Справа № 140/2089/24
Суддя: Жук А.В.
Дата ухвалення: 2026-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

16 лютого 2026 року

м. Київ

справа №140/2089/24

адміністративне провадження № К/990/52988/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Жука А.В.,

суддів: Загороднюка А.Г., Мельник-Томенко Ж.М.,

перевіривши касаційну скаргу військової частини НОМЕР_1

на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 11 квітня 2024 року

та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21 листопада 2025 року

у справі №140/2089/24

за адміністративним позовом ОСОБА_1

до військової частини НОМЕР_1 , військової частини НОМЕР_2

про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом, в якому просив:

1) визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 (далі - В/Ч НОМЕР_1 ) щодо нездійснення перерахунку та виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 17.01.2017 із врахуванням базового місяця січень 2008;

2) зобов`язати В/Ч НОМЕР_1 нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 17.01.2017 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 (далі - Порядок, Постанова №1078), якою затверджений Порядок проведення індексації грошових доходів населення, з урахуванням базового місяця січень 2008, із одночасною компенсацією сум податку з доходів-фізичних осіб відповідно до п. 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №44 від 15.01.2004 (далі - Порядок №44);

3) зобов`язати В/Ч НОМЕР_1 нарахувати і виплатити компенсацію втрат доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по день її фактичної виплати - відповідно до Закону України від 19 жовтня 2000 № 2050-ІІІ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» (далі - Закон № 2050-ІІІ) та «Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 № 159 (далі - Порядок № 159);

4) визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_2 (далі - В/Ч НОМЕР_2 ) щодо нездійснення перерахунку та виплати індексації грошового забезпечення за період з 16.03.2017 по 28.02.2018 із врахуванням базового місяця січень 2008;

5) зобов`язати В/Ч НОМЕР_2 здійснити перерахунок та виплату індексації грошового забезпечення за період з 16.03.2017 по 28.02.2018 відповідно до Постанови №1078 із одночасною компенсацією сум податку з доходів-фізичних осіб відповідно до п. 2 Порядку №44;

6) зобов`язати В/Ч НОМЕР_2 здійснити, перерахунок та виплату індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 27.02.2020 відповідно до вимог абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Постанови №1078 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України №1013 від 09.12.2015 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів») з відрахуванням виплаченої суми та із одночасною компенсацією сум податку з доходів, фізичних осіб відповідно до п. 2 Порядку №44;

7) визнати протиправними дії В/Ч НОМЕР_2 щодо не нарахування та не виплати з 30.01.2020 по 27.02.2020 грошового забезпечення, виходячи із розрахункової величини - прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2020;

8) зобов`язати В/Ч НОМЕР_2 провести перерахунок та виплату грошового забезпечення з 30.01.2020 по 27.02.2020, виходячи із розрахункової величини - прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2020, з врахуванням виплачених сум;

9) зобов`язати В/Ч НОМЕР_2 нарахувати і виплатити компенсацію втрат доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення за період з 21.03.2017 по день її фактичної виплати - відповідно до Закону № 2050-ІІІ та Порядку № 159.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 11 квітня 2024 року, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21 листопада 2025 року, позов задоволено частково. Визнано протиправними дії В/Ч НОМЕР_1 щодо нездійснення перерахунку та виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 17.01.2017 із врахуванням базового місяця січень 2008. Зобов`язано В/Ч НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 17.01.2017 відповідно до Постанови №1078, якою затверджений Порядок проведення індексації грошових доходів населення, з урахуванням базового місяця січень 2008, із одночасною компенсацією сум податку з доходів-фізичних осіб відповідно до п. 2 Порядку №44. Визнано протиправними дії В/Ч НОМЕР_2 щодо нездійснення перерахунку та виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 16.03.2017 по 28.02.2018 із врахуванням базового місяця січень 2008. Зобов`язано В/Ч НОМЕР_2 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 16.03.2017 по 28.02.2018 відповідно до Постанови №1078, якою затверджений Порядок проведення індексації грошових доходів населення, з урахуванням базового місяця січень 2008, із одночасною компенсацією сум податку з доходів-фізичних осіб відповідно до п. 2 Порядку №44. Зобов`язано В/Ч НОМЕР_2 здійснити, перерахунок та виплату ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 27.02.2020 відповідно до вимог абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 (Постанови) Порядку №1078 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України №1013 від 09.12.2015 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів») з відрахуванням виплаченої суми та із одночасною компенсацією сум податку з доходів, фізичних осіб відповідно до п. 2 Порядку №44. Визнано протиправними дії В/Ч НОМЕР_2 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 з 30.01.2020 по 27.02.2020 грошового забезпечення, виходячи із розрахункової величини - прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2020. Зобов`язано В/Ч НОМЕР_2 провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 грошового забезпечення з 30.01.2020 по 27.02.2020, виходячи із розрахункової величини - прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2020, з врахуванням виплачених сум. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

