Справа № 380/16481/25
Суддя: Потабенко Варвара Анатоліївна
Дата ухвалення: 2026-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2026 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої - судді Потабенко В.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання противним, скасування наказу та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовною заявою до військової частини НОМЕР_1 (далі також відповідач), в якій просить суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_2 від 10.07.2025 № 1142 - ОД «Про результати службового розслідування за фактом побиття і фізичного (психологічного) насильства, по відношенню до інших військовослужбовців, з боку штаб-сержанта ОСОБА_2 »;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення відповідно наказу Міністра оборони України від 07.06.2018 № 260, за липень 2025 року з урахуванням виплачених сум.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що відповідно до наказу від 10.07.2025 № 1142 - ОД «Про результати службового розслідування за фактом побиття і фізичного (психологічного) насильства, по відношенню до інших військовослужбовців, з боку штаб-сержанта ОСОБА_1 », винесеному командиром військової частини НОМЕР_2 , на інструктора навчальної роти НОМЕР_3 навчального батальйону військової частини НОМЕР_2 штаб-сержанта ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення у вигляді суворої догани та вирішено виплатити премію за липень 2025 в обсязі 80%. Підставою проведення службової перевірки є скарга на гарячу лінію від громадянки ОСОБА_3 в інтересах її доньки - солдата ОСОБА_4 на побиття. Причинами вчинення правопорушення і, як наслідок, притягнення до дисциплінарної відповідальності відповідно до наказу від 10.07.2025 № 1142 - ОД зазначено недотримання вимог ст. ст. 11, 16, 124-1, 124-2 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України інструктором навчальної роти НОМЕР_3 навчального батальйону військової частини НОМЕР_2 штаб-сержантом ОСОБА_1 . Позивач вважає наказ від 10.07.2025р. № 1142 - ОД «Про результати службового розслідування за фактом побиття і фізичного (психологічного) насильства, по відношенню до інших військовослужбовців, з боку штаб-сержанта ОСОБА_1 » протиправним, необґрунтованим, прийнятим без достатніх правових підстав, тому такий підлягає скасуванню.

Ухвалою від 18.08.2025 суддя відкрила провадження в адміністративній справі та вирішено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін.

01.09.2025 від відповідача за вх. 70369 надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача пояснив, що факт порушення позивачем військової дисципліни є доведеним, процедура притягнення до відповідальності була проведена з дотриманням вимог Дисциплінарного статуту, а накладені стягнення та фінансові утримання є законними та обґрунтованими, а тому у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 слід відмовити в повному обсязі. Аргументи позивача щодо порушення процедури службового розслідування є необґрунтованими. Крім того, дисциплінарне стягнення у вигляді суворої догани відповідає вимогам ст. ст. 48, 83, 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, оскільки позивач як військовослужбовець може бути підданий такому виду стягнення, а командир військової частини мав необхідний обсяг дисциплінарної влади для його накладення. Строки накладення стягнення не порушені, оскільки наказ про результати службового розслідування було видано у межах місячного строку від дня його завершення. Просить суд відмовити у задоволенні позову.

08.09.2025 від представника позивача за вх. №71831 надійшла відповідь на відзив, в якій представник пояснив, що у відзиві представником відповідача не наведені докази ганебної поведінки штаб-сержанта ОСОБА_1 , що підриває авторитет командування військової частини НОМЕР_2 , створює соціальну напругу в середовищі військовослужбовців та компрометує діяльність командування військової частини в умовах воєнного стану. Громадянка ОСОБА_3 звернулась на «гарячу лінію» з повідомленням про побиття штаб-сержантом ОСОБА_1 іншого військовослужбовця (прізвище не вказувала), пропозиції з його боку надати послуги сексуального характеру жінкам-військовослужбовцям (прізвище не вказувала). Жоден з опитаних військовослужбовців не підтвердив факт фізичного (психологічного) насилля з боку штаб-сержанта ОСОБА_1 за фактом звернення на «гарячу лінію» ОСОБА_3 . Для прикладу, солдат ОСОБА_5 в своїх поясненнях вказав, що під час заняття штаб-сержант ОСОБА_1 постукав долонею по шолому, нецензурно лаявся за те, що він не встиг під`єднати магазин до автомату, відсторонив його від стрільб, тілесних ушкоджень не отримав, болі не відчув. Внесення відповідних відомостей до ЄРДР за заявою командира військової частини НОМЕР_2 до Державного бюро розслідувань за фактами побиття та насильства відносно курсантів військовослужбовців, зокрема ОСОБА_5 , не здійснено. Жодна з опитаних військовослужбовців - жінок не підтвердила факт сексуального домагання з боку штаб-сержанта ОСОБА_1 . Командування військової частини НОМЕР_2 не ініціювало питання про притягнення штаб-сержанта ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 173-7 КУпАП. Тому факт побиття і сексуального домагання нічим не доведено. Суб`єктивна думка курсанта ОСОБА_4 про упереджене ставлення до інших жінок та до неї, викликана інтересом з боку штаб-сержанта ОСОБА_1 до них, як до жінок, про що вона розповіла в телефонній розмові своєї матері ОСОБА_3 , є припущенням. Представник зазначає, що поведінка позивача не є ганебною, він, як військовослужбовець ЗСУ, відповідно до п. 11 Статуту внутрішньої служби ЗСУ свято і непорушно додержується Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служить Українському народові, сумлінно і чесно виконує військовий обов`язок. Підстави притягнення штаб-сержанта ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності є незрозумілими і не визначеними. Доведення винуватості дисциплінарного проступку з його боку не може ґрунтуватись на припущеннях. Докази вчинення дисциплінарного проступку з боку штаб-сержанта ОСОБА_1 відсутні. Достатніх доказів складу дисциплінарного правопорушення з боку штаб-сержанта ОСОБА_1 наданий військовою частиною НОМЕР_2 відзив не містить. Позовні вимоги підтримує та просить суд такі задовольнити.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Оскільки відсутні клопотання будь-якої зі сторін про розгляд справи у судовому засіданні з викликом сторін, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі факти, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

