позов, в якому просить суд:

визнати протиправними дії ГУ ПФУ в Харківській області та скасувати розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, що підлягають відшкодуванню, призначених особам, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України щодо Акціонерного товариства «Харківський машинобудівний завод «Світло Шахтаря» за березень 2025.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 26.11.2025 задоволено адміністративний позов ГУ ПФУ в Харківській області.

Стягнуто з Акціонерного товариства «Харківський машинобудівний завод «Світло Шахтаря» на користь ГУ ПФУ в Харківській області ( НОМЕР_1 в ХОУ АТ «Ощадбанк» МФО 351823 заборгованість по сплаті фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених за віком на пільгових умовах, за березень 2025 року 382 826.49 грн, за Списком № 1 279 202.85 грн, за Списком № 2 103 623.64 грн.

Зустрічний позов Акціонерного товариства «Харківський машинобудівний завод «Світло Шахтаря» до ГУ ПФУ в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії залишено без задоволення.

Не погодившись з вказаним рішенням, відповідач за первісним позовом, подано апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм права та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просить скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26.11.2025 та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ГУ ПФУ в Харківській області до Акціонерного товариства «Харківський машинобудівний завод «Світло Шахтаря» про стягнення заборгованості відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначає про неврахування судом першої інстанції того, що пенсійним органом не надано первинних документів, які б підтверджували суму фактичних витрат, що ним понесені; пенсійним органом не виключено з оскаржуваного розрахунку грошові кошти по тим пенсіонерам, по яким виплати не відбулися та витрати не понесені. Вважає заявлену суму позовних вимог непідтвердженою, а отже такою, що не може бути стягнута Акціонерного товариства «Харківський машинобудівний завод «Світло Шахтаря», як відповідача за первісним позовом. Зазначає, що наявність розрахунку органу Пенсійного фонду щодо фактичних витрат на виплату та доставку пенсій не є безумовною підставою для стягнення відшкодування витрат на виплату і доставку пенсій в сумі, вказаній у розрахунку.

У відзиві на апеляційну скаргу ГУ ПФУ в Харківській області, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, обґрунтовуючи таке прохання доводами фактично аналогічними наведеним у позовній заяві.

Зазначає, що рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим і вмотивованим, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, на основі повного і всебічного з`ясування обставин справи, що мають істотне значення для правильного вирішення спору, при повному дослідженні усіх наявних у справі доказів.

Представники відповідача, за первісним позовом, в судовому засіданні підтримав вимоги та обґрунтування апеляційної скарги, наполягав на її задоволенні.

Представник позивача, за первісним позовом, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просив залишити без задоволення апеляційну скаргу, а рішення суду першої інстанції без змін.

За приписами ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги (ч. 1 ст. 308). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 2 ст. 308).

Відповідно до ч. 1 ст. 78 КАС України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши ухвалу суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що на час розгляду справи Акціонерне товариство «Харківський машинобудівний завод «Світло Шахтаря» перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Харківській області як платник страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Колишнім працівникам Акціонерного товариства «Харківський машинобудівний завод «Світло Шахтаря», зазначеним у розрахунках, наявних у матеріалах справи, призначена пенсія за віком на пільгових умовах за Списком № 1, № 2 відповідно до п.п. «б» - «з» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та п.п. 2-8 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до розрахунків заборгованість по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пенсій призначених на пільгових умовах відповідно до п.п. «б» - «з» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та п.п. 2-8 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» перед ГУ ПФУ в Харківській області за березень 2025 року 382 826.49 грн, за Списком № 1 279 202.85 грн, за Списком № 2 103 623.64 грн..

Розрахунки за Списком № 1 та Списком № 2 направлені пенсійним органом Акціонерному товариству «Харківський машинобудівний завод «Світло Шахтаря» рекомендованим листом за № 846 від 14.03.2025, отримані відповідачем за первісним позовом 18.03.2025.

У зв`язку з тим, що Акціонерне товариство «Харківський машинобудівний завод «Світло Шахтаря» у добровільному порядку не відшкодовано витрати на виплату та доставку пільгових пенсій, позивач за первісним позовом звернувся до суду з позовом у цій справі.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що розрахунки щодо фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до частини Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в частині пенсій, призначених відповідно до пунктів «а», «б» - «з» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», за спірний період в загальному розмірі за березень 2025 року у загальній сумі 382 826.49 грн, у тому числі за Списком № 1 279 202.85 грн, за Списком № 2 103 623.64 грн підлягають сплаті.

Погоджуючись з висновками викладеними судом першої інстанції, колегія суддів зазначає, що відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальними законами, які визначають принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування є Закон України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон України № 1058-IV) та Закон України від 05.11.1991 № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон України № 1788-XII).

