Справа № 380/21722/25
Суддя: Грень Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2026-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2026 рокусправа № 380/21722/25

Львівський окружний адміністративний суд в складі головуючої судді Грень Н.М., розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними та зобов`язання вчинити дії,

у с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , у якому просить:

- Визнати протиправними дії суб`єкта владних повноважень- посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_2 , які полягали у вилученні 13.05.2025року військово-облікового документа , серія НОМЕР_1 виданого на ім`я ОСОБА_1 . Зобов`язати посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_2 утриматися від дій пов`язаних з вилученням військово-облікового документа , серія НОМЕР_1 виданого ОСОБА_1 ;

- Визнати протиправною бездіяльності суб`єкта владних повноважень посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_2 в частині не повернення військово- облікового документу , серія НОМЕР_1 виданого ОСОБА_1 та зобов`язати посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_2 повернути ОСОБА_1 військово-обліковий документ , серія НОМЕР_1 виданий ОСОБА_1 ;

- Визнати протиправною бездіяльність суб`єктів владних повноважень - посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_2 та зобов`язати посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_2 внести військово - облікові дані в електронні реєстри , зокрема «Резерв +» та «Оберіг» про виключення з військового обліку з 31.03.2022р ОСОБА_1 , НОМЕР_2 відповідно до військово-облікових документів та рішення Восьмого апеляційного адміністративного суду.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що був виключений із військового обліку як особа, що вчинила тяжкий злочин. Наголошує, що виключення громадянина України з військового обліку як такого, що раніше був засуджений до позбавлення волі за вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину, свідчить про те, що держава в особі компетентного органу (ТЦК та СП) прийняла рішення про визнання особи непридатною до проходження військової служби та на підставі Закону №2232-XII звільнила цю особу від виконання військового обов`язку. Процедурно рішення про виключення громадянина України з військового обліку означає, що ця особа більше не перебуває на військовому обліку та втрачає статус військовозобов`язаного / резервіста, а отже не може бути призваною на військову службу за мобілізацією під час дії правового режиму воєнного стану. ОСОБА_1 згідно із записом у військовому квитку від 31.03.2022 виключений з військового обліку на підставі п.6 ч.6 ст.37 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» (засудження за особливо тяжкі злочини). Дана обставина підтверджена постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 13.08.2025 у справі №442/4513/25, якою встановлено, що позивач не є військовозобов`язаним, на нього не поширюються обов`язки щодо уточнення даних та проходження ВЛК. Просить задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою суду від 04.11.2025 залишено позовну заяву без руху. 14.11.2025 на адресу суду надійшло клопотання на виконання вимог ухвали.

Ухвалою суду від 17.11.2025 продовжено процесуальний строк для усунення недоліків позовної заяви . 24.11.2025, 26.11.2025 на адресу суду надійшло клопотання на виконання вимог ухвали.

Ухвалою від 28.11.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідач правом на подачу відзиву не скористався.

Суд дослідив матеріали справи, всебічно і повно з`ясував усі фактичні обставини, об`єктивно оцінив докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті та встановив таке.

ОСОБА_1 31.03.2022 року було виключено з військового обліку на підставі п. 6 ч. 6 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (в редакції станом на 2007 рік) як особу, яка була раніше засуджена до позбавлення волі за скоєння тяжких або особливо тяжких злочинів. Даний факт підтверджений відповідним записом та печаткою на ст. 26 військового квитка серії НОМЕР_1 .

13.05.2025 року ОСОБА_1 близько 00:05 був затриманий працівниками поліції неподалік с. Унятичі Дрогобицького району. На вимогу позивач показав військовий квиток, у якому зазначено що він виключений з військового обліку 31.03.2022.

Проте, позивача доставлено до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

У приміщенні ТЦК посадова особа ОСОБА_2 вилучив військовий квиток позивача (розписка №783) та вніс до реєстру «Оберіг» дані про перебування позивача на обліку, датовані 2009 роком, що фізично не відповідало дійсності.

23.05.2022 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 прийнято постанову про накладання адміністративного штрафу у розмірі 17 000 грн. на ОСОБА_1 за ч.3 ст. 210-1 КУпАП.

Вказану постанову скасовано постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 13.08.2025.