Наказом командира військової частини НОМЕР_4 від 07.07.2025 № 2895-АД було призначено службове розслідування за фактом побиття і фізичного (психологічного) насильства по відношенню до інших військовослужбовців з боку штаб-сержанта ОСОБА_1 .

Підставою призначення і проведення службового розслідування є скарга на гарячу лінію громадянки ОСОБА_3 в інтересах її доньки - солдата ОСОБА_4 на побиття.

Зокрема, судом встановлено, що 04.07.2025 заявниця ОСОБА_3 зателефонувала на урядову «гарячу» лінію Міністерства Оборони України. Звернення зареєстроване за №ГО-19019244. Заявниця звернулася щодо її доньки - ОСОБА_4 (солдат військової служби за контрактом в/ч НОМЕР_2 ), яка скаржиться на інструктора в/ч НОМЕР_2 штаб-сержанта ОСОБА_1 , який побив іншого військовослужбовця (ПІБ не вказувала), а також пропонував сексуальні послуги жінкам-військовослужбовцям в/ч НОМЕР_2 . Додала, що одна з дівчат звернулась до свого командира за допомогою (ПІБ не вказала), де повідомили, що буде перевірка щодо даного питання. Заявниця не вказала більш детальної інформації.

Під час службового розслідування відібрано пояснення у курсантів 4 навчальної роти НОМЕР_3 навчального батальйону військової частини НОМЕР_2 , у яких зазначено таке: у своїх поясненнях курсант 4 навчальної роти НОМЕР_3 навчального батальйону військової частини НОМЕР_2 солдат ОСОБА_4 вказала, що вона проходить базову загальновійськову підготовку в 4 навчальній роті НОМЕР_3 навчального батальйону військової частини НОМЕР_2 . Під час проходження навчання зіштовхнулась з неадекватною, на її думку, поведінкою зі сторони штаб-сержанта ОСОБА_1 . Штаб-сержант ОСОБА_1 прилюдно дозволяв собі ображати курсантів, що виражається в нецензурній лайці та глузуванні. Таке упереджене ставлення до інших жінок та до неї, на її думку, викликане інтересом штаб-сержанта ОСОБА_1 до них, як до жінок, про що ОСОБА_4 розповіла в телефонній розмові своїй мамі. До інших інструкторів та командування НОМЕР_3 навчального батальйону претензій немає.

Крім цього, у своїх поясненнях курсант 4 навчальної роти НОМЕР_3 навчального батальйону військової частини НОМЕР_2 солдат ОСОБА_5 , вказав що він проходить базову загальновійськову підготовку в 4 навчальній роті НОМЕР_3 навчального батальйону військової частини НОМЕР_2 . Під час заняття штаб-сержант ОСОБА_1 постукав долонею по шолому, нецензурно лаявся за те, що солдат ОСОБА_5 не встиг під`єднати магазин до автомата та відсторонив його від стрільб. Солдат ОСОБА_5 тілесних ушкоджень не отримав та болі не відчув. До інших інструкторів та командування НОМЕР_3 навчального батальйону претензій немає.

Також у своїх поясненнях курсант 4 навчальної роти НОМЕР_3 навчального батальйону військової частини НОМЕР_2 солдат ОСОБА_6 пояснила, що вона проходить базову загальновійськову підготовку в 4 навчальній роті НОМЕР_3 навчального батальйону військової частини НОМЕР_2 . Під час проходження навчання відчувалось упереджене ставлення штаб-сержанта ОСОБА_1 до неї та інших військовослужбовців, що виражається у здійсненні психологічного тиску та використанні грубої нецензурної лексики. До інших інструкторів та командування НОМЕР_3 навчального батальйону претензій немає.

Окрім цього, у своїх поясненнях курсант 4 навчальної роти НОМЕР_3 навчального батальйону військової частини НОМЕР_2 солдат ОСОБА_7 вказав, що він проходить базову загальновійськову підготовку в 4 навчальній роті НОМЕР_3 навчального батальйону військової частини НОМЕР_2 . Під час заняття штаб-сержант ОСОБА_1 кричав на солдата ОСОБА_7 , застосовуючи грубу нецензурну лайку за те, що той не впорався із виконанням навчальної вправи. До інших інструкторів та командування НОМЕР_3 навчального батальйону претензій немає.

