Справа № 640/17913/19
Суддя: Лисенко В.І.
Дата ухвалення: 2026-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2026 року м. Київ № 640/17913/19

Суддя Київського окружного адміністративного суду Лисенко В.І., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Агроімпорт ЛТД" до Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

в с т а н о в и в:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Агроімпорт ЛТД" звернулось до суду з позовом до Офісу великих платників податків ДПС про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень відповідача від 04.09.2019 № , 04.09.2019 № та 04.09.2019 № .

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на відсутність порушення ним вимог норм податкового законодавства, оскільки договірні відносини щодо поставки товару між ним та контрагентами мали реальний характер, товари поставлені та належним чином оплачені позивачем. Зазначені факти підтверджуються документально, господарські операції належним чином відображені у бухгалтерському обліку та податковій звітності. Як зазначає позивач, відповідачем не наведено жодного належного доказу на підтвердження фіктивності (безтоварності) договорів, укладених між позивачем та контрагентами у періоді, що перевірявся, а відтак, вважає твердження контролюючого органу про безпідставне завищення позивачем суми податкового кредиту та, як наслідок, заниження зобов`язань зі сплати податку на додану вартість, необґрунтованими. Крім того, позивач вказав на те, що при укладенні та виконанні договорів з контрагентами він діяв добросовісно, відповідно до ділової мети підприємницької діяльності, та не був обізнаний про будь-які можливі правопорушення зі сторони контрагентів, а тому не повинен нести негативні наслідки за недотримання податкової дисципліни іншими платниками податків. Відтак, на думку позивача, оскаржувані рішення податкового органу є незаконними, оскільки при їх прийнятті відповідачем невірно встановлено факти та застосовано норми закону.

Відповідач проти задоволення позову заперечив, у відзиві на позовну заяву зазначив, що посадові особи контролюючого органу при проведенні перевірки та оформленні її результатів діяли на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством України. Звертав увагу суду, що у ході перевірки позивача було встановлено завищення суми від`ємного значення з ПДВ та заниження податку на прибуток, на підставі чого було прийнято податкові повідомлення-рішення. Відповідач вважає податкові повідомлення-рішення правомірними та просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Позивач також надав до суду письмові пояснення, у яких наголошено на обґрунтованості позовних вимог.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 02.06.2020 в адміністративній справі № 640/17913/19, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 27.10.2020, позов задоволено; податкові повідомлення-рішення Офісу великих платників податків ДПС від 04.09.2019 № , 04.09.2019 № та 04.09.2019 № визнано протиправними та скасовано.

Постановою Верховного Суду від 15.12.2023 в адміністративній справі № 640/17913/19 вказані вище судові рішення скасовано, справу направлено на новий розгляд до Київського окружного адміністративного суду.

16.01.2024 наведена вище адміністративна справа надійшла до Київського окружного адміністративного суду та відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями передана на розгляд судді Київського окружного адміністративного суду ОСОБА_1 .

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду (суддя ОСОБА_1 ) справу прийнято до провадження суду.

Рішенням Вищої ради правосуддя від 13.02.2024 №411/0/15-24 звільнено ОСОБА_1 з посади судді Київського окружного адміністративного суду у зв`язку з поданням заяви про відставку.

За результатами повторного автоматизованого розподілу адміністративна справа була передана для розгляду судді Лисенко В.І.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 18.03.2024 прийнято до провадження адміністративну справу №640/17913/19 та справа буде розглядатися одноособово суддею Лисенко В.І. за правилами загального позовного провадження.

Протокольною ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 18.04.2024 закрито підготовче провадження у справі та призначено судовий розгляд справи по суті.

Протокольною ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 20.08.2024 постановлено подальший розгляд справи здійснювати в порядку письмового провадження.

Щодо процесуального правонаступництва відповідача у справі суд вказує наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 52 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

За приписами ст.104 Цивільного кодексу України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 30.09.2020 № 893 «Деякі питання територіальних органів Державної податкової служби» ліквідовано, як юридичні особи публічного права, територіальні органи Державної податкової служби згідно визначеного Кабінетом Міністрів переліку. До переліку ліквідованих територіальних органів Державної податкової служби входить і Офіс великих платників податків ДПС.

У той же час, на базі ліквідованого Офісу великих платників податків ДІІС та його територіальних управлінь утворено нові управління по роботі з великими платниками податків, зокрема й Центральне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків, яке створено 30.09.2020, про що міститься відповідний запис в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за №008085321.

Відповідно до п.7 Положення про Державну податкову службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.03.2019 №227, ДПС здійснює повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку її територіальні органи. ДПС та її територіальні органи є контролюючими органами (податковими органами, органами стягнення).

Згідно з п. 1 Положення про Центральне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків, затвердженого наказом Державної податкової служби України від 12.11.2020 № 643, Центральне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків (далі - Міжрегіональне управління, МУ ДПС) є територіальним органом, утвореним на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України.

Міжрегіональне управління забезпечує реалізацію повноважень ДПС у взаємовідносинах з великими та іншими платниками, які перебувають на обліку в цьому управлінні, і здійснює їх податкове супроводження.

Міжрегіональне управління є правонаступником майна, прав та обов`язків Офісу великих платників податків ДПС () у відповідних сферах діяльності.

Таким чином, Центральне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків почало діяльність, як орган виконавчої влади, та є правонаступником Офісу великих платників податків ДПС.

Ураховуючи викладене, наявні правові підстави для заміни відповідача в порядку процесуального правонаступництва, а саме: з Офісу великих платників податків ДПС () на Центральне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків ().

Встановивши правові позиції сторін по справі та їх обґрунтування, розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, оглянувши письмові докази, які були надані до матеріалів справи, судом встановлено наступне.