До Верховного Суду надійшла касаційна скарга військової частини НОМЕР_1 на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 11 квітня 2024 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21 листопада 2025 року у справі №140/2089/24.

Ухвалою Верховного Суду від 19 грудня 2025 року вказану касаційну скаргу залишено без руху з наданням скаржнику строку для усунення недоліків, шляхом надання документа про сплату судового збору в установленому законом розмірі.

На виконання цієї ухвали та в межах встановленого у ній строку, скаржник направив до суду заяву про продовження строк для усунення недоліків в частині сплати судового збору.

Верховний Суд ухвалою від 20 січня 2026 року клопотання військової частини НОМЕР_1 про продовження строку для усунення недоліків задовольнив, продовжив військовій частині НОМЕР_1 строк для усунення недоліків касаційної скарги для сплати судового збору в повному обсязі та надав скаржнику строк у десять днів з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги.

На виконання цієї ухвали, скаржник повторно направив до суду заяву про продовження строк для усунення недоліків.

Проаналізувавши клопотання скаржника про продовження строк для усунення недоліків, Суд прийшов до таких висновків.

Згідно з частиною другою статті 121 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Продовженням строку є надання нового строку на вчинення процесуальної дії, яка не була вчинена у встановлений судом строк.

Отже, КАС України визначено максимально можливу тривалість строку (десять днів з дня вручення ухвали), який встановлюється судом для усунення недоліків касаційної скарги. Цей строк, який за своєю суттю є процесуальним, може бути продовжений судом з власної ініціативи або за заявою учасника справи.

У той же час, продовження процесуального строку є правом, а не обов`язком, суду і повинно здійснюватися за наявності для цього обґрунтованих підстав.

Також, слід врахувати, що умовою продовження строку усунення недоліків касаційної скарги є наявність достатніх доказів того, що після такого продовження строку відпадуть обставини, які перешкоджають виконанню ухвали суду про залишення касаційної скарги без руху.

Згідно до частини третьої статті 2 КАС України одним із принципів адміністративного судочинства є рівність усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом.

Частина друга статті 44 КАС України покладає на учасників справи обов`язок добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Для здійснення судом належної оцінки та перевірки доводів, наведених заявником в клопотанні про продовження строку для усунення недоліку касаційної скарги, такі доводи повинні бути підтверджені відповідними письмовими документами або іншими доказами, з яких достовірно можна встановити існування обставин, зазначених у заяві.

Відповідач, маючи однаковий обсяг процесуальних прав і обов`язків поряд з іншими учасниками справи, діє як суб`єкт владних повноважень та є бюджетною установою, що фінансується з Державного бюджету України, а тому обмежене її фінансування, зокрема, в частині видатків, передбачених на сплату судового збору, не є підставою для продовження строку для усунення недоліків.