Також курсант 4 навчальної роти НОМЕР_3 навчального батальйону військової частини НОМЕР_2 солдат ОСОБА_8 у своїх поясненнях вказав, що він проходить базову загальновійськову підготовку в 4 навчальній роті НОМЕР_3 навчального батальйону військової частини НОМЕР_2 . Під час заняття штаб-сержант ОСОБА_1 говорив підвищеним тоном, нецензурно лаявся, зате що солдат ОСОБА_8 повільно виконував вправу. До інших інструкторів та командування НОМЕР_3 навчального батальйону претензій немає.

Під час службового розслідування відібрано пояснення у штаб-сержанта ОСОБА_1 , в яких останній пояснив, що побиття особового складу з його боку не було, жодних пропозицій надати йому сексуальні послуги з його боку не було.

Результати службового розслідування зафіксовані в акті №14666 від 09.07.2025, в якому зазначено про порушення позивачем вимог ст. ст. 11, 16, 124-1, 124-2 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та вирішено у відповідності до ст. 48 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України притягнути інструктора навчальної роти НОМЕР_3 навчального батальйону військової частини НОМЕР_2 штаб-сержанта ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності, накласти на нього дисциплінарне стягнення.

Наказом командира військової частини НОМЕР_2 «Про результати службового розслідування за фактом побиття і фізичного (психологічного) насильства, по відношенню до інших військовослужбовців, з боку штаб-сержанта ОСОБА_1 » 10.07.2025 № 1142-ОД встановлено, що згідно матеріалів службового розслідування, вина штаб-сержанта ОСОБА_1 виражається в відсутності особистої взірцевості для особового складу щодо виконання службових обов`язків, відсутності поваги до підлеглих, приниження їх честі та гідності, що підтверджується встановленою неадекватністю в поведінці, здійснення ним психологічного тиску на курсантів, прилюдних образ курсантів, відвертого над ними глузування та використання при цьому грубої нецензурної лексики.

За порушення вимог ст. ст. 11, 16, 124-1, 124-2 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та у відповідності до ст. 48 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України інструктора навчальної роти НОМЕР_3 навчального батальйону військової частини НОМЕР_2 штаб-сержанта ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено на нього дисциплінарне стягнення сувора догана.

Крім того, у відповідності п. 4 розділу XVI «Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам», затвердженого наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 № 260, за накладення дисциплінарного стягнення «сувора догана» (неналежне виконання службових обов`язків) інструктору навчальної роти НОМЕР_3 навчального батальйону військової частини НОМЕР_2 штаб-сержанту ОСОБА_1 виплачено премію за липень 2025 року в обсязі 80%.

Згідно аркушу доведення наказу командира військової частини НОМЕР_2 «Про результати службового розслідування за фактом побиття і фізичного (психологічного) насильства, по відношенню до інших військовослужбовців, з боку штаб-сержанта ОСОБА_1 » 10.07.2025 № 1142-ОД, 12.07.2025 наказ доведено ОСОБА_1 в телефонному режимі.

Вважаючи вищевказаний наказ неправомірним, ОСОБА_1 подано скаргу (звернення) на телефон урядової «гарячої» лінії. В своїй скарзі ОСОБА_1 вказував на ряд причин порушення службовими особами військової частини НОМЕР_2 порядку проведення службового розслідування, що в свою чергу і призвело до неправомірного, на його думку, притягнення до дисциплінарної відповідальності за недотримання вимог ст. ст. 11, 16, 124-1, 124-2 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України. Крім цього, в своїй скарзі зазначав той факт, що згідно матеріалів службового розслідування його вина виражається в недотриманні вимог та порушенні методики викладання, затвердженою Програмою базової загальновійськової підготовки, яка в свою чергу суперечить вимогам ст. ст. 11, 16, 124-1, 124-2 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та додатково описує непереконливість (суб`єктивних суджень, пліток та припущень) наданих під час проведення службового розслідування пояснень опитаними особами.

Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_4 від 28.07.2025 №1180-АД «Про призначення службового розслідування за фактом неналежного виконання військовослужбовцями військової частини НОМЕР_2 службових обов`язків під час проведення службового розслідування призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 07.07.2025 №2895-АД» начальником геоінформаційної служби майором ОСОБА_9 проведено службове розслідування з метою прийняття законного та обґрунтованого рішення за скаргою штаб-сержанта ОСОБА_1 , встановлення причин та умов, що сприяли цьому та недопущення подібних випадків в подальшому.

06.08.2025 за № 70-ОД командиром військової частини НОМЕР_4 прийнято наказ «Про результати службового розслідування за фактом неналежного виконання військовослужбовцями військової частини НОМЕР_4 службових обов`язків під час проведення службового розслідування призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_4 від 07.07.2025 № 2895-АД».