Офісом великих платників податків Державної фіскальної служби на підставі направлень № 467, 468, 469, 470, 471, 591 та на наказу від 17.05.2019р. проведена документальна планова виїзна перевірка Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Агроімпорт Лтд» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2017 по 31.03.2019 та правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.07.2017 по 31.03.2019, відповідно до затвердженого плану (переліку питань) документальної перевірки (додаток 1 до акта перевірки, який є його невід`ємною частиною).

За результатами перевірки був складений акт про результати документальної планової виїзної перевірки № 2348/28-10-14-01-01/35917124 від 07.08.2019р.

Стосовно взаємовідносин позивача з ТОВ "Оптімал Трейдінг" в акті перевірки зазначено, що за сукупністю викладених фактів, перевіркою не підтверджується реальність проведення господарських операцій ТОВ «Торговий дім «Агроімпорт Лтд» із ТОВ «Оптімал Трейдінг» за період з 01.01.2019 по 31.03.2019, оскільки перевіркою встановлено документування зазначених операцій та відображення в бухгалтерському обліку без отримання результатів таких операцій в дійсності.

На думку відповідача, фактично TOB «Торговий дім «Агроімпорт Лтд» здійснено безпідставне документальне оформлення нереальної господарської операції з TOB «Оптімал Трейдінг». Тобто, відсутня господарська операція як певна дія або подія у визначенні абзацу п`ятого ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», в основі якої має бути дійсний рух певного активу.

Таким чином, на думку відповідача, встановлене порушення TOB «Торговий дім «Агроімпорт Лтд» вимог пп. 134.1.1. п. 134.1 ст.134 ПК України, п. 6 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 «Витрати», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 № 318, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19.01.2000 за № 27/4248, призвело до завищення витрат на збут та до зменшення фінансового результату до оподаткування за період з 01.01.2019 по 31.03.2019 у розмірі 2 379 760 грн.

При цьому, стосовно ТОВ "Овруч Стоун" в акті перевірки зазначено, що TOB «Торговий дім «Агроімпорт Лтд» укладало договори купівлі-продажу кварцитової продукції (щебню) з ТОВ "Овруч Стоун" (), на який перераховуються грошові кошти в якості передоплат за щебінь, який в подальшому не поставляється на TOB «Торговий дім «Агроімпорт Лтд», а кошти, отримані в якості переоплат не повернуті на адресу останнього. В результаті зазначених операцій, фінансові ресурси TOB «Торговий дім «Агроімпорт Лтд» направляються не на розвиток діяльності підприємства, як того передбачає ділова мета ведення господарської діяльності, що зазначена в статуті підприємства, а виводяться на інше підприємство з метою його становлення та розвитку фінансово-господарської діяльності.

Отже, в ході перевірки встановлено факти отримання необґрунтованої податкової вигоди шляхом створення штучної ситуації, направленої на ухилення від сплати податку на додану вартість, а саме: шляхом проведення операцій, які не обумовлені розумними економічними причинами та цілями ділового характеру та направлені лише на виведення коштів без можливості отримання активів чи повернення таких коштів під контроль TOB «Торговий дім «Агроімпорт Лтд».

Перевіркою зроблено висновок, що первинні документи по взаємовідносинах між TOB «Торговий дім «Агроімпорт Лтд» та ТОВ «Оптімал Трейдінг», ТОВ "Овруч Стоун" складені всупереч вимогам діючого законодавства України, внаслідок не підтвердження факту придбання товарів чи надання послуг у розумінні вимог Податкового кодексу України.

На підставі вищевикладених висновків контролюючим органом встановлено наступні порушення:

1) пп.134.1.1. п.134.1 ст.134 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-Vi із змінами та доповненнями, п. 6 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 «Витрати», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 № 318, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19.01.2000 за № 27/4248, в результаті чого занижено податок на прибуток всього у сумі 428 357 грн., в тому числі по періодах: 1 квартал 2019 - на суму 428 357 грн.

2) п. 198.3, 198.5, п.198.6 ст.198, п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-Vl із змінами та доповненнями, в результаті чого:

- занижено податок на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету на загальну суму 15 721 168 грн.. в тому числі по періодах: грудень 2018 - на суму 6 785 550 грн.. січень 2019- на суму 2 121 154 грн., лютий 2019 - на суму 6 814 464 грн.

- завищено суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду всього у сумі 974 667 грн.. в тому числі по періодах: березень 2019 - на суму 974 667 грн.

п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-УІ із змінами та доповненнями, а саме: несвоєчасна реєстрація платником податків - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Відповідальність за вказане порушення передбачена п.120.1 ст. 120 Податкового кодексу України.

3) п. 119.2 ст.119 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 №2755-У1 із змінами та доповненнями: подання не у повному обсязі, з недостовірними відомостями, з помилками податкової звітності про суми доходів, нарахованих (сплачених) на користь платника податків, суми утриманого з них податку, якщо такі недостовірні відомості або помилки призвели до зменшення та/або збільшення податкових зобов`язань платника податку та/або до зміни платника податку.

04 вересня 2019 року Офісом великих платників податків Державної податкової служби на підставі вказаного Акту перевірки складено податкове повідомлення-рішення № , яким позивачу було збільшене грошове зобов`язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств на загальну суму 642 536,00 грн., у тому числі 428 357,00 грн. за основним платежем та 214 179,00 грн. штрафних санкцій.

04 вересня 2019 року Офісом великих платників податків Державної податкової служби на підставі вказаного Акту перевірки складено податкове повідомлення-рішення № , яким позивачу було збільшене грошове зобов`язання за платежем податок на додану вартість, а саме було збільшено суму грошового зобов`язання на суму 23 581 752,00 грн., в тому числі 15 721 168,00 грн. за основним платежем та 7 860 584,00 грн. штрафних санкцій.