Так, статтею 13 Закону України № 1788-XII визначені категорії працівників, які мають право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Відповідно до пункту «а» ст.13 Закону України № 1788-XII, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць.

Відповідно до пунктів «б»-«з» статті 13 Закону України № 1788-XII, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць.

Частиною 2 ст. 114 Закону України "№ 1788-XII передбачені категорії осіб, яким пенсія за віком призначається на пільгових умовах.

Відповідно до п. 2 Прикінцевих положень Закону України № 1788-XII пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці 1 цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України "Про пенсійне забезпечення". При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом. Підприємства та організації з коштів, призначених на оплату праці, вносять до Пенсійного фонду плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України.

За приписами пункту 1 статті 1 Закону України від 26.06.1997 № 400/97-ВР «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон України № 400/97-ВР) платниками збору на обов`язкове державне пенсійне страхування є суб`єкти підприємницької діяльності незалежно від форм власності, їх об`єднання, бюджетні, громадські та інші установи та організації, об`єднання громадян та інші юридичні особи, а також фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності, які використовують працю найманих працівників.

Статтею 2 Закону України № 400/97-ВР встановлено, що для платників збору, визначених пунктами 1 і 2 частини першої статті 1 цього Закону, крім платників, віднесених до четвертої групи платників єдиного податку, що визначені підпунктом 4 пункту 291.4 статті 291 Податкового кодексу України, об`єктом оподаткування є також фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених до дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" відповідно до пунктів «б» - «з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та призначених після дня набрання чинності зазначеним Законом відповідно до пунктів 2 - 8 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у період до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Згідно з приписами ст. 3 Закону України № 400/97-ВР збір на обов`язкове державне пенсійне страхування платники збору сплачують до Пенсійного фонду у порядку, визначеному законодавством України.

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку про те, що з набранням чинності Законом України № 1058-IV (з 01.01.2004) витрати на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до п.п. «б» - «з» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та п.п. 2-8 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», покриваються підприємствами та організаціями. Обов`язок підприємств та організацій з відшкодування понесених ПФУ після 01.01.2004 витрат на виплату і доставку зазначених пенсій не пов`язаний із датою призначення такої пенсії чи часом набуття необхідного для цього пільгового стажу.

Процедура стягнення заборгованості зі сплати внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі - страхові внески), сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій та інших платежів до бюджету Пенсійного фонду України, нарахування і сплати фінансових санкцій та пені, а також відшкодування підприємствами витрат Пенсійного фонду України на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах визначається Інструкцією про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої Постановою Правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 № 21-1, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16.01.2004 за № 64/8663 (далі - Інструкція № 21-1).

Згідно з п. 6.1., 6.2 Інструкції відшкодуванню підлягають фактичні витрати на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»:

особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, крім тих, які були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за Списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України;

особам, які були зайняті на інших роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пунктів «б» - «з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та пунктів 2 - 8 частини другої статті 114 Закону України № 1788-XII.

Витрати на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах особам, які мають стаж, що дає право на призначення цих пенсій на декількох підприємствах, покриваються цими підприємствами пропорційно стажу роботи.

При цьому стаж роботи на останньому підприємстві враховується у повному розмірі, а з попередніх місць роботи осіб він додається до стажу, необхідного для призначення пенсій на пільгових умовах.

Відповідно до п. 6.4 Інструкції № 21-1 розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається органами Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 «Прикінцевих положень» Закону, які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом місяця з новопризначених (перерахованих) пенсій.

У разі призначення пенсій на пільгових умовах особам, які мають необхідний стаж роботи не за місцем призначення цієї пенсії, орган Пенсійного фонду за місцем призначення пенсії надсилає повідомлення у двох примірниках через орган Пенсійного фонду за місцезнаходженням цього підприємства. Відшкодування сум фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, у таких випадках здійснюється підприємством на рахунки органу Пенсійного фонду за місцем його реєстрації (пункт 6.8 Інструкції).

Згідно з пунктом 6.7 Інструкції підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в розрахунку місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

У разі зміни розміру пенсії або настання обставин, які впливають на суму відшкодування (смерть пенсіонера, зміна місця проживання тощо), органи Пенсійного фонду повідомляють про це підприємства у розрахунку, який направляється підприємству в місячний строк з дня прийняття рішення про зміну розміру пенсії або про припинення виплати пенсії.

Суми фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за період з дати призначення пенсії до дати складання розрахунку фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 «Прикінцевих положень» Закону, сплачуються одночасно із оплатою фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за перший поточний місяць.

Отже, зазначені норми чинного законодавства передбачають наявність у підприємств обов`язку відшкодовувати пенсійному органу витрати на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених працівникам таких підприємств.