Під час повторного надання військовослужбовцями пояснень було виявлено ряд додаткових випадків, які спонукають щодо притягнення штаб-сержанта ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності, в першу чергу - за психологічне насилля та фізичне насильство, яке не призвело до видимих або фіксованих ушкоджень. Причини та умови, що спряли вчиненню правопорушення, статті притягнення до дисциплінарної відповідальності встановлено вірно.

За результатами проведення службового розслідування, абз. 27 наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 10.07.2025 №1142-ОД «Про результати службового розслідування за фактом побиття і фізичного (психологічного) насильства, по відношенню до інших військовослужбовців, з боку штаб-сержанта ОСОБА_1 » щодо встановленої вини вважати таким, що втратив чинність та викласти в наступній редакції: «Згідно матеріалів службового розслідування, вина штаб-сержанта ОСОБА_10 виражається в відсутності особистої взірцевості для особового складу щодо виконання службових обов`язків, відсутності поваги до підлеглих, приниження їх честі та гідності, що підтверджується встановленою неадекватністю в поведінці, здійснення ним психологічного тиску на курсантів, прилюдних образ курсантів, відвертого над ними глузування та використання при цьому грубої нецензурної лексики».

Позивач вважає наказ від 10.07.2025 № 1142-ОД «Про результати службового розслідування за фактом побиття і фізичного (психологічного) насильства, по відношенню до інших військовослужбовців, з боку штаб- сержанта ОСОБА_2 » командира військової частини НОМЕР_2 протиправним, необґрунтованим, прийнятим без достатніх правових підстав, тобто таким, що підлягає скасуванню.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб полку і його підрозділів визначає Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24.03.1999 №548-XIV (далі - Статут, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Статтею 9 Статуту встановлено, що військовослужбовці Збройних Сил України мають права і свободи з урахуванням особливостей, що визначаються Конституцією України, законами України з військових питань, статутами Збройних Сил України та іншими нормативно-правовими актам.

Відповідно до абз. 6 ст. 11 Статуту необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України, покладає на військовослужбовців такі обов`язки, зокрема, знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно.

Кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями (ст. 16 Статуту).

Командир (начальник) є єдиноначальником і особисто відповідає перед державою за бойову та мобілізаційну готовність довіреної йому військової частини, корабля (підрозділу) за забезпечення охорони державної таємниці; за бойову підготовку, виховання, військову дисципліну, морально-психологічний стан, збереження життя і зміцнення здоров`я особового складу; за внутрішній порядок, стан і збереження озброєння, боєприпасів, бойової та іншої техніки, пального і матеріальних засобів; за всебічне забезпечення військової частини, корабля (підрозділу); за додержання принципів соціальної справедливості. Командир (начальник) відповідно до посади, яку він займає, повинен діяти самостійно і вимагати від підлеглих виконання вимог Конституції України, законів України, статутів Збройних Сил України та інших нормативно-правових актів (ст. 58 Статуту).

Відповідно до статті 59 Статуту командир (начальник) зобов`язаний, зокрема: знати стан справ у дорученій йому військовій частині, на кораблі (у підрозділі), ділові, морально-психологічні якості безпосередньо підпорядкованих військовослужбовців, бойову та іншу техніку, озброєння, що є в частині, на кораблі (у підрозділі), вміло керувати військовою частиною, кораблем (підрозділом) як у повсякденному житті, так і під час виконання бойових завдань; завжди мати точні відомості про особовий склад, озброєння, боєприпаси, бойову та іншу техніку, пальне, матеріальні засоби (кошти), що є у військовій частині, на кораблі (у підрозділі) за штатом, списком і в наявності.

Статтями 26 та 27 Статуту передбачено, що військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення та провини несуть з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України "Про оборону України" дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом. Військовослужбовці, на яких накладається дисциплінарне стягнення за вчинене правопорушення, не звільняються від матеріальної та цивільно-правової відповідальності за ці правопорушення. За вчинення кримінального правопорушення військовослужбовці притягаються до кримінальної відповідальності на загальних підставах.

Механізм проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України визначає Порядок, затверджений наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 №608, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 13.12.2017 за №1503/31371 (далі - Порядок; у редакції, чинній на момент проведення службового розслідування).

Приписами п. 1 Розділу ІІ Порядку визначено, що службове розслідування призначається у разі невиконання або неналежного виконання військовослужбовцем службових обов`язків, перевищення своїх повноважень, що призвело до людських жертв або загрожувало життю і здоров`ю особового складу, цивільного населення чи заподіяло матеріальну або моральну шкоду.

Службове розслідування може проводитися і в інших випадках з метою уточнення причин та умов, що сприяли правопорушенню, та встановлення ступеня вини посадових (службових) осіб.

Відповідно до п. 3 Розділу ІІ Порядку службове розслідування проводиться для встановлення: неправомірних дій військовослужбовця, яким вчинено правопорушення; причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, та виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби; ступеня вини військовослужбовця; порушень нормативно-правових актів, інших актів законодавства; причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення; причин виникнення матеріальної шкоди, її розміру та винних осіб (у разі виявлення факту її заподіяння).