Також, 04 вересня 2019 року Офісом великих платників податків Державної податкової служби на підставі вказаного Акту перевірки складено податкове повідомлення-рішення № , яким позивачу було зменшено розмір від`ємного значення суми податкову на додану вартість на суму 974 667,00 грн. за декларацією № від 18.04.2019 за березень 2019 року.

Не погоджуючись з правомірністю прийнятих відповідачем податкових повідомлень-рішень позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються ПК України.

Вимоги до підтвердження даних, визначених у податковій звітності, врегульовано статтею 44 Податкового кодексу України.

Так, пунктом 44.1 статті 44 ПК України визначено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, реєстрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків та зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до підпункту 134.1.1. пункту 134.1. статті 134 ПК України об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Відповідно до пункту 200.1 статті 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Згідно пункту 200.4 статті 200 ПК України при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу;

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Відповідно до підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Пунктом 198.1. статті 198 ПК України визначено, що до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Абзацом 1 пункту 198.2. статті 198 ПК України визначено, що датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

- дата отримання платником податку товарів/послуг.

Пунктом 198.3 статті 198 ПК України передбачено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.

Нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пунктом 198.6 статті 198 ПК України визначено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Частиною другою статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Отже, правові наслідки у вигляді виникнення у покупця права на формування відповідних сум податкового кредиту виникають за наявності сукупності таких обставин та підстав, зокрема: фактичного (реального) здійснення оподатковуваних операцій; документального підтвердження реального здійснення господарських операцій сукупністю юридично значимих (дійсних) первинних та інших документів, які зазвичай супроводжують операції певного виду; наявності у сторін спеціальної податкової правосуб`єктності; наявності у покупця належним чином складеної податкової накладної; наявності ділової мети, розумних економічних причин для здійснення господарської операції.

Водночас, наведені вище норми податкового законодавства у взаємозв`язку з приписами законодавства з питань бухгалтерського обліку та звітності визначають окремі випадки, за яких неможливе формування податкового кредиту, зокрема, це: не пов`язаність здійсненої операції (понесених витрат) з господарською діяльністю покупця (придбання товарів/послуг без мети їх використання у господарській діяльності); фіктивність операцій/нездійснення оподатковуваних операцій; видача податкової накладної особою, яка не є платником податку на додану вартість; відсутність у платника податків юридично значимих первинних документів.

Досліджуючи питання правомірності оскаржуваних податкових повідомлень-рішень суд вказує наступне.

Підставою для прийняття спірних податкових повідомлень-рішень є встановлена перевіркою відсутність реальності господарських операцій позивача з контрагентами, а саме : ТОВ "Оптімал Трейдінг" () та ТОВ "Овруч Стоун" ().

Як встановлено судом, основним видом діяльності TOB «Торговий дім «Агроімпорт Лтд» за КВЕД, згідно з даними з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, є: 20.15 Виробництво добрив і азотних сполук; 46.21 Оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин; 82.92 Пакування; 46.71 Оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами; 46.73 Оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічним обладнанням; 46.75 Оптова торгівля хімічними продуктами (основний); 46.76 Оптова торгівля іншими проміжними продуктами; 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля; 52.10 Складське господарство; 52.29 Інша допоміжна діяльність у сфері транспорту.

Судом також встановлено, що 17.11.2017р. між ТОВ «Оптімал Трейдінг» (постачальник) та TOB «Торговий дім «Агроімпорт Лтд» (покупець) було укладено договір поставки № 171117-2. На умовах даного договору Постачальник зобов`язується передати у власність Покупцеві нафтопродукти (надалі іменується Товар), а Покупець зобов`язується прийняти та оплатити даний товар. Найменування, вартість, одиниця виміру та загальна кількість товару, що підлягає поставці за цим договором, визначаються у специфікаціях та/або видаткових накладних. Поставка товару за цим договором здійснюється на умовах та у строки погоджені сторонами. Право власності на товар переходить до Покупця з моменту передачі товару Покупцю. Підтвердженням передачі (поставки) товару є підписання сторонами видаткової накладної.

Судом досліджено наявні в матеріалах справи копії первинних документів та встановлено, що до видаткових накладних від 31.01.2019 №112 та №94 надано до перевірки товарно-транспортні накладні від 21.03.2019, 01.04.2019, 01.04.2019, 14.02.2019, 13.02.2019, 20.03.2019.

Тобто, оприбуткування дизельного палива відбулося раніше, ніж було здійснено фактичне перевезення палива, що, зокрема, але не виключно, свідчить про нереальність господарських операцій позивача з ТОВ «Оптімал Трейдінг».

Відповідно до ТТН пункт навантаження товару є наступним : м. Львів, вул. Зубрицького Д., буд.7, пункт розвантаження: орендовані ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «АГРОМПОРТ ЛТД» оптові склади для торгівлі мінеральними добривами, які розташовані за адресами: Київська обл., м.Яготин, вул.Поштова, 64; Вінницька обл., Терлицький р-н, с.Соболівка, пров.Леніна, 9; Вінницька обл., Шаргородський р-н, с.Рахни Лісові; Київська обл., м. Сквира, вул. Залізнична, 30а; Вінницька обл., Калинівський р-н, с.Павлівка, вул. Коцюбинського, 60; Київська обл., м. Фастів, вул. А.Шептицького, 18; Київська обл., Васильківський р-н, с.Багрин, вул. Київська, 2Г; Київська обл., смт Баришівка, вул. Торфяна, 30; Дніпропетровська обл. Магдалинський р-н, с.Личкове, 106а; Сумська обл., Глухів вул. Заміська, 3; Вінницька обл., Бершадський р-н, С.Джулинка, вул. Промислова, 9; Вінницька обл., с.Обухів, пров.Дружби; Хмельницька обл., м.Деражня; Харківська обл., смт Комсомольське, Балаклійське шоссе, 50; Харківська обл., с. Катеринівка, вул. Степова, 1А; Хмельницька обл., Дунаївці, вул. Грушевського, 66; Полтавська обл., м. Гребінка, пров.Пирятинський 23; Хмельницька обл., м.Красилів, вул.Грушевського, буд.233В.

