Справа № 826/9874/15
Суддя: Шарапа В.М.
Дата ухвалення: 2026-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у відкритті касаційного оскарження

16 лютого 2026 року

м. Київ

справа №826/9874/15

адміністративне провадження № К/990/4300/26

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача - Шарапи В.М., суддів: Кравчука В.М., Чиркіна С.М., перевіривши касаційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.12.2025 у справі №826/9874/15 за позовом ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправною бездіяльності і зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 15.10.2025 позов ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд гарантування, відповідач) про зобов`язання відповідача здійснити необхідні дії для включення ОСОБА_1 в загальний реєстр вкладників фізичних осіб Публічного акціонерного товариства «Європейський газовий банк», які мають право на отримання відшкодування за вкладами за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, за договором №2605 від 04.09.2012 банківського рахунку в розмірі 196 155,61 грн.

Не погодившись із судовим рішенням, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 17.11.2025 апеляційну скаргу повернуто апелянту.

В подальшому, Фонд гарантування вдруге подав апеляційну скаргу, заявивши клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.12.2025 у задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження Фонду гарантування відмовлено. У відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Фонду гарантування на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 15.10.2025 року у цій справі відмовлено.

На адресу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду 28.01.2026 надійшла касаційна скарга скаргу Фонду гарантування, в якій відповідач просить скасувати ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.12.2025, справу направити справу до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

За наслідками перевірки касаційної скарги на предмет відповідності вимогам, передбаченим статтями 328-330 КАС України, встановлено, що скаржник, звертаючись до суду касаційної інстанції, посилається на положення частини третьої статті 328 цього Кодексу.

Втім, перевіривши касаційну скаргу, Верховний Суд вважає за необхідне відмовити у відкритті касаційного провадження, виходячи з наступного.

Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, суд апеляційної інстанції зазначив, що оскільки вдруге апеляційну скаргу було подано більш ніж через два тижні після отримання копії ухвали про повернення вперше поданої апеляційної скарги та більш ніж через місяць після ухвалення судового рішення по суті, відсутні підстави для визнання причин пропуску процесуального строку поважними.

При цьому апеляційним судом наголошено, що виключно подання заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення не може бути підставою для його поновлення без зазначення обставин, які, на переконання заявника, є поважними для прийняття такого процесуального рішення, що, у свою чергу, мають бути підтверджені належними і допустимими доказами.

В обґрунтування касаційної скарги відповідачем вказано, що відповідно до частини 6 статті 108 КАС України (за аналогією закону) повернення скарги не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

В касаційній сарзі відповідач, посилаючись на практику Європейського Суду з прав людини та наводячи витяги із окремих судових рішень, вважає, що вирішуючи питання щодо обмеження доступу до правосуддя, суд має уникати зайвого формалізму.

Крім цього скаржник зазначає про кількість та тривалість повітряних тривог у місті Києві в 2025 році, аварійні відключення електропостачання, відсутність у Фонду гарантування філій чи представництв в інших містах України та надмірну виробничу завантаженість юристів відповідача.

Перевіривши матеріали касаційної скарги, суд приходить до висновку щодо відмови у відкритті касаційного провадження, виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 299 КАС України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Суд поновлює або продовжує процесуальний строк, якщо визнає поважною причину пропуску даного строку (поважність причин повинен доводити скаржник).

Підстави пропуску строку є поважними, якщо обставини, які зумовили такі причини, є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Відповідач, маючи намір добросовісної реалізації належного йому права на апеляційне оскарження судового рішення, повинен діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у нього прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом для чого, як особа, зацікавлена у поданні апеляційної скарги, має вчиняти усі можливі та залежні від нього дії, використовувати усі наявні засоби та можливості, передбачені законодавством.

