Справа № 520/347/21
Суддя: Подобайло З.Г.
Дата ухвалення: 2026-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2026 р.Справа № 520/347/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Подобайло З.Г.,

Суддів: Чалого І.С. , Семененко М.О. ,

за участю секретаря судового засідання Кіт Т.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 23.12.2025, головуючий суддя І інстанції: Рубан В.В., повний текст складено 26.12.25 року по справі № 520/347/21

за позовом ОСОБА_1

до Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про заміну способу або порядку виконання судового рішення, в якій просить суд змінити спосіб виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.02.2021 по справі № 520/347/21 шляхом стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі ГУ ПФУ в Харківській області, пенсійний орган) на користь ОСОБА_1 різниці між максимально нарахованим та фактично виплаченим розміром з 01.04.2019 по день проведення перерахунку, в сумі 84 455.58 грн.

В обґрунтування заяви зазначено, що на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.02.2021 по справі № 520/347/21 відповідачем здійснено перерахунок пенсії з 01.04.2019 та нарахована сума на доплату за попередній період (з квітня 2019 по вересень 2021) в розмірі 84 455.58 грн, що підтверджується розрахунком відповідача на доплату (виплату, утримання) пенсії за пенсійною справою № /A-3377. Рішення суду від 23.02.2021 по справі № 520/347/21 набрало законної сили 17.05.2021 та до теперішнього часу в частині виплати заборгованості з пенсії позивачу відповідачем не виконано, що є підставою для задоволення заяви про зміну способу або порядку виконання судового рішення. Представник позивача вважає за необхідне змінити спосіб виконання рішення суду в даній справі на стягнення з ГУ ПФУ в Харківській області на користь ОСОБА_1 пенсійних виплат за період з квітня 2019 по вересень 2021 у розмірі 84 455.58 грн.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 23.12.2025 залишено без задоволення заяву ОСОБА_1 .

Не погодившись із ухвалою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим просить суд скасувати ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 23.12.2025 та змінити спосіб і порядок виконання рішення, яке виніс Харківський окружний адміністративний суд від 23.02.2021 у справі № 520/347/21 із зобов`язання ГУ ПФУ в Харківській області перерахувати пенсію ОСОБА_1 на підставі нової довідки від 30.07.2020 № 11/791 про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 , з 01.04.2019, на стягнення з ГУ ПФУ в Харківській області на користь ОСОБА_1 різниці між максимально нарахованим та фактично виплаченим розміром з 01.04.2019 по день проведення перерахунку, в сумі 84 455.58 грн.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на те, що судом першої інстанції не враховано зміни у процесуальному законодавстві, які мають застосовуватися відповідно до частини третьої статті 3 КАС України, за якими провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи, а саме що з 19.12.2024 законодавцем шляхом внесення змін до КАС країни Законом України № 4094-ІХ унормовано питання невиконання суб`єктом владних повноважень судових рішень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання, зокрема, пенсійних виплат, протягом двох місяців з дня набрання законної сили судовим рішенням, й наслідком такого невиконання є зміна способу і порядку виконання такого судового рішення шляхом стягнення з такого суб`єкта владних повноважень відповідних виплат. Вказує, що позивач звернувся до суду першої інстанції у зв`язку зі змінами у діючому законодавстві. При цьому, відсутність виконавчого провадження з примусового виконання судового рішення у цій справі не є перешкодою для зміни способу і порядку його виконання, оскільки приписами статті 378 КАС України обов`язкову наявність відкритого виконавчого провадження не визначено в якості передумови для розгляду питання про зміну способу і порядку виконання рішення суду, тоді як правом на звернення до суду з відповідною заявою наділений не лише державний виконавець, а й стягувач.

Також, від позивача надійшла заява про розгляд справи без участі позивача та представника позивача.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, обґрунтовуючи таке прохання доводами фактично аналогічними наведеним у позовній заяві.