При цьому, у наданих до перевірки товарно-транспортних накладних відсутні такі реквізити: довіреність, дата і час виїзду з підприємства-вантажовідправника, дата і час прибуття до вантажоодержувача, дата і час виїзду від вантажоодержувача. У графі «номер резервуара» та «об?єм нафтопродукту, л» зазначені номери резервуарів та кількість нафтопродуктів, яка завантажена по кожній адресі.

Детально інформація щодо придбання дизельного пального Євро 5 у ТОВ «Оптімал Трейдінг» у розрізі видаткових накладних за січень 2019 та товарно-транспортних накладних наведена у додатку 3.1.1.5.А до акта перевірки.

Використання дизельного палива віднесено позивачем до складу витрат на збут.

Разом з тим, проведеним аналізом картки рах. 203 Паливо (Дизельне паливо) та відомостей роботи транспортних засобів у розрізі місяців та об`єктів транспортних засобів, подорожніх листів встановлено значне (майже в 5 разів) збільшення використання дизельного палива у період лютий-березень 2019 року.

Детальна інформація щодо використання дизельного палива у розрізі складів, транспортних засобів, викладена у додатку 3.1.1.5.Б до акта перевірки.

Крім того, перевіркою встановлено, що за період лютий-березень 2019 року по деяким транспортним засобам було збільшено норми використання палива у порівнянні з іншими періодами.

Також, аналізуючи кількість відпрацьованих мотогодин, які вказані в відомостях роботи транспортних засобів, то в період лютий-березень 2019 всі транспортні засоби працювали по 8 годин кожний робочий день. В той час, як в інших періодах - по декілька годин декілька днів на місяць.

Так, перевіркою встановлено, що у березні 2018 використано та списано на витрати на збут 11 812,29 л палива (227 242,08 грн.), в той час як у березні 2019 - 65 835,75 л палива (1 199 819,16 грн.).

Відповідно оборотно-сальдової відомості по рах. 105 «Транспортні засоби» на балансі ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «АГРОІМПОРТ ЛТД» обліковуються наступні транспортні засоби: вилковий електричний навантажувач Heli CPD25-GC2 - 5 шт., вилковий електричний навантажувач Heli CPD30-GC2 - 17 шт., вилковий дизельний навантажувач Heli CHL ZSM470 СРСD30 - 8 шт., вилковий електричний навантажувач Heli CPD30-GC2 - 3 шт., навантажувач HELI ZL50GN1-CU - 1 шт., колісний ковшовий екскаватор-навантажувач ВОВСАТ В730 - 1 шт., напівпричіп KOEGEL - 2 шт., тягач сідельний MAN WMA06XZZSCW174501 - 2 шт.

За період з 01.07.2018 придбання аналогічних транспортних засобів відсутнє.

Крім того, ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «АГРОМПОРТ ЛТД» відповідно наданих до перевірки договорів оренди отримує послуги оренди транспортних засобів. Всього робіт на складах мінеральних добрив, а саме: орендовано 47 одиниць транспортних засобів для здійснення вантажно-розвантажувальних автомобіль вантажний (ВАЗ, КАМАЗ, ЗІЛ, ВАЗ) - 6 шт. автонавантажувач Komatsu FD25N-16 - 1 шт. каток вібраційний BOMAG BW 100 ADM-2 - 1 шт. кран гусеничний РДК - 3 шт. навантажувачі - 32 шт. трактор колісний МТЗ - 1 шт. тепловози ТГК-2, ТГМ - 3 шт.

Стосовно залишків дизельного палива Євро 5 слід зазначити наступне.

Відповідно бухгалтерського обліку, а саме картки рах. 203 «Паливо», станом на 31.03.2019 обліковуються залишки дизельного палива у кількості 1 038 691,531 л, отриманого від ТОВ «Оптімал Трейдінг».

Однак, в ході проведення перевірки посадовим особам ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «АГРОМПОРТ ЛТД» у відповідності до ст. 20, п. 85.2 ст. 85 ПКУ надано запит від 26.07.2019 про причини різкого збільшення використаного дизельного палива на складах у лютому-березні 2019 у порівнянні з іншими періодами.

Посадовими особами ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «АГРОМПОРТ ЛТД» надано пояснення від 29.07.2019, з яких вбачається що причинами збільшення витрат на дизельне паливо є: перегляд і збільшення норм витрат палива (останній раз норми переглядалися в 2015), кліматичні умови (зимовий період), інтенсивність навантаження (січень-березень - сезон продажів).

Однак, в аналогічних періодах минулих років зростання витрат дизельного палива не відбувалося, в січні 2019 - також.

Крім того, в наданих поясненнях ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «АГРОІМПОРТ ЛТД» зазначено щодо зменшення оптової торгівлі мінеральними добривами та позбавлення можливості імпорту мінеральних добрив з рф.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, проведеною перевіркою обґрунтовано встановлено наступні обставини: неможливість реального здійснення зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна, а саме: оприбуткування дизельного палива відбулося раніше, ніж перевезення (фактичне надходження палива; неможливість використання в господарській діяльності, а саме: відсутність перевезення; відсутність необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності у зв?язку з відсутністю складських приміщень, а саме: відсутність резервуарів для наливу паливно-мастильних матеріалів на орендованих складських приміщеннях; неможливість зберігання паливно-мастильних матеріалів у зв?язку з відсутністю резервуарів.

