Справа № 400/7466/25
Суддя: Лісовська Н. В.
Дата ухвалення: 2026-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2026 р. № 400/7466/25
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Лісовської Н.В., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

до відповідачаВійськової частини НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ,

треті особиМіністерство оборони України, просп. Повітряних Сил, 6,м. Київ,03168,

провизнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту Позивач) звернувся з позовною заявою до військової частини НОМЕР_1 (далі по тексту Відповідач), третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Міністерство оборони України з вимогами про:

- визнання протиправною бездіяльності щодо ненарахування та невиплати додаткової грошової винагороди у розмірі 100 000 грн/місяць (пропорційно часу участі) за період 30.04.2022 - 06.05.2022, передбаченої п. 1 Постанови КМУ №168;

- зобов`язання нарахувати та виплатити додаткову грошову винагороду у розмірі, еквівалентному 7 дням участі у бойових діях, із розрахунку 100 000 грн/місяць, тобто: 100000 грн: 30 днів*7 днів = 23 333,33 грн.

Позовні вимоги мотивовано тим, що позивач проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 та НОМЕР_2 та з 30.04.2022 року по 06.05.2022 року брав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією рф проти України. Відтак, позивач вважає, що має право на отримання додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168. Бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати додаткової грошової винагороди позивач вважає протиправною.

30.07.2025 р. відповідач подав відзив на позовну заяву, де зазначено, що обов`язковою умовою для нарахування та виплати додаткової винагороди, передбаченої Постановою КМУ № 168, є документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів, що здійснюється на підставі бойових наказів, журналів бойових дій, рапортів командира підрозділу та довідок командира військової частини. Відповідно до додатку 1 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 04.05.2022 року за № 50, позивачу було виплачено додаткову винагороду за період безпосередньої участі з 11.04.2022 року по 13.04.2022 року на підставі БН командира військової частити НОМЕР_1 №46т від 29.03.2022 року. Крім того, позивачем пропущено строк звернення до суду.

08.08.2025 р. представником Позивача подано заперечення на відзив на адміністративний позов.

Справу розглянуто в письмовому провадженні.

З`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши матеріали, що містяться у справі, суд встановив наступне:

ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 та НОМЕР_2 .

Згідно довідки від 10.02.2024 р. №217, позивач у період з 30.04.2022 року по 06.05.2022 року брав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією рф проти України.

Позивач був виключений зі списків частини наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 26.12.2022 р. №346.

06.03.2025 р. представником позивача направлено до відповідача адвокатський запит.

У відповідь листом від 25.03.2025 р. №633/1632 відповідач надав довідку про нараховану та виплачену додаткову винагороду та довідку про розміри щомісячних основних та додаткових видів грошового забезпечення за період з 06.03.2022 р. по 26.12.2022 р.

Позивач, вважаючи, що відповідачем допущено протиправну бездіяльність у вигляді невиплати додаткової грошової винагороди за безпосередню участь в бойових діях за період з 30.04.2022 року по 06.05.2022 року в розрахунку 100 000 грн на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах, в загальній сумі: 100 000 грн : 30 днів*7 днів = 23 333,33 грн, звернувся до суду із даною позовною заявою.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначення загальних засад проходження в Україні військової служби, здійснює Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі Закон № 2232).

Відповідно до частини четвертої статті 2 Закону № 2232, порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно зі статтею 40 Закону № 2232, гарантії правового і соціального захисту громадян України, які виконують конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, забезпечуються відповідно до законів України «Про Збройні Сили України», «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», «Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються із служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей» та іншими законами.

Статтею 1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі Закон № 2011) визначено, що соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1, 4 статті 9 Закону № 2011, держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Указом Президента України від 24.02.2022 р. № 64/2022 «Про введення воєнного стану у зв`язку з військовою агресією російської федерації» в Україні введений воєнний стан з 24.02.2022 р., який неодноразово продовжувався та триває до теперішнього часу.

28.02.2022 р. Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», пунктом 1 якої установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30 000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах (в редакції на дату виникнення спірних правовідносин).

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Так, з вищенаведеної правової норми вбачається, що відповідно до пункту 1 Постанови № 168 підставою для виплати військовослужбовцям додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень є те, що військовослужбовці:

1) беруть безпосередню участь у бойових діях;

2) забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів.

При цьому, суд зауважує, що наявність однієї із наведених вище підстав повинна бути підтверджена документально.

Тобто, за відсутності документального підтвердження неведених вище обставин право на отримання додаткової винагороди у підвищеному розмірі до 100000 грн не виникає.

Відповідно до пункту 2-1 Постанови № 168, порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.

