Справа № 640/13395/21
Суддя: А.В. САГУН
Дата ухвалення: 2026-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2026 року м. Кропивницький Справа № 640/13395/21

провадження № 2-іс/340/440/25

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сагуна А.В., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (далі позивачка) до Ради з питань опіки та піклування повнолітніх осіб Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації в особі управління соціальної та ветеранської політики Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації (далі відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом, у якому просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача, оформлене витягом з протоколу № 6 від 11.02.2021 року, про відмову ОСОБА_1 у наданні дозволу на укладання договору купівлі-продажу від імені її недієздатної доньки ОСОБА_2 на 1/4 частину квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;

- зобов`язати відповідача прийняти рішення про надання дозволу ОСОБА_1 на укладання договору купівлі-продажу від імені її недієздатної доньки ОСОБА_2 на 1/4 частину квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , із перерахуванням 1/4 від вартості квартири на рахунок ОСОБА_1 , з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Ухвалою судді Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.05.2021 відкрито провадження, адміністративну справу було призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с.123-124).

На виконання положень Закону України від 13.12.2022 року №2825-IX "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду", у відповідності з Порядком передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва, затвердженим наказом ДСА України №399 від 16.09.2024, згідно супровідного листа Київського окружного адміністративного суду від 05.03.2025 №01-19/3049/25 до Кіровоградського окружного адміністративного суду передано 689 судових справ (у тому числі дану справу) (а.с.181).

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.03.2025, справу № 640/13395/21 передано на розгляд судді Ю.П. Пасічнику (а.с.182).

Ухвалою судді Пасічника Ю.П. від 25.03.2025 дану справу прийнято до провадження, а ухвалою суду в складі головуючого судді Пасічника Ю.П. від 29.05.2025 провадження у справі зупинено до вступу в законну силу рішення Біляївського районного суду Одеської області щодо продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною (а.с.183-184, 225).

За розпорядженням керівника апарату Кіровоградського окружного адміністративного суду від 16.12.2025 № 328 "Щодо призначення повторного автоматизованого розподілу справ" було призначено проведення повторного автоматизованого цієї справи у зв`язку із смертю судді ОСОБА_3 (а.с.230).

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.12.2025 адміністративну справу розподілено на суддю Сагуна А.В. (а.с.231).

Ухвалою суду в складі головуючого судді Сагуна А.В. від 09.02.2026 прийняти до свого провадження справу № 640/13395/21. Також, поновлено провадження у справі та призначено її розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (а.с.233).

В обґрунтування вимог позивачка зазначила, що 07.12.2020 року звернулася до Управління соціального захисту населення Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації із заявою про надання дозволу на укладення від імені її недієздатної доньки ОСОБА_2 договору купівлі-продажу 1/4 частини квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 . Позивачка посилалася на те, що її донька рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 17.02.2020 у справі № 496/3135/19 була визнана недієздатною, а вона призначена її опікуном. Необхідність продажу частки квартири обґрунтовувала погіршенням стану здоров`я доньки, необхідністю дороговартісного лікування та обстежень. Також позивачка вказала на порушення органом опіки та піклування її прав на своєчасний розгляд заяви, участь у її розгляді та отримання письмової відповіді, а прийняте рішення про відмову в наданні дозволу вважала формальним, упередженим та таким, що не враховує реальні інтереси підопічної. У зв`язку з цим позивачка просить суд визнати протиправним та скасувати рішення, оформлене протоколом №6 від 01.02.2021, та зобов`язати відповідача надати дозвіл на укладення договору купівлі-продажу.

Відповідач подав відзив, у якому заперечив проти позову, зазначивши, що рішенням від 11.02.2021 року було відмовлено у наданні дозволу з метою збереження майнових прав та інтересів недієздатної ОСОБА_2 . Відповідач вказував, що єдине житло, яке належить підопічній на праві власності, є спірна квартира, а її відчуження призведе до погіршення її майнового стану. На момент розгляду заяви доказів необхідності невідкладного лікування не було надано, а довідка медичного закладу датована вже після прийняття рішення. Крім того, відповідач звертав увагу, що позивачка просила перерахувати кошти від продажу частини квартири на власний банківський рахунок, що, на думку відповідача, не відповідає інтересам недієздатної особи (а.с.128-130, 187-189).

У поданій до суду відповіді на відзив позивачка не погодилась з такими аргументами відповідача, просила суд задовольнити позовні вимоги повністю з підстав, вказаних у позову (а.с.138-142, 209-213).

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 17.02.2020 року у справі № 496/3135/19 (провадження № 2-о/496/23/20) ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було визнано недієздатною та призначено опікуном її матір ОСОБА_1 .