Відповідачем доведено, а позивачем не спростовано, що виписані ТОВ «Оптімал Трейдінг» видаткові накладні від 31.01.2019 №112 та №94 опосередковувалися реальним виконанням операції, яка становила їх предмет.

Суд, враховуючи вищевикладені обставини, погоджується, що фактично ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «АГРОМПОРТ ЛТД» здійснено безпідставне документальне оформлення нереальної господарської операції з ТОВ «Оптімал Трейдінг».

Отже, суд дійшов висновку, що ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «АГРОМПОРТ ЛТД» дійсно вчинило порушення вимог п.134.1.1 п. 134.1 ст. 134 ПК України, що призвело до безпідставного завищення витрат на збут та до зменшення фінансового результату до оподаткування за період з 01.01.2019 по 31.03.2019 у розмірі 2 379 760 грн.

Належних доводів та доказів протилежного позивачем не наведено та не надано.

Стосовно взаємовідносин між TOB «Торговий дім «Агроімпорт Лтд» (Покупець) та ТОВ "Овруч Стоун" (Продавець), судом встановлено, що між вказаними юридичними особами у період з листопада 2018 року по лютий 2019 року було укладено 110 договорів купівлі-продажу кварцитової продукції (щебеню), які відрізняються номером, датою.

За умовами цих Договорів продавець зобов`язується у порядку та на умовах, визначених цим договором, передати у власність покупця на протязі 2018-2019 року, а покупець прийняти та оплатити Кварцитову продукцію (продукція) відповідно до поданої заявки, в асортименті, об`ємі, ціні і на умовах, оговорених у специфікаціях, які є невід`ємною частиною Договору. Поставлена продукція оплачується за договірними цінами, які фіксуються у специфікаціях. Сума Договору, порядок поставки, а також порядок і форма розрахунків може т- змінюватися за письмовим погодженням сторін і фіксуватися в додатках до Договору, сторона, . яка ініціює зміну, зобов`язана повідомити про це іншу сторону за 15 днів. Ціни на оплачену продукцію зміні не підлягають. Відпуск (поставка) продукції по Договорам за погодженням між сторонами може здійснюватись: на умовах EXW зі складу TOB «Овруч Стоун» вул. Кварцитників, 1А, смт Першотравневе, Овруцький р-н, Житомирської області чи на умовах FCA місце поставки зазначене покупцем. Розрахунки за поставлену продукцію проводяться шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок продавця згідно виставленого рахунку. Форма розрахунків - платіжне доручення 100% попередня оплата.

Як вбачається з акта перевірки в ході перевірки ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «АГРОМПОРТ ЛТД» встановлено факти отримання необґрунтованої податкової вигоди шляхом створення штучної ситуації, направленої на ухилення від сплати податку на додану вартість, а саме: шляхом проведення операцій, які не обумовлені розумними економічними причинами та цілями ділового характеру та направлені лише на виведення коштів без можливості отримання активів чи повернення таких коштів під контроль ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «АГРОМПОРТ ЛТД»,

Вказане контролюючим органом обгрунтоване тим, що ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «АГРОМПОРТ ЛІД» створено штучну дебіторську заборгованість внаслідок виведення коштів на загальну суму 91 985 207 грн. протягом листопада 2018 - березня 2019 по договорах купівлі-продажу кварцитової продукції, укладених з ТОВ «ОВРУЧ СТОУН» без мети настання реальних наслідків в частині поставки щебеню.

Так, проведеною перевіркою встановлено укладання договорів - купівлі продажу кварцитової продукції (щебеню) у кількості 107 шт., які укладені 30.11.2017 (1 договір), 28.12.2018 (87 договорів), 29.12.2018 (3 договори), 14.01.2019 (2 договори), 15.01.2019 (2 договори), 16.01.2019 (2 договори), 17.01.2019 (2 договори), 21,22.01.2019 (по 1 договору), 28.02.2019 (6 договорів) на загальну суму поставки з ПДВ 80 749 792,00 грн. Загальна сума поставки по кожному Договору становить від 15 000,00 грн. до 5 665 000,00 грн. з ПДВ.

Всі договори мають ідентичний характер, різняться тільки номером, датою, сумою поставки.

Так, наприклад, Договір купівлі-продажу №136КП/2018 від 28.12.2018, укладений у смт Першотравневе між ТОВ «ОВРУЧ СТОУН» (Продавець) в особі директора Баранівського Олега Леонтійовича та ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «АГРОМПОРТ ЛТД» (Покупець) в особі директора Дубовенка Віктора Валерійовича про наступне.

Продавець зобов?язується у порядку та на умовах, визначених цим договором, передати у власність Покупця на протязі 2018-2019 року, а Покупець оплатити та прийняти Кварцитову продукцію (Продукція) відповідно до поданої заявки, в асортименті, об?ємі, ціні і на умовах, обговорених у Специфікаціях, які є невід?ємною частиною Договору.

Тобто, згідно умов договорів ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «АГРОМПОРТ ЛТД» здійснює перерахування передоплати за товар на рахунок ТОВ «ОВРУЧ СТОУН» у розмірі 100 % вартості поставленої продукції. Поставка продукції здійснюється згідно умов договорів на протязі 2018-2019. Договори набирають чинності з моменту підписання сторонами і діють до 31.12.2019 включно. За погодженням сторін термін дії договору може бути продовжений на наступний термін.