Зазначив, що позивачу на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.02.2021 по справі № 520/347/21 проведено перерахунок пенсії з 01.04.2019. За період з 01.04.2019 по 31.09. 2021 нараховано різницю в пенсії на загальну суму у розмірі 84 455.58 грн, яку внесено до Реєстру судових рішень. За доводами відповідача, ГУ ПФУ в Харківській області виконало рішення суду у справі № 520/347/21.

Учасники справи про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги були повідомлені заздалегідь та належним чином.

Апеляційна скарга розглядається у судовому засіданні згідно приписів ст. 229 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши ухвалу суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 23.02.2021 по справі № 520/347/21 задоволено частково адміністративний позов ОСОБА_1 .

Визнано протиправною бездіяльність ГУ ПФУ в Харківській області, щодо не проведення перерахунку ОСОБА_1 пенсії на підставі нової довідки від 30.07.2020 № 11/791 про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 .

Зобов`язано ГУ ПФУ в Харківській області перерахувати пенсію ОСОБА_1 на підставі нової довідки від 30.07.2020 № 11/791 про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 , з 01.04.2019.

В іншій частині позовні вимоги залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.02.2021 по справі № 520/347/21 набрало законної сили : 17.05.2021.

На виконання вищезазначеного рішення суду відповідачем було здійснено перерахунок пенсії за період квітень 2019 вересень 2021 та нарахована сума на доплату за попередній період у розмірі 54 455.58 грн, що підтверджується розрахунком за пенсійною справою № N/A3377.

Вказана сума різниці пенсії обліковується в автоматизованих базах даних обробки пенсійної документації.

Вважаючи, що наявні правові підстави для зміни способу та порядку виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.02.2021 по справі № 520/347/21, позивач подав до суду відповідну заяву.

Приймаючи оскаржувану ухвалу про відмову в задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що з матеріалів справи встановлено, що на виконання рішення від 23.02.2021 по справі № 520/347/21 ГУ ПФУ в Харківській області здійснило перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.04.2019 на підставі нової довідки від 30.07.2020 № 11/791 про розмір грошового забезпечення, про що свідчить протокол перерахунку пенсії позивача з 01.04.2019. Отже, рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.02.2021 по справі № 520/347/21 відповідачем виконано. Зобов`язань, щодо виплати різниці в пенсії з 01.04.2019 по 30.09.2021 рішення суду від 23.02.2021 не містить, вказане питання не було предметом судового розгляду. Враховуючи викладене, з огляду на положення ч. 3 ст. 378 КАС України, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви позивача про зміну способу або порядку виконання рішення.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з ч. 4 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно з вимогами ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Отже, обов`язковість виконання судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених ст. 29-1 Конституції України, а також ст.ст. 14 та 370 КАС України.

Колегія суддів зазначає, що в адміністративному судочинстві обов`язковість виконання судового рішення має особливо важливе значення, оскільки, виходячи із завдань адміністративного судочинства щодо ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, судовий захист може вважатися ефективним лише за умови своєчасного та належного виконання судового рішення, зазвичай, боржником в якому є держава в особі її компетентних органів, а тому адміністративні суди, які, здійснюючи судовий контроль та застосовуючи інші пов`язані процесуальні засоби, повинні максимально сприяти реалізації конституційної засади обов`язковості судового рішення.

Вищенаведені висновки узгоджуються із позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 01.02.2022 у справі № 420/177/20 та ухвалах від 26.01.2021 у справі № 611/26/17, від 07.02.2022 у справі № 200/3958/19-а, від 24.07.2023 у справі № 420/6671/18 та від 01.05.2023 у справі № 520/926/21.

Частиною 2 ст. 6 Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі Закон України № 1404-VIII) встановлено, що рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Відповідно до ч. 3 ст. 33 Закону України № 1404-VIII за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.

Порядок виконання рішень судів про стягнення коштів з державних органів регулюється Законом України від 05.06.2012 № 4901-VI «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» (далі Закон України № 4901- VI) та порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 № 845.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України № 4901- VI виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Статтею 7 Закону України № 4901- VI передбачено, що виконання рішень суду про зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за якими є державний орган, державне підприємство, юридична особа, здійснюється в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження» з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом.