Таким чином, особа, яка звертається до суду касаційної інстанції, повинна дотримуватися вимог процесуального закону стосовно форми і змісту касаційної скарги щодо сплати судового збору за подання касаційної скарги та вчиняти усі можливі та залежні від неї дії для виконання такого обов`язку.

Наведені доводи не містять безсумнівних відомостей про час і обсяг очікуваних надходжень на рахунок скаржника, призначених для сплати судового збору, й жодним чином не підтверджують виникнення у нього можливості сплатити такий збір упродовж нового строку.

Також посилання скаржника на зазначені обставини не може надавати переваги суб`єкту владних повноважень з-поміж інших суб`єктів.

Неможливість своєчасної сплати скаржником судового збору через недостаніть фінансування та/або відсутність грошових коштів необхідних для такої сплати, не свідчить про наявність об`єктивних обставин, які б перешкоджали йому в межах наданого строку усунути зазначений недолік, оскільки заявник не доводить того, що впродовж нового строку судовий збір ним буде сплачено.

Відповідач, що діє від імені держави, як суб`єкт владних повноважень, не може та не повинен намагатись отримати вигоду від фінансових складнощів, які склались у нього на поточний день, шляхом уникнення або зволікання виконання ним своїх процесуальних обов`язків, в тому числі і щодо сплати судового збору.

Отже, держава в особі органів влади, що діють як суб`єкти владних повноважень та звертаються до суду з метою захисту інтересів у правовідносинах, які виникли з приводу реалізації ними публічно-владних управлінських функцій, мають діяти вчасно та в належний спосіб, дотримуватися своїх власних внутрішніх правил та процедур, встановлених в тому числі нормами процесуального закону, не можуть і не повинні отримувати вигоду від їх порушення, уникати або шляхом допущення зайвих затримок та невиправданих зволікань відтерміновувати виконання своїх процесуальних обов`язків.

Принагідно, суд зазначає, що сплата судового збору не може вважатись перешкодою в доступі до правосуддя, оскільки право на касаційний перегляд судових рішень кореспондується з обов`язком дотримуватися процесуального законодавства щодо порядку, строків і умов реалізації цього права. Такі процесуальні обов`язки для всіх учасників судового процесу є однаковими, що забезпечує принцип рівності сторін.

З урахуванням наведеного, а також беручи до уваги, що судом вже було продовжено відповідачу строк для усунення недоліків, підстави для задоволення повторного клопотання про продовження строку для усунення недоліків касаційної скарги відсутні.

Таким чином, недоліки касаційної скарги у межах наданого строку не усунуто, а тому така касаційна скарга не відповідає вимогам статті 330 КАС України. Згідно з частиною другою статті 332 КАС України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.

Відповідно до пункту першого частини четвертої статті 169 КАС України, позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

З огляду на наведене, подана у цій справі касаційна скарга підлягає поверненню її заявнику.

Повернення Верховним Судом касаційної скарги та надання заявнику права в межах розумних строків та при дотриманні всіх інших вимог процесуального закону на повторне звернення до Верховного Суду з такою скаргою, не є обмеженням доступу до суду (зокрема, що гарантовано пункту 8 частини 2 статті 129 Конституції України), та забезпечує практичну можливість реалізації права особи на суд у формі касаційного оскарження судового рішення учасником справи особисто або через представника.

На підставі вищенаведеного та керуючись статтями 169, 251, 330, 328, 332 КАС України, Суд -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити військовій частині НОМЕР_1 у задоволені клопотання про продовження строку для усунення недоліків.

2. Касаційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 11 квітня 2024 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21 листопада 2025 року у справі №140/2089/24 - повернути скаржнику.

3. Копію даної ухвали надіслати учасникам справи у порядку, визначеному статтею 251 КАС України.

4. Роз`яснити скаржнику, що повернення касаційної скарги не позбавляє його права повторного звернення до Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена.

..................................

..................................

..................................

А.В. Жук

А.Г. Загороднюк

Ж.М. Мельник-Томенко,

Судді Верховного Суду