Відповідно до Окремого доручення Міністра оборони України від 23.06.2022 р. № 912/а/29, під терміном «безпосередня участь військовослужбовця у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів» слід розуміти виконання військовослужбовцем: бойових завдань у складі військової частини (підрозділу), яка веде воєнні (бойові) дії у складі діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави в районі ведення воєнних (бойових) дій; виконання бойових завдань з вогневого ураження повітряних цілей; виконання бойових завдань у районах бойових дій з виявлення повітряних цілей та ін.

Відповідно до п. 3 Окремого доручення, документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів здійснювати на підставі таких документів:

бойовий наказ (бойове розпорядження);

журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад);

рапорт (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.

Суд звертає увагу на те, що Постановою № 168 визначено 2 види додаткових доплат до грошового забезпечення військовослужбовців під час дії воєнного стану:

до 30 000 грн - військовослужбовцям, що обраховуються пропорційно, виходячи із календарного періоду проходження служби військовослужбовцем, тобто для отримання грошових коштів по даній категорії, військовослужбовцю за розрахунковий місячний період необхідно фактично нести службу;

до 70 000 грн (без урахування попередніх 30 000 грн) військовослужбовцям, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів протягом місяця.

Як вбачається з довідки від 25.07.2025 р. №1700 «Про основі виплати ОСОБА_1 за період з 06.03.2022 року по 26.12.2022 рік» позивачу нараховано та виплачено додаткову винагороду з розрахунку 30 000 грн на місяць за період з березня по грудень 2022 року.

Крім того, відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (адміністративно-господарської діяльності) від 04.05.2022 року за № 50 про виплату додаткових винагород військовослужбовцям військової частини НОМЕР_1 за квітень 2022 року наказано виплатити особовому складу військової частини за період безпосередньої участі в бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії під час перебування безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій (проведення заходів) додаткову винагороду в розмірі 100000,00 грн. в розрахунку на місяць пропорційно часу проходження служби та участі у таких діях та заходах за період з 01.04.2022 року по 30.04.2022 року відповідно до додатку №1 до наказу.

Згідно з витягом з додатку 1 вказаного наказу, позивачу нараховано додаткову винагороду за період безпосередньої участі з 11.04.2022 року по 13.04.2022 року на підставі БН командира військової частити НОМЕР_1 №46т від 29.03.2022 року.

Відповідно до довідки від 25.07.2025 р. №1700, позивач отримував додаткову винагороду у розмірі 100 000 грн. пропорційно за період з 11.04.2022 року по 13.04.2022 в загальні сумі 7000 грн.

Щодо посилань позивача на довідку військової частини НОМЕР_1 від 10.02.2025 року за №217 про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресію російської федерації проти України як на підставу для отримання додаткової грошової допомоги, то суд зазначає, що вказана довідка надається та є підставою для отримання особі статусу учасника бойових дій, що зазначено у самій довідці, та є довідкою за формою згідно додатку 6 до Постанови КМУ від 20 серпня 2014 року за №413 «Про затвердження Порядку надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України».

Інших доказів безпосередньої участі позивача в бойових діях за спірні періоди позивачем не надано.

Обов`язок у відповідача з виплати позивачеві суми додаткової винагороди виникає лише в разі отримання належного підтвердження факту участі останнього безпосередньо у виконанні бойових завдань, або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, що підтверджується бойовими наказами, журналами бойових дій, рапортами командира підрозділу та довідками командира військової частини.

Не зважаючи на те, що частиною другою статті 77 КАС України тягар доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на суб`єкта владних повноважень, якщо він заперечує проти адміністративного позову, зазначене положення поширюється на доказування лише правомірності оскаржуваного рішення (дії чи бездіяльності), а не будь-яких обставин. У свою чергу, відповідно до частини першої наведеної статті, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Отже, покладений на суб`єктів владних повноважень тягар доказування правомірності їхніх рішень, дій чи бездіяльності не звільняє позивача від обов`язку довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги. Проте у спірних правовідносинах позивачем не було доведено обґрунтованості позовних вимог, а відтак, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Зважаючи на те, що у задоволенні позовних вимог відмовлено, тому відсутні правові підстави для розподілу судових витрат.

Керуючись ст. 2, 19, 241, 244, 242-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 , ідентифікаційний код НОМЕР_4 ), третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Міністерство оборони України (проспект Повітряних Сил, 6, м. Київ, Київська область, 03168, ідентифікаційний код 000340222) з вимогами про визнання протиправною бездіяльності щодо ненарахування та невиплати додаткової грошової винагороди у розмірі 100 000 грн/місяць (пропорційно часу участі) за період 30.04.2022 - 06.05.2022, передбаченої п. 1 Постанови КМУ №168; зобов`язання нарахувати та виплатити додаткову грошову винагороду у розмірі, еквівалентному 7 дням участі у бойових діях, із розрахунку 100 000 грн/місяць, тобто: 100000 грн: 30 днів*7 днів = 23 333,33 грн. відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 16.02.2026 р.

Суддя Н.В. Лісовська