У разі якщо рішення суду, зазначені в частині першій цієї статті, не виконано протягом двох місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, крім випадків, коли стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій, державний виконавець зобов`язаний звернутися до суду із заявою про зміну способу і порядку виконання рішення.

Отже, звернення до суду є обов`язком державного виконавця у зазначеній категорії справ та такий обов`язок виникає через два місяці з дня відкриття виконавчого провадження за умови, що рішення суду не виконане, а стягувач не чинить перешкоди провадженню виконавчих дій.

Під зміною способу і порядку виконання рішення слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення у разі неможливості його виконання у встановленими раніше порядку і способом. Змінюючи спосіб і порядок виконання судового рішення, суд не може змінювати останнє по суті.

Поняття спосіб і порядок виконання судового рішення мають спеціальне значення, яке реалізується у виконавчому провадженні. Вони означають визначену рішенням суду послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем. Під зміною способу виконання рішення суду необхідно розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення у разі неможливості його виконання у раніше встановлений спосіб.

Порядок та підстави для зміни способу, порядку та встановлення строку виконання судового рішення закріплені статтею 378 КАС України.

Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 378 КАС України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Невиконання суб`єктом владних повноважень судового рішення, яке набрало законної сили, щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг протягом двох місяців з дня набрання законної сили судовим рішенням є самостійною підставою для зміни способу і порядку виконання такого судового рішення шляхом стягнення з такого суб`єкта владних повноважень відповідних виплат (ч. 3 ст. 378 КАС України у редакції Закону № 4094-IX, що діє з 19.12.2024).

Отже, з 19.12.2024 статтю 378 КАС України доповнено самостійною підставою для зміни способу і порядку виконання судового рішення, а саме: невиконання суб`єктом владних повноважень судового рішення, яке набрало законної сили, щодо, серед іншого, обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, протягом двох місяців з дня набрання таким рішенням законної сили; при чому зміна способу і порядку виконання такого судового рішення відбувається шляхом стягнення з такого суб`єкта владних повноважень відповідних виплат.

У цій категорії справ зміна способу і порядку виконання рішення можлива шляхом зміни «зобов`язання здійснити перерахунок та провести виплати за перерахованою пенсією» на «стягнення коштів із державного органу боржника».

Під зміною способу і порядку виконання рішення розуміється прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у порядку і способом, раніше встановленими.

Судовим розглядом встановлено, що рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 23.02.2021 по справі № 520/347/21 задоволено частково адміністративний позов ОСОБА_1 .

Визнано протиправною бездіяльність ГУ ПФУ в Харківській області, щодо не проведення перерахунку ОСОБА_1 пенсії на підставі нової довідки від 30.07.2020 № 11/791 про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 .

Зобов`язано ГУ ПФУ в Харківській області перерахувати пенсію ОСОБА_1 на підставі нової довідки від 30.07.2020 № 11/791 про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 , з 01.04.2019.

В іншій частині позовні вимоги залишити без задоволення.

Тобто, резолютивна частина рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.02.2021 по справі № 520/347/21 має зобов`язальний характер лише щодо перерахунку пенсії ОСОБА_1 .

В свою чергу, судом при ухваленні рішення суду від 23.02.2021 по справі № 520/347/21 не було зобов`язано відповідача вчинити дії щодо виплати перерахованої пенсії з 01.04.2019 на підставі довідки від 30.07.2020 № 11/791, з урахуванням раніше виплачених сум, або різниці в пенсії.

Як вбачається з мотивувальної частини рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.02.2021 по справі № 520/347/21, відмовляючи в задоволенні частини позовних вимог, в тому числі щодо здійснення виплати суми недоплаченої частини основного розміру пенсії з 01.04.2019 однією сумою, суд першої інстанції визнав їх передчасними, спрямованими на майбутнє, отже такими, що задоволенню не підлягають, оскільки обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду, наразі спір з приводу вказаних обставин відсутній.