На виконання вищезазначених договорів ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «АГРОМПОРТ ЛТД» протягом листопада 2018 - березня 2019 перераховано ТОВ «ОВРУЧ СТОУН», в якості попередньої оплати за щебінь грошові кошти на загальну суму 99 355 615,00 грн.

Окремо слід зазначити, що на виконання укладеного договору купівлі-продажу від 30.11.2018 № 66KП/2018 та відповідно видаткових накладних від 30.11.2018 №190-204 було поставлено продукцію (щебінь фракції 40-70 мм. та щебінь фракції 5-20 мм.) на загальну суму 7 370 408,00 грн., в т.ч. ПДВ 1 228 401,33 грн.

До складу податкового кредиту листопада 2018 ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «АГРОМПОРТ ЛТД» відповідно отриманих від ТОВ «ОВРУЧ СТОУН» податкових накладних від 30.11.2018 віднесено суму ПДВ у розмірі 1 228 401 грн.

Крім того, відповідно договору відповідального зберігання б/н від 30.11.2018 та актів наданих послуг щебінь зберігався на території ТОВ «ОВРУЧ СТОУН».

Таким чином, ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «АГРОМПОРТ ЛТД» отримано послуг відповідального зберігання на загальну суму 6 000,00 грн.

Станом на 31.03.2019 у ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «АГРОМПОРТ ЛТД» ПО ТОВ «ОВРУЧ СТОУН» за рах. 6311 обліковується кредиторська заборгованість за отримані послуги відповідального зберігання у розмірі 6 000,00 грн.

Судом також встановлено, що основний вид діяльності у ТОВ «Овруч Стоун» () є код КВЕД 08.99 Добування інших корисних копалин та розроблення кар`єрів. TOB «Овруч Стоун» має спеціальний дозвіл на користування надрами, виданий Державною службою геології та надр України №5964 від 22.07.2017, строк дії спеціального дозволу 20 років.

Згідно бухгалтерської довідки TOB «Овруч Стоун» №246/1 від 01.04.2019 станом на 31.03.2019 на території TOB «Овруч Стоун» за адресою: смт Першотравневе, Овруцького району, Житомирської області відповідно до Договору відповідального зберігання майна від 30.11.2018 знаходиться нижчезазначене майно, що являється власністю TOB «Торговий дім «Агроімпорт ЛТД»: щебінь фр. 40-70 мм в кількості 35 386,37 тон на суму 6 369 546,60 грн; щебінь фр. 5-20 мм в кількості 4 549,37 тон на суму 1 000 861,40 грн. Договір про надання послуг відповідального зберігання від 30.11.2018 укладений між Позивачем (Поклажодавець) та TOB «Овруч Стоун» (Зберігач) терміном дії до 31.12.2019.

В ході проведення перевірки посадовим особам ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «АГРОМПОРТ ЛТД» у відповідності до ст. 20, п. 85.2 ст. 85 ПКУ надано запит від 02.07.2019 про доцільність проведеної господарської операції та здійснення переплат на ТОВ «ОВРУЧ СТОУН».

Посадовими особами ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «АГРОМПОРТ ЛТД» надано пояснення від 04.07.2019 та 30.07.2019.

Так, у відповіді від 04.07.2019 зазначено, що підприємство в майбутньому планує займатися ремонтом доріг, «і саме для цих цілей купувалася така велика кількість щебеню».

У відповіді від 30.07.2019 зазначено, що підприємство в майбутньому планує займатися оптовою торгівлею щебенем. «З цією метою було укладено договори з ТОВ «ОВРУЧ СТОУН» та зроблені передоплати, що дало можливість запустити підприємство, яке вісім років стояло».

Однак, контролюючим органом під час перевірки встановлено, що у ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «АГРОМПОРТ ЛТД» немає ліцензії на будівництво доріг, також перевіркою не встановлено укладання договорів на реалізації щебеню.

Тобто, участь ТОВ «ОВРУЧ СТОУН» у задокументованих операціях з ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «АГРОМПОРТ ЛТД» щодо поставки щебеню не свідчить про наявність розумної економічної (ділової) мети таких операцій.

На підставі наведеного суд приходить до висновку, що:

- у TOB «Торговий дім «Агроімпорт Лтд» та TOB «Овруч Стоун» була відсутня реальна можливість здійснити оспорювані відповідачем операції з урахуванням часу, місцезнаходження майна та обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товару;

- у TOB «Торговий дім «Агроімпорт Лтд» та TOB «Овруч Стоун» відсутні умови для досягнення результатів відповідної підприємницької діяльності у зв`язку з існуванням у них відповідного управлінського та технічного персоналу, коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів;

- відсутній фактичний рух активів між TOB «Торговий дім «Агроімпорт Лтд» та TOB «Овруч Стоун» та зміни в їхньому майновому стані;

- документально не підтверджується фактичне отримання TOB «Торговий дім «Агроімпорт Лтд» від TOB «Овруч Стоун» у листопаді 2018 року щебню на загальну суму з ПДВ 7 370 408,00 грн.;

- відображення в бухгалтерському обліку TOB «Торговий дім «Агроімпорт Лтд» господарських операцій з отримання та оплати щебню не підтверджується наданими документами.

Отже, з наданих до матеріалів справи, а також під час перевірки договорів та інших первинних документів вбачається нереальність господарських операцій між TOB «Овруч Стоун» та TOB «Торговий дім «Агроімпорт Лтд», вказані операції суперечать меті підприємницької діяльності останнього.