Рішення про призначення службового розслідування приймається командиром (начальником), який має право видавати письмові накази та накладати на підлеглого дисциплінарне стягнення. Інші посадові (службові) особи у разі необхідності звертаються за підпорядкованістю з клопотанням про призначення службового розслідування (п. 1 Розділу ІІІ Порядку).

Відповідно до п. 3 Розділу ІІІ Порядку службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), у якому зазначаються підстава, обґрунтування або мета призначення службового розслідування, особа, стосовно якої воно проводиться, строк проведення службового розслідування, а також визначаються посадова (службова) особа, якій доручено його проведення, або голова та члени комісії з проведення службового розслідування (далі - особи, які проводять службове розслідування).

Згідно з вимогами п. 1 розділу IV Порядку особи, які проводять службове розслідування, зобов`язані виявляти (з`ясовувати) обставини, які підтверджують або спростовують інформацію щодо скоєння правопорушення, а також встановлювати обставини, які пом`якшують або обтяжують відповідальність правопорушника.

Пунктом 1 Розділу V Порядку передбачено, що за результатами службового розслідування складається акт службового розслідування, який містить вступну, описову та резолютивну частини.

Відповідно до п. 3 Розділу V Порядку в описовій частині акта службового розслідування зазначаються: посада, військове звання, прізвище, ім`я та по батькові, рік народження, освіта, термін військової служби та термін перебування на останній посаді військовослужбовця, стосовно якого проведено службове розслідування; неправомірні дії військовослужбовця; зв`язок правопорушення з виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби (якщо такий є); вина військовослужбовця; причинний зв`язок між неправомірними діями військовослужбовця та подією, що трапилась; вимоги нормативно-правових актів, інших актів законодавства, які було порушено; причини та умови, що сприяли правопорушенню; заперечення, заяви та клопотання особи, стосовно якої проведено службове розслідування, мотиви їх відхилення чи підстави для задоволення.

За приписами п. п. 6 - 9 розділу VІІ Порядку № 608 строк проведення службової перевірки не може перевищувати одного місяця. У разі невстановлення винних осіб службова перевірка може бути продовжена відповідним командиром (начальником), який призначив перевірку, але не більше ніж на один місяць.

Днем початку службової перевірки вважається день прийняття рішення про її проведення або дата, визначена командиром (начальником), який приймає це рішення.

Завершення службової перевірки визначається днем подання результатів перевірки на розгляд для прийняття рішення. Проведення службової перевірки здійснюється за загальними правилами проведення службових розслідувань, встановленими розділами III та IV цього Порядку, з урахуванням особливостей, передбачених цим розділом.

Службова перевірка може проводитись як одноособово, так і комісією. Склад комісії визначається з урахуванням мети, обсягу, складності та особливостей проведення службової перевірки.

Результати службової перевірки оформлюються доповідною запискою на ім`я посадової (службової) особи, яка призначила перевірку, та підписуються посадовою (службовою) особою, яка провела її одноособово, або головою комісії.

У доповідній записці зазначаються підстави та мета проведення службової перевірки, службові особи, які її проводили, вжиті заходи та отримані результати, висновки і пропозиції та інші відомості, необхідні для прийняття посадовою (службовою) особою, яка призначила перевірку, законного рішення.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що підставою для притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, в тому числі є перевищення своїх повноважень, що призвело до людських жертв або загрожувало життю і здоров`ю особового складу. При цьому, з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення та визначення ступеня вини, прийняттю рішення про накладення на військовослужбовця дисциплінарного стягнення передує проведення службового розслідування. Для притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності необхідно, щоб був зафіксований сам факт порушення, вину військовослужбовця повністю доведено, встановлено ступінь його вини та з`ясовано причини і умови, що сприяли вчиненню ним правопорушення.

Відповідно до ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 551-XIV, військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України.

Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.

Військова дисципліна досягається шляхом:

виховання високих бойових і морально-психологічних якостей військовослужбовців на національно-історичних традиціях українського народу та традиціях Збройних Сил України, патріотизму, свідомого ставлення до виконання військового обов`язку, вірності Військовій присязі;

особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Конституції та законів України, Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог статутів Збройних Сил України;

формування правової культури військовослужбовців;

умілого поєднання повсякденної вимогливості командирів і начальників (далі - командири) до підлеглих без приниження їх особистої гідності, з дотриманням прав і свобод, постійної турботи про них та правильного застосування засобів переконання, примусу й громадського впливу колективу;

зразкового виконання командирами військового обов`язку, їх справедливого ставлення до підлеглих;

підтримання у військових з`єднаннях, частинах (підрозділах), закладах та установах необхідних матеріально-побутових умов, статутного порядку;

своєчасного і повного постачання військовослужбовців встановленими видами забезпечення;

чіткої організації і повного залучення особового складу до бойового навчання.

Військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця:

додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів;

бути пильним, зберігати державну таємницю;

додержуватися визначених статутами Збройних Сил України правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство;

виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету;

поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків;

не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 45 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України за вчинення адміністративних правопорушень військовослужбовці несуть дисциплінарну відповідальність за цим Статутом, за винятком випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст. 48 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення:

а) зауваження;

б) догана;

в) сувора догана;

г) позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти);

ґ) попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби);

д) пониження в посаді;

е) пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу);

є) пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу);

ж) звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів).

Відповідно до вимог ст. 83 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.

Відповідно до ст. 84 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Частинами 1, 2, 4 ст. 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України передбачено, що службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який прийняв рішення притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром (начальником), доручено військовослужбовцю офіцерського складу, а в разі вчинення правопорушення військовослужбовцем рядового, сержантського (старшинського) складу - також військовослужбовцю сержантського (старшинського) складу.

Заборонено проводити службове розслідування особам, які є підлеглими військовослужбовця, чиє правопорушення підлягає розслідуванню, а також особам - співучасникам правопорушення або зацікавленим у наслідках розслідування. Розслідування проводиться за участю безпосереднього начальника військовослужбовця, який вчинив дисциплінарне правопорушення.

Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). У необхідних випадках цей термін може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більш як на один місяць.

Статті 86 Дисциплінарного статуту передбачено, що якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир, який призначив службове розслідування, приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення.

Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

Згідно зі ст. 92 Дисциплінарного статуту якщо командир за тяжкістю вчиненого підлеглим правопорушення визнає надану йому дисциплінарну владу недостатньою для притягнення до дисциплінарної відповідальності військовослужбовця, він порушує клопотання про накладення стягнення на винну особу владою старшого командира.

Аналіз викладених норм свідчить, що військова дисципліна передбачає бездоганне і неухильне додержання військовослужбовцем порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України і у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військової дисципліни або громадського порядку командир за необхідності накладає на такого військовослужбовця дисциплінарне стягнення.

Дослідивши матеріали та обставини адміністративної справи на предмет їх відповідності Порядку проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 №608, суд дійшов висновку, що відповідачем не порушено процедуру призначення та проведення службового розслідування.

Зокрема, про проведення службового розслідування позивач був повідомлений, письмове пояснення ним було надано 05.07.2025; з наказом про накладення дисциплінарного стягнення він був ознайомлений 12.07.2025, а з матеріалами службового розслідування - 15.07.2025, що самим позивачем не заперечується.

Слід зазначити, що ОСОБА_1 не висловлював застережень щодо процедури проведення службового розслідування та прийняття оскаржуваного наказу.

Щодо суті інкримінованого позивачу порушення службової дисципліни, то суд зазначає, що підчас службового розслідування встановлено порушення ОСОБА_1 вимог ст. ст. 11, 16, 124-1, 124-2 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України.

Так, з пояснень курсантів 4 навчальної роти НОМЕР_3 навчального батальйону військової частини НОМЕР_2 , а саме: солдата ОСОБА_4 , солдата ОСОБА_5 , солдата ОСОБА_6 , солдата ОСОБА_7 та солдата ОСОБА_8 встановлено неадекватність штаб-сержанта ОСОБА_1 в поведінці, здійснення ним психологічного тиску на курсантів, використання грубої нецензурної лексики та прилюдні образи курсантів (нецензурна лайка та відверте глузування) тощо.

У своїх поясненнях курсант 4 навчальної роти НОМЕР_3 навчального батальйону військової частини НОМЕР_2 солдат ОСОБА_4 вказала, що під час проходження базової загальновійськової підготовки стала свідком та жертвою психологічного, сексуального та фізичного насилля зі сторони штаб-сержанта ОСОБА_1 . Так, під час проходження занять в присутності всього особового складу взводу штаб-сержант ОСОБА_1 розпочав з нею розмову про секс та ставив по даному питанню недоречні питання. Крім цього, в подальшому ще декілька разів намагався розмовляти з нею на дану тему.

Також у своїх поясненнях солдат ОСОБА_4 вказала випадок примушення штаб-сержантом ОСОБА_1 однієї курсантки вдарити свого однокурсника декілька разів по обличчю з метою відпрацювання сили удару. Крім цього, в поясненні вказано інші випадки здійснення штаб-сержантом ОСОБА_1 поза занять заходів фізичного та психологічного впливу на особовий склад.

Довідково, в поясненні солдатом ОСОБА_4 вказано факт погрози їй зі сторони штаб-сержанта ОСОБА_1 .

У своїх поясненнях курсант 4 навчальної роти НОМЕР_3 навчального батальйону військової частини НОМЕР_2 солдат ОСОБА_6 вказала, що зі сторони штаб-сержанта ОСОБА_1 особисто до неї здійснювались заходи психологічного, сексуального та фізичного насилля. Так, одного разу штаб-сержантом ОСОБА_1 їй було запропоновано поїхати до нього «в номер», а почувши відмову, він почав висловлюватися нецензурною лексикою та схопив солдата ОСОБА_6 за шию та волосся.