Колегія суддів зазначає, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.02.2021 по справі № 520/347/21 набрало законної сили : 17.05.2021.

Позивачем рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.02.2021 по справі № 520/347/21 в частині відмови в задоволенні позову, не оскаржувалось.

На виконання вищезазначеного рішення суду відповідачем було здійснено перерахунок пенсії за період квітень 2019 вересень 2021 та нарахована сума на доплату за попередній період у розмірі 54 455.58 грн, що підтверджується розрахунком за пенсійною справою № N/A3377.

Отже, рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.02.2021 по справі № 520/347/21 виконано відповідачем у повному обсязі.

Колегія суддів зауважує, що в розумінні положень частини 3 статті 378 КАС України самостійною підставою для зміни способу і порядку виконання судового рішення шляхом стягнення з суб`єкта владних повноважень відповідних виплат є саме невиконання суб`єктом владних повноважень судового рішення, яке набрало законної сили.

Проте, рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.02.2021 по справі № 520/347/21 було виконане, що підтверджується вищезазначеним розрахунком на доплату (виплату, утримання) пенсії за пенсійною справою № N/A3377.

Проведений пенсійним органом перерахунок пенсії в частині його розміру, позивач не оспорює.

В своїй заяві позивач просить змінити спосіб виконання судового рішення від 23.02.2021 по даній справі шляхом стягнення з ГУ ПФУ в Харківській області на користь ОСОБА_1 різниці між максимально нарахованим та фактично виплаченим розміром з 01.04.2019 по день проведення перерахунку, в сумі 84 455.58 грн, з урахуванням тієї обставини, що на даний час відповідачем не виконано рішення в частині виплати на користь заявника перерахованої пенсії.

Разом з тим, рішенням суду не було покладено на ГУ ПФУ в Харківській області обов`язку щодо виплати заборгованості з пенсії, а тому і відсутні підстави для зміни способу і порядку виконання наведеного рішення.

В свою чергу, зобов`язання відповідача здійснити перерахунок пенсії та виплатити заборгованість з недоплаченої пенсії є різними за своєю суттю способами захисту прав та інтересів позивача, які обираються ним при поданні позову, а судом - при ухваленні рішення.

Колегія суддів зазначає, що в даному випадку заявник просить змінити не спосіб і порядок виконання рішення суду, а судове рішення по суті позовних вимог і вирішити позовну вимогу про виплату перерахованої пенсії, в задоволенні якої судом було відмовлено.

Та обставина, що відповідач нарахував позивачу різницю в пенсії за період з квітня 2019 по вересень 2021 не є підставою для зміни способу і порядку виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.02.2021 по справі № 520/347/21, адже відповідні дії ГУ ПФУ в Харківській області вчинило не на виконання вказаного судового рішення, а вже після його фактичного виконання, оскільки рішенням суду у цій справі не було покладено на ГУ ПФУ в Харківській області обов`язку щодо здійснення виплати перерахованої пенсії позивачу.

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків, якими мотивоване рішення суду першої інстанції, та не дають підстав вважати висновки суду першої інстанції помилковими, а застосування судом норм матеріального права - неправильним.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Водночас суд ураховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також ураховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain), серія A, 303-A, п. 29).

Апеляційна скарга не містить належних та обґрунтованих доводів, які б спростовували наведені висновки суду. У ній також не зазначено інших міркувань, які б не були предметом перевірки суду першої інстанції та щодо яких не наведено мотивів відхилення таких аргументів.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи наведені положення процесуального законодавства та встановлені обставини, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувану ухвалу у справі слід залишити без змін.

Керуючись ст. 139, 242, 243, 250, 308, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 378 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 23.12.2025 по справі № 520/347/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя (підпис)З.Г. Подобайло
Судді(підпис) (підпис) І.С. Чалий М.О. Семененко