Відповідно до сталої судової практики (зокрема постанови Верховного Суду від 24.01.2018 у справі № 2а-19379/11/2670, від 19.11.2019 у справі № 826/487/16) про необґрунтованість податкової вигоди можуть свідчити підтверджені доказами доводи податкового органу, зокрема, про неможливість реального здійснення платником податків зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності; відсутність необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності у зв`язку з відсутністю управлінського або технічного персоналу, основних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів; відсутність первинних документів обліку.

Суд вказує також, що пунктом 83.1 ст. 83 ПК України визначено, що для посадових осіб контролюючих органів під час проведення перевірок підставами для висновків є: 83.1.1 документи, визначені цим Кодексом; 83.1.2. податкова інформація; 83.1.3. експертні висновки; 83.1.4. судові рішення; 83.1.6. податкові консультації, інші матеріали, отримані в порядку та у спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами, контроль за дотриманням яких покладений на контролюючі органи.

Зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на контролюючі органи функцій та завдань, а також центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, для формування та реалізації єдиної державної податкової та митної політики (п. 74.3 ст. 74 ПК України).

Водночас позивач під час судового розгляду справи не надав жодного належного та допустимого доказу, яким могли бути спростовані висновки податкового органу, що використана контролюючим органом податкова інформація, яка міститься у його інформаційних базах, зокрема щодо відсутності основних засобів, джерела походження придбаного товару, є відмінною від дійсних обставин справи.

Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що будь-які документи (у тому числі договори, накладні тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

Аналогічні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 01.05.2024 у справі № 420/23460/21.

Крім того, судом не приймаються до уваги доводи позивача про достатність реєстрації податкової накладної для висновків про реальність господарської операції, оскільки сам факт наявності у позивача податкових та видаткових накладних не є безумовним доказом реальності господарських операцій, тоді як для податкового обліку значення має саме факт поставки товарів тим виконавцем (постачальником), який вказаний в первинних документах, наданих платником податків на підтвердження податкового кредиту.

Аналогічні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 05.05.2023 по справі № 160/15514/20.

Крім того, Верховний Суд при розгляді вищевказаної справи зауважив про наступне.

Встановлюючи правило щодо обов`язкового підтвердження сум податкового кредиту, врахованих платником при визначенні податкових зобов`язань з ПДВ, законодавець, безумовно, передбачає, що ці документи є достовірними, тобто операції, які вони підтверджують, дійсно мали місце.

Якщо господарська операція фактично не відбулася, то первинні документи, складені для оформлення такої операції, не відповідають дійсності і не можуть бути підставою податкового обліку. Це відповідає і вимозі статті 75 КАС щодо достовірності доказів.

Превалювання сутності над формою (операції обліковуються відповідно до їх сутності, а не лише виходячи з юридичної форми) як принцип бухгалтерського обліку, що закріплений в статті 4 Закону №996-XIV, так само характеризує і податковий облік.

Наслідки для податкового обліку створює лише фактичний рух активів, що є обов`язковою умовою для формування податкового кредиту та витрат.

Якщо господарська операція фактично не відбулася, то платник податків не має права на податкову вигоду у вигляді податкового кредиту та/або зменшення оподатковуваного доходу на суму витрат.

Про необґрунтованість податкової вигоди можуть свідчити підтверджені доказами доводи контролюючого органу, зокрема про наявність таких обставин, як: неможливість реального здійснення операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних та/чи трудових ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг (відсутність управлінського, технічного персоналу, основних фондів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів тощо); нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності; облік для цілей оподаткування тільки тих господарських операцій, які безпосередньо пов`язані з виникненням податкової вигоди, якщо для цього виду діяльності також потрібне здійснення й облік інших господарських операцій; здійснення операцій з товаром, що не вироблявся або не міг бути вироблений в обсязі, зазначеному платником податків у документах обліку; відсутність документів обліку.

На підтвердження фактичного здійснення господарських операцій платник податків повинен мати відповідні первинні документи, які мають бути належно оформленими, містити всі необхідні реквізити, бути підписані уповноваженими особами і які в сукупності із встановленими обставинами справи, зокрема, і щодо можливостей здійснення господарюючими суб`єктами відповідних операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна, обсягу матеріальних та трудових ресурсів, економічно необхідних для здійснення господарських операцій, мають свідчити про беззаперечний факт реального вчинення господарських операцій, що і є підставою для формування платником даних податкового обліку.

На такі ж висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 18.03.2020 (справа №826/8114/15), від 12.03.2021 (справа №810/5871/15), від 04.09.2018 (справа №825/1153/17), від 31.03.2020 (справа №824/434/15-а), від 21.02.2020 (справа №826/17443/15), від 03.08.2020 (справа №826/7917/17), від 03.09.2019 (справа №810/3790/17), від 01.02.2021 (справа №826/12509/18), від 21.01.2021 (справа №813/2204/17), від 01.10.2019 (справа №816/434/18), від 08.12.2020 (справа №1.380.2019.005426).

Так, у постанові від 18.03.2020 (справа №826/8114/15) Верховний Суд, зробивши висновки, наведені вище, також зазначив, що «… в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції. При вирішенні спорів щодо правомірності формування платниками податків даних податкового обліку, зокрема, якщо предметом спору є достовірність первинних документів та підтвердження інших обставин реальності відображених у податковому обліку господарських операцій, суди повинні враховувати, що обов`язок доведення відповідних обставин у спорі між особою та суб`єктом владних повноважень покладається на суб`єкта владних повноважень, якщо він заперечує проти позову. У разі надання контролюючим органом доказів, які в сукупності з іншими доказами у справі свідчать, що документи, на підставі яких платник податків задекларував податковий кредит та сформував витрати, містять інформацію, що не відповідає дійсності, платник податків має спростувати ці доводи. Платник податків при виборі контрагента та укладенні з ним договорів має керуватися належною обачністю, оскільки від цього залежить подальше фактичне виконання договорів, отримання прибутку та прав на отримання певних преференцій».