Крім цього, в поясненні вказано випадок, коли під час проведення стрільби штаб-сержант ОСОБА_1 вдарив її тричі прикладом в бронежилет.

Також в поясненні вказано те, що психологічний тиск штаб-сержант ОСОБА_1 здійснював на весь особовий склад взводу та вказано той самий випадок примушення однієї курсантки вдарити свого однокурсника декілька разів по обличчю, який описаний в поясненні солдата ОСОБА_4 .

У своїх поясненнях курсант 4 навчальної роти НОМЕР_3 навчального батальйонувійськової частини НОМЕР_2 солдат ОСОБА_8 вказав, що зі сторони штаб-сержанта ОСОБА_1 особисто до нього мали місце випадки нанесення побоїв (без тілесних ушкоджень), які виражались в ударах долонею по голові та прикладом автомата по бронежилету. При цьому, здійснювався психологічний (моральний) тиск, а саме висловлювання нецензурною лексикою.

Також в поясненні вказано, що дані випадки в його сторону були не поодинокі.

У своїх поясненнях курсант 4 навчальної роти НОМЕР_3 навчального батальйону військової частини НОМЕР_2 солдат ОСОБА_7 вказав, що зі сторони штаб-сержанта ОСОБА_1 особисто до нього мав місце випадок нанесення побоїв (без тілесних ушкоджень), який виражався в ударах по касці. При цьому, здійснювався психологічний (моральний) тиск, а саме висловлювання нецензурною лексикою.

Також в поясненні вказано, що до нього зі сторони штаб-сержанта ОСОБА_1 здійснювався тиск щодо відсутності претензій по вищевказаному факту.

У своїх поясненнях курсант 4 навчальної роти НОМЕР_3 навчального батальйону військової частини НОМЕР_2 солдат ОСОБА_5 вказав, що зі сторони штаб-сержанта ОСОБА_1 особисто до нього мав місце випадок нанесення побоїв (без тілесних ушкоджень), який виражався в ударах по касці дошкою. При цьому, здійснювався психологічний (моральний) тиск, а саме висловлювання нецензурною лексикою.

Аналогічні пояснення були дані курсантами 4 навчальної роти НОМЕР_3 навчального батальйону військової частини НОМЕР_2 і під час службового розслідування, призначеного за скаргою штаб-сержанта ОСОБА_1 наказом від 28.07.2025 №1180-АД.

При цьому слід зазначити, що факти, описані у зверненні ОСОБА_3 на телефон урядової «гарячої» лінії 04.07.2025 за №ГО-19019244 під час проведення службового розслідування підтверджено не було.

Однак, аналізуючи всі пояснення, відібрані під час проведення службового розслідування, призначеного як наказом від 07.07.2025 № 2895-АД, так і наказом від 28.07.2025 №1180-АД, можна дійти висновку, що з боку штаб-сержанта ОСОБА_1 мають місце непоодинокі випадки психологічного насилля, які були спрямовані на заподіяння особовому складу емоційної та психологічної шкоди у вигляді словесних образ, принижень, маніпуляцій, контролю та залякування, а також фізичного насилля (без тілесних ушкоджень).

Вищевказані випадки психологічного і фізичного насилля були навмисними, що випливає з їх суті.

Згідно службової характеристики штаб-сержанта ОСОБА_1 останній зарекомендував себе з посереднього боку, не критично оцінює свою діяльність, не завжди користується на практиці Статутами Збройних Сил України, наказами та настановами згідно займаної посади тощо.

Тобто, вина штаб-сержанта ОСОБА_1 виразилась у відсутності особистої взірцевості для особового складу щодо виконання службових обов`язків, відсутності поваги до підлеглих, приниження їх честі та гідності, що підтверджується встановленою неадекватністю в поведінці, здійснення ним психологічного тиску на курсантів, прилюдних образ курсантів, відвертого над ними глузування та використання при цьому грубої нецензурної лексики.

Щодо накладення на позивача такого дисциплінарного стягнення, як сувора догана, з послідовним рішенням щодо виплати премії за липень 2025 року в обсязі 80% суд вказує таке.

Як вже було зазначено вище, ст. 48 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України передбачено, що на військовослужбовців може бути накладене таке дисциплінарні стягнення, як сувора догана.

Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду ОСОБА_1 враховано характер та обставини вчинення правопорушення (психологічне насилля, яке було спрямоване на заподіяння особовому складу емоційної та психологічної шкоди у вигляді словесних образ, принижень, маніпуляцій, контролю та залякування, а також фізичне насилля (без тілесних ушкоджень).

Наслідками такої поведінки є соціальна напруга у середовищі військовослужбовців та компрометація діяльності командування військової частини в умовах воєнного стану.

Тобто, вказані обставини цілком відповідають такому дисциплінарному стягненні, як сувора догана.