Пунктом 4 резолютивної частини зазначеного рішення встановлено, що строк його дії в частині визнання фізичної особи недієздатною становить два роки з дня набрання рішенням законної сили, а клопотання про продовження строку його дії має бути подане не пізніше ніж за п`ятнадцять днів до закінчення такого строку (а.с.50-53).

07.12.2020 року позивачка звернулася до Управління соціального захисту населення Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації із заявою про надання дозволу на укладення від імені її недієздатної доньки ОСОБА_2 договору купівлі-продажу 1/4 частини квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.16-43, 190-192).

Рішенням Ради з питань опіки та піклування повнолітніх осіб Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації, оформленим протоколом № 6 від 01.02.2021 року, у наданні такого дозволу було відмовлено з мотивів недопущення погіршення майнового стану недієздатної особи (а.с.65-66).

Листом від 02.04.2021 року № 108/4113 Солом`янська районна в місті Києві державна адміністрація також повідомила позивачці про те, що оскільки основним завданням органу опіки та піклування є захист особистих і майнових прав та інтересів повнолітніх осіб, а дозвіл на продаж нерухомого майна недієздатної ОСОБА_2 порушує її права та суперечать її майновим інтересам, оскільки тільки зазначене житло є у власності недієздатної ОСОБА_2 і надання дозволу на укладання договору купівлі-продажу залишить її без майна, тому, виключно в інтересах недієздатної ОСОБА_2 , 11.02.2021 року Рада з питань опіки та піклування повнолітніх осіб Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації прийняла рішення, яким відмовила ОСОБА_1 в наданні дозволу на вчинення дій від імені підопічної щодо продажу житла (а.с.75-76).

Незгода позивачки з рішенням, оформленим витягом з протоколу № 6 від 11.02.2021 року, зумовила її звернення до суду з даним позовом.

Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права.

Згідно з частиною першою статті 55 Цивільного кодексу України опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки.

Частиною першою статті 56 Цивільного кодексу України передбачено, що органами опіки та піклування є районні, районні в містах Києві та Севастополі державні адміністрації, виконавчі органи міських, районних у містах, сільських, селищних рад.

Частиною першою та третьою статті 67 Цивільного кодексу України встановлено, що опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням. Опікун вчиняє правочини від імені та в інтересах підопічного.

Згідно з частиною першою статті 71 Цивільного кодексу України опікун не має права без дозволу органу опіки та піклування: 1) відмовитися від майнових прав підопічного; 2) видавати письмові зобов`язання від імені підопічного; 3) укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, в тому числі договори щодо поділу або обміну житлового будинку, квартири; 4) укладати договори щодо іншого цінного майна.

Частиною другої цієї статті Кодексу визначено, що піклувальник має право дати згоду на вчинення правочинів, передбачених частиною першою цієї статті, лише з дозволу органу опіки та піклування.

Пунктом 3.1 глави 1 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), визначено, що у разі укладення правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) права, за якими підлягають державній реєстрації, у тому числі договорів щодо поділу, обміну житлового будинку, квартири за участю малолітніх осіб, а також осіб, над якими встановлено опіку або піклування, нотаріус перевіряє наявність дозволу органу опіки та піклування на укладення таких правочинів.

Спільним наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді, Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України від 26.05.1999 року № 34/166/131/88, затверджено Правила опіки та піклування (далі Правила).

Пунктом 1.7 цих Правил передбачено, що органи опіки та піклування відповідно до покладених на них завдань та розподілу повноважень між структурними підрозділами відповідних управлінь і відділів місцевої державної адміністрації, зокрема, вживають заходи щодо захисту особистих та майнових прав неповнолітніх дітей і осіб, які перебувають під опікою (піклуванням).

Згідно з пунктом 1.8 Правил, рішення органів опіки і піклування про призначення чи звільнення опікунів і піклувальників від виконання своїх обов`язків, а також з інших питань опіки і піклування можуть бути оскаржені в установленому законом порядку.

З аналізу наведених вище норм убачається, що орган опіки та піклування зобов`язаний перевіряти, чи відповідає правочин, який планується до вчинення від імені недієздатної особи, її майновим інтересам та чи не призведе він до погіршення її майнового стану.

Як убачається з матеріалів даної справи, відповідач, відмовляючи позивачці у наданні дозволу на відчуження 1/4 частки квартири, виходив із того, що зазначена частка є єдиним об`єктом нерухомого майна, який належить ОСОБА_2 на праві власності, а відтак її відчуження призведе до втрати нею єдиного майнового активу у вигляді житла.