Водночас підставою для відшкодування підприємством органам Пенсійного фонду витрат на виплату та доставку пільгових пенсій є розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за відповідний період.

Виходячи з наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що розрахунок фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, оформлений належним чином відповідності до Інструкції (додаток 8-а), є єдиним документом, що підтверджує фактичні витрати на виплату та доставку пенсій за Списками № 1 та № 2.

Суд ураховує, що Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду у постанові від 05.01.2021 у справі № 640/18421/19 зазначив, що підставою для відшкодування підприємством органом Пенсійного фонду витрат на виплату та доставку пільгових пенсій є розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за відповідний період.

Отже, розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій є підставою для стягнення заборгованості.

Викладене вище свідчить про обов`язок підприємств та організацій здійснювати на роботах покриття Пенсійному фонду витрат на виплату та доставку пенсій особам, які були зайняті за Списком № 1 та Списком № 2.

Аналогічного правового висновку дійшов і Верховний Суд у постановах від 14.09.2022 у справі № 817/1943/17 та від 26.10.2022 у справі № 812/1231/17.

Судом установлено, що на обліку в пенсійному органі перебувають пенсіонери, які отримують пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1, № 2 відповідно до п.п. «б» - «з» ст. 13 Закону України № 1788-XII та п.п. 2-8 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058-IV, як колишні працівники відповідача.

Вказані обставини відповідачем не заперечуються.

ГУ ПФУ в Харківській області складено та направлено на адресу підприємства розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, копії яких додані до матеріалів справи та дослідженні судом.

Згідно з наданими розрахунками сума заборгованості з фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій відповідача за березень 2025 року 382 826.49 грн, за Списком № 1 279 202.85 грн, за Списком № 2 103 623.64 грн.

В добровільному порядку відповідачем не було сплачено заборгованість з фактичних витрат на виплату та доставку пенсій за березень 2025 року 382 826.49 грн, що є підставою для стягнення її в судовому порядку.

Відповідач, як платник збору на обов`язкове державне пенсійне страхування та юридична особа, працівники якого вийшли на пільгову пенсію, зобов`язаний відшкодовувати Пенсійному фонду витрати на виплату та доставку пільгових пенсій цим працівникам.

Зазначені висновки суду узгоджуються з висновками Верховного Суду, викладеними в постановах від 29.09.2020 у справі № 820/1957/18, від 10.09.2020 у справі № 820/6674/15, від 31.07.2019 у справі № 820/829/17, від 31.10.2019 у справі № 815/1929/14, від 22.06.2020 у справі № 820/9134/15, від 13.05.2020 у справі № 812/957/17, від 03.10.2018 у справі № 807/571/17 тощо.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про те, що доводи Акціонерного товариства «Харківський машинобудівний завод «Світло Шахтаря» у цій справі стосовно протиправності розрахунків фактичних витрат на виплату та доставку пенсій фактично стосувалися відмінності у кількості зазначених пенсіонерів та відмінностях сум, указаних пенсійним органом, що, на думку товариства, є свідченням протиправності таких розрахунків фактичних витрат за спірний період.

Водночас, аналізуючи матеріали справи, наданих пенсійним органом, убачається, що відмінності у направлених розрахунках у розрізі пенсіонерів та сум витрат, пов`язані із тим, що такі розрахунки формуються після отримання пенсійним органом інформації стосовно кожного пенсіонера окремо. Також відмінності у кількості пенсіонерів та у сумах, зазначених у розрахунках, обумовлені існуванням перерахунків за минулі періоди, що обліковується окремими рядками у листах і враховується в загальну суму, та не свідчить про наявність арифметичних помилок.

Окрім того, необхідно зауважити, що відповідачем за первісним позовом не було надано належних обґрунтувань щодо невідповідності наданих позивачем доказів, або зазначення в них неправдивих відомостей, в чому саме полягає протиправність таких розрахунків, посилаючись, зокрема, на відсутність можливості зрозуміти зміст та порядок формування таких розрахунків, враховуючи їх арифметичні відмінності, неможливість ідентифікації зазначених цифр.

Судом установлено, що перерахування пенсій здійснювалося через відділення АТ «Укрсиббанк», АТ «Ощадбанк», АТ «Райффайзен Банк», АТ КБ «Приватбанк», АТ «Укрпошта», ОТП Банк, Банк Восток, що підтверджується відповідними листами цих установ із підтвердженням отримання коштів на виплату пільгових пенсій, а розміри призначеної і фактично отриманої пенсії довідками про розмір призначеної і фактично отриманої пенсії в розрізі кожного пенсіонера, а відтак суд відхиляє доводи відповідача щодо непідтвердження позивачем обставин понесення витрат на виплату та доставку пенсії.