Слід зазначити, що ОСОБА_1 проходить службу у Збройних Силах України у військовій частині НОМЕР_2 з 26.12.2017, а отже, мав бути обізнаний з вимогами нормативних актів, що регламентують проходження служби в ЗСУ, із сутністю військової дисципліни, яка досягається шляхом виховання високих бойових і морально-психологічних якостей військовослужбовців на національно-історичних традиціях українського народу та традиціях Збройних Сил України, патріотизму, свідомого ставлення до виконання військового обов`язку, вірності Військовій присязі; особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Конституції та законів України, Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог статутів Збройних Сил України; формування правової культури військовослужбовців; умілого поєднання повсякденної вимогливості командирів і начальників (далі - командири) до підлеглих без приниження їх особистої гідності, з дотриманням прав і свобод, постійної турботи про них та правильного застосування засобів переконання, примусу й громадського впливу колективу; зразкового виконання командирами військового обов`язку, їх справедливого ставлення до підлеглих; підтримання у військових з`єднаннях, частинах (підрозділах), закладах та установах необхідних матеріально-побутових умов, статутного порядку.

При цьому, як вже було викладено вище, військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватися визначених статутами Збройних Сил України правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити таке.

Наказом Міністра оборони України від 11.06.2008 № 260, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 14.07.2008 за № 638/15329, затверджено Інструкцію про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам.

Згідно з абз. 2 п. 31.1 розділу XXXI вказаної Інструкції командир військової частини має право позбавляти військовослужбовців премії повністю або частково.

Згідно з п. 31.5 розділу XXXI вказаної Інструкції командир військової частини позбавляє військовослужбовців премії частково на:

10% - у разі накладення на військовослужбовця дисциплінарного стягнення догана;

20% - у разі накладення на військовослужбовця дисциплінарного стягнення сувора догана;

40% - у разі накладення на військовослужбовця двох дисциплінарних стягнень догана (сувора догана);

50% - у разі накладення на військовослужбовця трьох дисциплінарних стягнень догана (сувора догана).

Командир військової частини позбавляє премії частково за календарний місяць, у якому накладено дисциплінарне стягнення, або за місяць, у якому у військову частину надійшло повідомлення про накладання дисциплінарного стягнення вищим командиром (начальником).

Таким чином, рішення командира військової частини НОМЕР_2 про виплату ОСОБА_11 премії за липень 2025 року в обсязі 80% цілком відповідає з абз. 2 п. 31.1 розділу XXXI, п. 31.5 розділу XXXI Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, а отже, є правомірним.

Отже, важкість застосованого до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення є співрозмірною з важкістю вчиненого ним дисциплінарного проступку.

Звідси, суд дійшов висновку, що відповідачем при прийнятті оскаржуваного наказу було дотримано встановлену процедуру, враховано характер та обставини вчинення правопорушення позивачем, отже відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений чинним законодавством України.

Враховуючи наведені вище обставини, а також те, що під час розгляду справи судом не встановлено порушення відповідачами процедури притягнення позивача до відповідальності, а встановлені в ході службового розслідування обставини щодо вчинення ОСОБА_1 дисциплінарного проступку знайшли своє підтвердження під час розгляду справи в суді, у задоволенні позову слід відмовити.

Інші доводи учасників справи на спірні правовідносини не впливають та висновків суду по суті спору не змінюють.

В контексті зазначеного, суд звертає увагу на наступне.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні по справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (від 09.12.1994 № 18390/91), вказав, що ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі по тексту також - Конвенція) не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень, детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Міра цього обов`язку може варіюватися залежно від характеру рішення. Необхідно також враховувати численність різноманітних тверджень, з якими сторона у справі може звернутися до судів, та відмінності, наявні в Договірних державах, стосовно передбачених законом положень, звичаєвих норм, правових висновків, викладення та підготовки рішень. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

В рішенні «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 06.09.2005) Суд також звернув увагу на те, що ст. 6 параграф 1 Конвенції не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що рішення національних судів мають бути обґрунтованими, зрозумілими для учасників справ та чітко структурованими; у судових рішеннях має бути проведена правова оцінка доводів сторін, однак, це не означає, що суди мають давати оцінку кожному аргументу та детальну відповідь на нього. Тобто мотивованість рішення залежить від особливостей кожної справи, судової інстанції, яка постановляє рішення, та інших обставин, що характеризують індивідуальні особливості справи.

Разом з цим, згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Матеріали справи свідчать, що відповідні положення відповідачем при прийнятті оскаржуваного рішення були дотримані в повній мірі.

Частиною 1 ст. 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

За положеннями ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Водночас, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення відповідачем не звільняє позивача від обов`язку довести ті обставини, на які він покликається.

Чого, однак, зроблено не було.

Отже, враховуючи вищевикладене, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України, суд вважає, що підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Судові витрати в цій справі розподілу не підлягають в зв`язку з відмовою позивачу у задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 2, 6-9, 19-20, 22, 25-26, 72, 77, 90, 139, 143, 241-246, 255, 257-258, 293, 295, п.п. 15.5 п. 15 розділу VII «Перехідні положення» КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Судові витрати розподілу не підлягають.

Рішення може бути оскаржене, згідно зі ст. 295 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили, згідно зі ст. 255 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 16.02.2026.

Суддя Потабенко В.А.