Такий підхід відповідача узгоджується з вимогами цивільного законодавства, оскільки право власності є самостійним майновим правом, що підлягає захисту незалежно від фактичного проживання особи у відповідному приміщенні чи реєстрації її місця проживання (статті 316, 317, 321 Цивільного кодексу України).

Доводи позивачки про те, що ОСОБА_2 фактично проживає разом із батьками та сестрами і не користується спірною квартирою, не спростовують правомірності позиції відповідача, оскільки не змінюють правової природи спірної частки як об`єкта права власності та не усувають ризику погіршення її майнового становища у разі відчуження єдиного належного їй об`єкта нерухомого майна.

Суд критично оцінює також доводи позивачки про те, що твердження відповідача щодо відсутності доказів необхідності негайного лікування підопічної спростовується фактом його "обізнаності" про підстави звернення. Так, сам по собі факт усних пояснень або суб`єктивного інформування органу опіки та піклування не може підміняти обов`язок заявника подати належні і допустимі письмові докази, які підтверджують необхідність відчуження нерухомого майна саме в інтересах підопічної особи.

Довідка КНП "Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я" від 15.03.2021 року була складена після ухвалення оскаржуваного рішення і не могла бути предметом оцінки відповідача під час розгляду заяви від 07.12.2020 року, а тому не свідчить про протиправність його дій на момент прийняття рішення.

Суд погоджується з доводами відповідача про те, що під час розгляду заяви позивачкою не було подано належних та допустимих доказів необхідності відчуження частки квартири саме в інтересах ОСОБА_2 , зокрема доказів існування обставин, які б свідчили про неможливість захисту її прав та інтересів іншим, менш обтяжливим для її майнового стану способом.

Посилання позивачки на долучення до заяви належних доказів на підтвердження відсутності порушення права на житло не спростовують правомірності висновків відповідача, оскільки встановлення факту проживання ОСОБА_2 разом із родиною не виключає того, що відчуження належної їй частки квартири призведе до втрати єдиного об`єкта нерухомого майна у її власності.

Суд також відхиляє аргумент позивачки про те, що право власності на квартиру без можливості її розпорядження не має цінності порівняно з правом на життя, оскільки захист життя та здоров`я особи не може здійснюватися шляхом безумовного позбавлення її єдиного майна без встановлення необхідності, пропорційності та доведеності такого втручання.

Крім того, судом було враховано, що зі змісту заяви позивачки вбачається її прохання перерахувати кошти, отримані від продажу спірної частини квартири, на власний банківський рахунок. За таких обставин суд погоджується з доводами відповідача, що обраний позивачкою спосіб розпорядження коштами не забезпечує їх цільового використання виключно в інтересах недієздатної особи та не містить належних гарантій збереження цих коштів для задоволення саме її потреб. Отже, за відсутності доказів того, що перерахування коштів на особистий рахунок позивачки відповідало б інтересам недієздатної особи та забезпечувало належний контроль за їх використанням, суд дійшов висновку про обґрунтованість позиції відповідача щодо невідповідності такої вимоги інтересам недієздатної особи.

За таких обставин суд дійшов висновку, що відповідач, відмовляючи у наданні дозволу на відчуження 1/4 частки квартири, діяв у межах наданих йому повноважень, з дотриманням вимог чинного законодавства та з урахуванням пріоритету захисту майнових прав особи, яка потребує підвищеного рівня правового захисту, тому підстав для висновку про протиправність оскаржуваного рішення суд не встановив.

Принагідно суд звертає увагу на те, що на момент ухвалення оскаржуваного рішення - рішення Біляївського районного суду Одеської області від 17.02.2020 у справі № 496/3135/19 про визнання ОСОБА_2 недієздатною було чинним. Водночас станом на день розгляду цієї справи суду не надано належних та допустимих доказів продовження строку дії зазначеного рішення або повторного визнання цієї особи недієздатною, оскільки ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 18.11.2025 у справі №496/5864/25 клопотання про продовження дії рішення від 17.02.2020 було повернуто ОСОБА_1 як неподане. За таких обставин відсутні належні докази, що на даний час ОСОБА_2 має встановлений судом статус недієздатної особи. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для застосування на даний момент до спірних правовідносин правового режиму опіки, передбаченого статтями 55 та 71 Цивільного кодексу України, оскільки опіка встановлюється та здійснюється виключно щодо особи, визнаної судом недієздатною.

Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову.

Оскільки в задоволенні позову відмовлено судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст.139, 242-246, 255, 293, 295-297 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Ради з питань опіки та піклування повнолітніх осіб Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації в особі управління соціальної та ветеранської політики Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації (03186, м. Київ, просп. Повітряних Сил, 40, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 - 297 КАС України.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду А.В. САГУН