Як вбачається із Єдиного державного реєстру судових рішень у цій справі мають місце такі обставини:

- 15.10.2025 судом першої інстанції прийнято рішення по суті позовних вимог у справі;

- 12.11.2025 до Шостого апеляційного адміністративного суду вперше надійшла апеляційна скарга Фонду гарантування (у строки, визначені статтею 295 КАС України);

- ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 17.11.2025 вперше подану Фондом гарантування апеляційну скаргу повернуто апелянту у зв`язку з тим, що до апеляційної скарги не надано доказів, відповідно до закону, на підтвердження повноважень Музичук Лесі Василівни як адвоката представляти інтереси відповідача у Шостому апеляційному адміністративному суді;

- 19.11.2025 відповідачем отримано копію ухвали про повернення первісної апеляційної скарги;

- 02.12.2025 Фондом гарантування повторно подано апеляційну скаргу з клопотанням про поновлення строків для її подання. В обґрунтування причин поважності пропуску строку на апеляційне оскарження Фонд гарантування посилався на гарантоване національним і міжнародним законодавством право на апеляційне оскарження судового рішення, наявністю права на повторне подання апеляційної скарги, а також подання апеляційної скарги вдруге з усунутими помилками.;

- 08.12.2025 повторно подану апеляційну скаргу залишено без руху для надання можливості скаржнику усунути недоліки апеляційної скарги шляхом надання, зокрема, заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду із зазначенням інших причин для його поновлення із долученням пояснень неможливості невідкладного подання апеляційної скарги вдруге після отримання 19.11.2025 копії ухвали від 17.11.2025 про повернення вперше поданої;

- 29.12.2025 відмовлено у задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та у відкритті апеляційного провадження.

В цьому випадку підставою для відмови у відкритті апеляційного провадження стало те, що наведені Фондом гарантування причини пропуску строку на апеляційне оскарження є неповажними, з чим погоджується суд касаційної інстанції.

Позиція суду апеляційної інстанції, серед іншого, мотивована тим, що належних і допустимих доказів, що підтверджують неможливість подання апеляційної скарги вдруге невідкладно після отримання копії ухвали про повернення вперше поданої, апелянтом не надано, зокрема, й на виконання вимог ухвали від 08.12.2025.

При цьому суд апеляційної інстанції обгрунтовано відхилив доводи апелянта про введення воєнного стану в Україні в якості неможливості своєчасної реалізації права на апеляційне оскарження судового рішення та посилання Фонду гарантування на обстріли, повітряні тривоги, відключення електроенергії в якості підстав для визнання поважними причин пропуску строку на апеляційне оскарження судового рішення.

Верховний Суд зазначає, що посилання відповідача на довготривалі повітряні тривоги, відключення електроенергії не може бути поважною причиною для поновлення строку на подання апеляційної скарги, оскільки зазначені обставини не носили постійного, безперервного характерув в місті Києві у період з 19.11.2025 (дати отримання ухвали про повернення первісної апеляційної скарги) по 02.12.2025 (дата повторного звернення до апеляційного суду), а Фондом гарантування не доведено прямого, безпосереднього причинного зв`язку між пропуском строку повторного подання апеляційної скарги та введенням на території України воєнного стану.

Твердження заявника касаційної скарги на ракетні обстріли, затяжні повітряні тривоги, відсутність електрозабезпечення колегія суддів також оцінює критично, оскільки в цій частині касаційної скарги окрім загальних фраз, цитування національного законодавства України та судової практики Європейського Суду з прав людини відповідач жодним чином не обґрунтував та не надав жодних доказів, зокрема, актів відсутності електроенергії тощо, які б підтверджували постійний та безперервний характер таких обставин, що унеможливило б подання апеляційної скарги повторно у найкоротші строки.

Також колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції, яким зазначено, що недоліки повернутої вперше апеляційної скарги не вимагали від Фонду гарантування вчинення значного обсягу дій, спрямованих на їх усунення, окрім невідкладного повторного подання апеляційної скарги із наданням документів на підтвердження повноважень особи, яка подає скаргу, вчиняти відповідні процесуальні дії від імені Фонду.