25.08.2025 позивач звернувся із листом до ІНФОРМАЦІЯ_3 із заявою про оновлення достовірних даних в реєстрах « ІНФОРМАЦІЯ_4 » та «Резерв+» та просив повернути йому вилучений військовий квиток № НОМЕР_3 .

Листом від 19.09.2025 відповідач повідомив позивача, що у зв`язку зі змінами до Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» підпункт щодо виключення з військового обліку у зв`язку з вчиненням тяжкого або особливо тяжкого злочину відсутній. Також відмовили у поверненні військового квитка № НОМЕР_3 .

Позивач вважає такі дії відповідача протиправними, з огляду на попереднє рішення про виключення з такого обліку, що і стало підставою для звернення до суду із цим позовом.

При вирішенні спору суд керувався таким.

Відповідно до статті 19 Закону України Конституції України органи державної влади зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтями 17 та 65 Конституції України установлено, що захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави та справою всього Українського народу. Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Згідно пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України передбачено, що Президент України приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.

Згідно з положеннями ст. 1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" від 12 грудня 2015 року № 389-VIII воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 8 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, зокрема, встановлювати у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, особливий режим в`їзду і виїзду, обмежувати свободу пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також рух транспортних засобів.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який затверджений Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX.

Пунктом 3 Указу № 64/2022 у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30 - 34, 38, 39, 41 - 44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені ч. 1 ст. 8 Закону України "Про правовий режим воєнного стану".

В подальшому воєнний стан продовжений указами Президента України.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 69/2022 "Про загальну мобілізацію" постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.

Відповідно до пункту 6 частини 6 статті 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» виключенню з військового обліку у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язаних та резервістів Служби безпеки України у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, військовозобов`язаних та резервістів Служби зовнішньої розвідки України у відповідному підрозділі Служби зовнішньої розвідки України) підлягають громадяни України, які: були раніше засуджені до позбавлення волі за вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину.

Згідно з ч. 9 ст. 14 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» на районні (міські) комісії з питань приписки покладаються, крім іншого: зняття з військового обліку призовників та взяття на військовий облік військовозобов`язаних громадян, яких раніше було засуджено до позбавлення волі, обмеження волі, арешту чи виправних робіт за вчинення кримінального проступку, нетяжкого злочину, у тому числі із звільненням від відбування покарання; виключення з військового обліку громадян, яких раніше було засуджено до позбавлення волі за вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину.

Відповідно до п. 8, 9 ч. 1 ст. 89 Кримінального кодексу України, такими, що не мають судимості, визнаються: особи, засуджені до позбавлення волі або основного покарання у виді штрафу за тяжкий злочин, якщо вони протягом шести років з дня відбуття покарання (основного та додаткового) не вчинять нового кримінального правопорушення; особи, засуджені до позбавлення волі або основного покарання у виді штрафу за особливо тяжкий злочин, якщо вони протягом восьми років з дня відбуття покарання (основного та додаткового) не вчинять нового кримінального правопорушення.

Згідно зі ст. 90 ККУ строки погашення судимості обчислюються з дня відбуття основного і додаткового покарання.

До строку погашення судимості зараховується час, протягом якого вирок не було виконано, якщо при цьому давність виконання вироку не переривалася. Якщо вирок не було виконано, судимість погашається по закінченні строків давності виконання вироку.

Якщо особу було достроково звільнено від відбування покарання, то строк погашення судимості обчислюється з дня дострокового звільнення її від відбування покарання (основного та додаткового). Якщо невідбуту частину покарання було замінено більш м`яким покаранням, то строк погашення судимості обчислюється з дня відбуття більш м`якого покарання (основного та додаткового). Якщо особа, що відбула покарання, до закінчення строку погашення судимості знову вчинить кримінальне правопорушення, перебіг строку погашення судимості переривається і обчислюється заново. У цих випадках строки погашення судимості обчислюються окремо за кожне кримінальне правопорушення після фактичного відбуття покарання (основного та додаткового) за останнє кримінальне правопорушення.

Згідно ч. 5 ст. 33 Закону № 2232-ХІІ військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів ведеться в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 № 154 затверджено Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки.