Такі ж висновки щодо факту господарської операції як складової юридичного факту, що породжує право платника податків на податковий кредит та зменшення фінансового результату до оподаткування на суму витрат, зробила і Велика Палата Верховного Суду у постанові від 07.07.2022 у справі № 160/3364/19. Зробивши акцент на реальному здійсненні господарської операції як складової юридичного факту, що породжує у платника податків право на податковий кредит та на збільшення витрат, Велика Палата в цій постанові акцентувала увагу на тому, що платник податків не може бути обмежений у використанні первинного документа для цілей податкового обліку в тому разі, якщо безпосередньо він не вносив до такого документа неправдиві (недостовірні) відомості. Всі негативні наслідки, пов`язані з недостовірністю даних, зазначених у первинному документі, мають покладатися виключно на ту особу, яка їх внесла. Якщо іншою особою були внесені до документа відомості щодо учасника господарської операції, який має дефекти правового статусу, то добросовісний платник податків, який скористався відповідним документом для підтвердження даних свого податкового обліку, не може зазнавати жодних негативних наслідків у тому разі, якщо інші обставини, зазначені в первинному документі, зокрема рух відповідних активів, мали місце. При цьому має враховуватися реальна можливість платника податків пересвідчитися у тому, чи були достовірними відомості, що внесені до первинного документа його контрагентом.

Такий висновок Велика Палата зробила, застосувавши норму частини восьмої статті 9 Закону № 996-XIV, згідно з якою відповідальність за несвоєчасне складання первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку та недостовірність відображених у них даних несуть особи, які склали та підписали ці документи. Цю норму Велика Палата тлумачила як таку, в якій відображено принцип індивідуальної відповідальності платника податків за внесення недостовірних відомостей до первинних документів.

За висновком Великої Палати сам факт використання первинних документів з недостовірними даними для підтвердження обставин здійснення господарської операції не повинен автоматично вказувати на безпідставність даних податкового обліку. Натомість контролюючий орган має довести, що платник податків, приймаючи від контрагентів та використовуючи певні документи для цілей податкового обліку, діяв нерозумно, недобросовісно або без належної обачності. А це також пов`язано з фактичною можливістю й економічною доцільністю перевірки самим платником податків достовірності відомостей, які були включені до первинних документів. Мають бути наявні докази того, що розумними заходами добросовісний платник податків міг перевірити правдивість відповідних документів, а також мав достатні підстави, діючи з належною обачністю, для обґрунтованих сумнівів у їх змісті.

Велика Палата підтвердила, що визначальним для вирішення спорів про наявність податкових наслідків за результатами вчинення господарських операцій є дослідження сукупності обставин та первинних документів, які можуть як підтверджувати, так і спростовувати реальність господарських операцій.

Суд також вказує про необґрунтованість посилання позивача виключно на дію принципу індивідуальної відповідальності, оскільки матеріали справи не містять жодного документу та жодних відомостей про походження продукції, за результатами документальної реалізації якої формувалися спірні суми ПДВ, що свідчить про відсутність належної обачності позивача у виборі своїх контрагентів, а також про те, що позивачем не з`ясувано фактична можливість його контрагентів здійснити постачання продукції. Як підсумок, у суду немає підстав для застосування принципу індивідуальної відповідальності платника податку, адже на противагу доводам відповідача позивач не довів, що він діяв з належною обачністю при виборі контрагентів та розумними заходами пересвідчився у достовірності первинних документів, на підставі яких сформував показники свого бухгалтерського та податкового обліку.

Таким чином, вищевказані обставини в сукупності свідчать про те, що укладені між позивачем та його контрагентами договори та первинні документи не опосередковуються реальним виконанням задокументованих операцій, які становлять його предмет, фактично контрагентами позивача здійснено безпідставне документальне оформлення нереальних господарських операцій з постачання продукції, а наявність первинних документів не надає права платнику податків на формування даних податкового обліку в тому разі, якщо зафіксована в первинних документах господарська операція фактично не відбулася.

Тобто, позивач всупереч частини першої статті 77 КАС не спростував належними доказами доводи контролюючого органу, що його (позивача) операції з безпосередніми контрагентами не мали реального змісту.

Враховуючи вищенаведене, згідно наявних матеріалів справи TOB «Торговий дім «Агроімпорт Лтд» здійснено лише документальне оформлення нереальних господарських операцій з контрагентами, а саме: ТОВ "Оптімал Трейдінг" () та ТОВ "Овруч Стоун" ().

Отже, відповідачем доведено, а позивачем не спростовано порушення позивачем TOB «Торговий дім «Агроімпорт Лтд» п.п.198.3,198.5,198.6 ст.198, п.201.10 ст.201 ПК України, відтак, на переконання суду, оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 04.09.2019 № та № є правомірними та не підлягають скасуванню.

За визначенням частини першої статті 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Достатніми, у розумінні частини першої статті 76 КАС України, є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

За змістом частини другої вищезазначеної правової норми процесуального закону, питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Разом з тим частина перша статті 77 КАС України покладає на кожну сторону обов`язок довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов до висновку про залишення позовних вимог без задоволення.

Належних та достатніх доказів, які б доводили обґрунтованість заявленого позову, суду не надано. Інші доводи учасників справи не спростовують вищенаведених висновків суду.

Враховуючи висновки суду за наслідками вирішення справи, положення ст. ст. 139, 143 КАС України, у суду відсутні підстави для вирішення питання щодо розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 2, 9, 14, 73-78, 90, 143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Лисенко В.І.