Верховний Суд вважає обгрунтованим висновок суду апеляційної інстанції про те, що неналежна організація трудового процесу з боку відповідальних осіб та виникнення організаційних складнощів у роботі суб`єкта владних повноважень є суб`єктивною причиною, а наслідки, що настали внаслідок такої причини, є результатом неналежного виконання процесуальних обов`язків, які мають бути однаковими для всіх учасників справи.

Разом з цим колегія суддів також зауважує, що впорядкування внутрішніх процедур Фонду гарантування щодо реалізації його права на апеляційне оскарження судових рішень, віднесено виключно до внутрішньо-управлінської діяльності відповідача, у зв`язку з чим не може бути визнано поважною причиною пропуску строку.

Верховний Суд наголошує, що повернення апеляційної скарги, поданої вперше, та вдруге у зв`язку з певними її недоліками, не є об`єктивно непереборною обставиною чи істотною перешкодою для своєчасного вчинення процесуальних дій, а за своєю суттю є суб`єктивною обставиною та не може бути прийнято судом апеляційної інстанції як підстава для поновлення строку апеляційного оскарження судового рішення.

Та обставина, що повернення апеляційної скарги не позбавляє повторного звернення до апеляційного суду не означає наявність у особи безумовного права оскаржувати судові рішення у будь-який момент після повернення вперше поданої апеляційної скарги без урахування процесуальних строків встановлених для цього.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що наведені скаржником підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції є неповажними.

Також колегія суддів відхиляє посилання скаржника на висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 08.02.2022 у справі №1227/8971/2012, оскільки у цій справі Велика Палата Верховного Суду встановила, що 11.09.2013 ПАТ «Страхова компанія «Універсальна» подало апеляційну скаргу на рішення місцевого суду від 16.07.2013, текст якого не був опублікований в Єдиному державному реєстру судових рішень та копія якого апелянту не направлялась. Суд наголосив, що оскаржене рішення було отримано лише 07.09.2013 у відповідь на заяву позивача від 17.07.2013. За таких обставин Велика Палата дійшла висновку, що відмовляючи у задоволенні клопотання про поновлення строку, суди застосували надмірний формалістичний підхід, позбавляючи позивача засобу судового захисту, наданого національним законодавством, чим порушили статтю 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Отже, обставини у справах суттєво відрізняються, оскільки обставини цієї справи та справи, яка вказана скаржником, виникли за різних фактичних обставин та з урахуванням різного законодавчого регулювання та його застосування.

Приведені витяги з рішень Європейського Суду з прав людини, з огляду на їх зміст, не доводять наявність підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження, у разі його пропуску, тим більш за відсутності поважних причин.

Щодо надмірного формалізму, то з цього приводу колегія суддів зазначає, що за загальною практикою формалізм є явищем позитивним та необхідним, оскільки забезпечує чітке дотримання судами процесу. При цьому формалізм не є надмірним, якщо сприяє правовій визначеності та належному здійсненню правосуддя.

Доводи скаржника, наведені в касаційній скарзі, не спростовують правильність висновків апеляційного суду, що скаржником не наведено поважних підстав для поновлення строку апеляційного оскарження.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами 2, 3 цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

Згідно з частиною 2 статті 333 КАС України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

За таких обставин, касаційна скарга є необґрунтованою, оскільки, у даному випадку, правильне застосування апеляційним судом норм процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, що, в свою чергу, у розумінні пункту 5 частини 1 та частини 2 статті 333 КАС України є підставою для відмови у відкритті касаційного провадження у справі.

Відповідно до вищевикладеного, керуючись статтями 333, 355, 359 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.12.2025 у справі №826/9874/15 за позовом ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправною бездіяльності і зобов`язання вчинити дії.

Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами надіслати особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена.

Суддя-доповідач В.М. Шарапа

Судді В.М. Кравчук

С.М. Чиркін