Відповідно до п.1 вказаного Положення територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

За змістом положень п.9 Положення №154 територіальні центри комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених на них завдань, зокрема, ведуть військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також облік громадян України, які уклали контракт добровольця територіальної оборони, ветеранів війни та військової служби, та інших осіб, які мають право на пенсійне забезпечення відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", оформлюють та видають військово-облікові документи призовникам, військовозобов`язаним та резервістам, розглядають звернення військовослужбовців, працівників та членів їх сімей, а також громадян з питань, що належать до компетенції територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, а також ведуть прийом громадян, які звертаються із зазначених питань, видають необхідні довідки та інші документи.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 року №1487 затверджено Порядок організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - Порядок №1487), який визначає механізм організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів центральними і місцевими органами виконавчої влади, іншими державними органами, органами місцевого самоврядування, органами військового управління (органами управління), військовими частинами (підрозділами) Збройних Сил та інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки, підприємствами, установами та організаціями, закладами освіти, закладами охорони здоров`я незалежно від підпорядкування і форми власності.

У абз. 3 п. 79 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 № 1487, встановлено, що районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки здійснюють взяття, зняття або виключення з військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів у випадках, передбачених законодавством.

Відтак до компетенції районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки належить взяття та виключення військовозобов`язаних з військового обліку.

Відповідно до пункту «г» ч. 5 ст. 37 Закону № 2232-ХІІ (у редакції, чинній до 14.10.2003) виключенню з військового обліку у військових комісаріатах підлягають громадяни: які були засуджені до позбавлення волі за вчинення тяжких злочинів.

Відповідно до п. 6 ч. 6 ст. 37 Закону № 2232-ХІІ (у редакції, чинній до 17.05.2024) виключенню з військового обліку у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язаних та резервістів Служби безпеки України у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, військовозобов`язаних та резервістів Служби зовнішньої розвідки України у відповідному підрозділі Служби зовнішньої розвідки України) підлягають громадяни України, які були раніше засуджені до позбавлення волі за вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину.

Судом встановлено на підставі матеріалів справи, що відповідно до копії військового білету № НОМЕР_3 ОСОБА_1 , виключений з військового обліку ІНФОРМАЦІЯ_5 , як засуджений за особливий тяжкий злочин.

З вищенаведеного вбачається, що у зв`язку з виключенням позивача з військового обліку, він не належить до жодної із категорій, передбачених ч. 9 ст. 1 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу (допризовники - особи, які підлягають взяттю на військовий облік; призовники - особи, які взяті на військовий облік; військовослужбовці - особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний час та в особливий період), зокрема не є військовозобов`язаним, а від так не підлягаю мобілізації відповідно до Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, і на мене не можуть бути покладені обов`язки військовозобов`язаного чи резервіста, зокрема уточнювати дані, проходити військово- лікарську комісію тощо.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу, взяттю на військовий облік призовників (крім Служби безпеки України, розвідувальних органів України) віком до 25 років підлягають громадяни: які відповідно до статті 14 цього Закону взяті на військовий облік; які є призовниками, що прибули з інших місцевостей (адміністративно-територіальних одиниць) України або з-за кордону на нове місце проживання; які набули громадянство України; які прибули після відбування покарання з установ виконання покарань, якщо раніше не перебували на військовому обліку; які припинили альтернативну (невійськову) службу достроково і відповідно до Закону України Про альтернативну (невійськову) службу підлягають взяттю на військовий облік призовників; які відраховані із закладів фахової передвищої військової освіти, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти та не пройшли базову загальновійськову підготовку; жінки, які виявили бажання проходити базову військову службу, безпосередньо перед направленням на базову військову службу.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу. взяттю на військовий облік військовозобов`язаних підлягають громадяни: які звільнені з військової служби в запас та не зараховані до військового оперативного резерву; призовники, які пройшли базову загальновійськову підготовку з додержанням умов, передбачених статтею 10-1 цього Закону; які припинили альтернативну (невійськову) службу в разі закінчення строку її проходження або достроково відповідно до Закону України Про альтернативну (невійськову) службу та підлягають взяттю на військовий облік військовозобов`язаних; військовозобов`язані, які прибули з інших місцевостей (адміністративно-територіальних одиниць) України або з-за кордону на нове місце проживання; які набули громадянство України і згідно з цим Законом підлягають взяттю на облік військовозобов`язаних; зняті з військового обліку Збройних Сил України, Служби безпеки України, розвідувальних органів України відповідно за рішенням Міністерства оборони України, Служби безпеки України, розвідувальних органів України; які відповідно до статті 18 цього Закону звільнені від направлення для проходження базової військової служби; які досягай 25-річного віку під час перебування на військовому обліку призовників; які звільнені із служби у військовому резерві та не досягай граничного віку перебування в запасі; які старші 25 років і раніше не перебували на військовому обліку; які прибули після відбування покарання з установ виконання покарань; призовники, які отримали спеціальні звання рядового, сержантського, офіцерського (начальницького) складу; жінки з дотриманням умов, передбачених частиною одинадцятою статті 1 цього Закону; які отримали військові звання офіцерського складу після проходження військової підготовки за програмою підготовки офіцерів запасу.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 37 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу, взяттю на військовий облік резервістів підлягають громадяни, які зараховані до військового оперативного резерву; які уклали контракт про проходження служби у військовому резерві Збройних Сил України та інших військових формувань; резервісти, які прибули з інших місцевостей (адміністративно-територіальних одиниць) України на нове місце проживання.