Колегія суддів зазначає, що Акціонерне товариство «Харківський машинобудівний завод «Світло Шахтаря» не вказує з якою конкретною сумою відшкодування він висловлює незгоду, а відтак колегія суддів відхиляє доводи відповідача щодо не підтвердження позивачем обставин понесення витрат на виплату та доставку пенсії.

Слід зауважити, що приписами Закону України № 1788-ХІІ не передбачено обов`язку пенсійного органу з надання відповідачу доказів того, що пільгові пенсії були виплачені пенсіонерам своєчасно.

Крім того, слід зазначити, що відшкодуванню підлягають саме фактичні витрати, здійснені Пенсійним фондом із виплати та доставки пільгових пенсій, а тому витяги зі Списків про перерахування пенсій та довідки про нараховану та виплачену пенсію пенсіонерам не мають значення, на відміну від розрахунків, які надані відповідачу, та які формується на підставі протоколів та розпоряджень про призначення пенсії, тобто треба враховувати виключно суми зазначені в розрахунках та перерахунках у повідомленнях.

Також підлягає врахуванню те, що відповідач не оскаржив у судовому порядку розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за Списками № 1 та № 2, отже, фактично погодився з сумами, вказаними у них. Не надано апелянтом і доказів неправомірності обчислення місячного розміру фактичних витрат на виплату та доставку пенсій особам, визначених у розрахунках, відповідач у своїй скарзі не надає фактів того, що пенсіонери, які зазначені в розрахунках, є померлими або є рішення суду про визнання пенсіонерів безвісно відсутніми або оголошення померлими. Також матеріали справи не містять відомостей про те, що пільгові пенсії вказаним особам не виплачуються.

Отже, враховуючи, що розмір заборгованості підтверджений складеними управліннями Пенсійного фонду України розрахунками фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, а сума фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій у строки, встановлені Інструкцією № 21-1, відповідачем в добровільному порядку не була сплачена (належних доказів сплати такої суми заборгованості, виконання обов`язку в інший спосіб, припинення існування такого обов`язку з будь-яких підстав відповідачем не було надано), слід дійти висновку, що розрахунки щодо фактичних витрат на виплату та доставку пенсій за спірний період у розмірі 382 826.49 грн є такими, що підлягають сплаті відповідачем, тобто, стягненню в судовому порядку.

Посилання АТ «ХМЗ «Світло Шахтаря» на приписи Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», є необґрунтованими оскільки вказаний закон не регулює публічно-правові правовідносини між позивачем та відповідачем по відшкодуванню пільгових пенсій.

Щодо посилання в апеляційній скарзі на правові позиції Верховного Суду, викладені в його судових рішеннях у справах № 826/16544/17, № 818/450/17, № К/9901/60929/18, то, враховуючи характер спірних відносин у даній справі, встановлені судом обставини, та наведені вище висновки суду апеляційної інстанції, зазначені правові позиції суду касаційної інстанції не впливають на вирішення даної справи.

Також, колегія суддів зазначає, що висновки Верховного Суду у справі № 826/16544/17, відповідно до яких вирішення по суті спору про стягнення заборгованості неможливе без підтвердження її розміру за заявлений період в розрізі кожного пенсіонера, розмір витрат на виплату та доставку пенсії якого складає суму стягнення, оскільки у цій справі судом було встановлено, що борг ПАТ «БК «Укренергобуд» перед ГУ ПФУ у сумі 495 664.50 грн сформований з урахуванням боргів інших підприємств, отже правовідносини у справі, що розглядається, та справі за № 826/16544/17 не є подібними.

Посилання в апеляційній скарзі на правові висновки, викладені у постанові Восьмого апеляційного адміністративного суду від 23.07.2020 у справі № 500/147/20, колегія суддів не приймає до уваги, враховуючи приписи ч. 5 ст. 242 КАС України, якою передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, за встановлених обставин, висновок суду першої інстанції про те, що позовні вимоги про стягнення заборгованості з відшкодування витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за березень 2025 року 382 826.49 грн підлягають задоволенню у повному обсязі є обґрунтованим і законним.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Таким чином, переглянувши рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку в межах вимог та доводів апеляційної скарги відповідача, у відповідності до ч.1 ст.308 КАС України, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

На підставі викладеного колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

При цьому, суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain), серія A, 303-A, п. 29).

Частиною 1 ст. 315 КАС України визначено, що за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Під час апеляційного провадження, колегія суду не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, спростовані зібраними по справі доказами та встановленими обставинами, з наведених підстав висновків суду не спростовують.

Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийнятим на підставі з`ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, та ухваленим з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26.11.2025 по справі № 520/10506/25 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)З.Г. Подобайло
Судді(підпис) (підпис) М.О. Семененко І.С. Чалий
Повний текст постанови складено 16.02.2026 року