Таким чином, у переліку громадян України, які підлягають взяттю на військовий облік призовників, військовозобов`язаних, резервістів відсутні громадяни, яких виключено з військового обліку.

Суд вважає, що оскільки позивач не підлягав взяттю на військовий облік згідно норм чинного законодавства, то і обов`язку з`являтися до ІНФОРМАЦІЯ_3 для постановки на військовий облік у нього не виникало.

Окрім цього, відповідно до ч. 1 ст. 39 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу, призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та Законом України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

На військову службу під час мобілізації призиваються резервісти та військовозобов`язані, які перебувають у запасі і не заброньовані в установленому порядку на період мобілізації, незалежно від місця їх перебування на військовому обліку.

Згідно ч. 4 ст. 39 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу, на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період можуть бути призвані засуджені особи, які звільнені від відбування покарання з випробуванням, крім тих, які засуджені за вчинення злочинів проти основ національної безпеки України, засуджені за вчинення умисного вбивства двох або більше осіб, або вчиненого з особливою жорстокістю, або поєднаного із зґвалтуванням або сексуальним насильством, або особливо тяжких корупційних кримінальних правопорушень чи засуджені за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених статтями 152-156-1, 258-258-6, частиною четвертою статті 286- 1, статтею 348 Кримінального кодексу України, а також засуджені службові особи, які згідно з підпунктом 1 пункту 3 примітки до статті 368 Кримінального кодексу України займали особливо відповідальне становище.

З положень ст. 39 Про військовий обов`язок і військову службу випливає, що не підлягають призову особи виключені з військового обліку та особи засуджені за тяжкий злочин, які відбували реальний термін покарання у вигляді позбавлення волі.

Судом встановлено на підставі матеріалів справи, відповідно до копії військового білету № НОМЕР_4 ОСОБА_1 , виключений з військового обліку, як засуджений за особливий тяжкий злочин.

Крім цього, суд зазначає, що Восьмим апеляційним адміністративним судом у постанові від 13.08.2025 вже встановлено ті обставини, що ОСОБА_1 виключений з військового обліку на підставі вимоги п.6 ч.6 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» чинного на момент виключення.

Враховуючи вищенаведене суд висновує, що позовні вимоги у частині визнання протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_3 та зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_5 внести військово - облікові дані в електронні реєстри , зокрема «Резерв +» та «Оберіг» про виключення з військового обліку з 31.03.2022 ОСОБА_1 слід задовольнити.

Щодо позовної вимоги в частині: «Визнати протиправними дії суб`єкта владних повноважень- посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_2 , які полягали у вилученні 13.05.2025року військово-облікового документа , серія НОМЕР_1 виданого на ім`я ОСОБА_1 . Зобов`язати посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_2 утриматися від дій пов`язаних з вилученням військово-облікового документа , серія НОМЕР_1 виданого ОСОБА_1 ; визнати протиправною бездіяльності суб`єкта владних повноважень посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_2 в частині не повернення військово- облікового документу , серія НОМЕР_1 виданого ОСОБА_1 та зобов`язати посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_2 повернути ОСОБА_1 військово-обліковий документ , серія НОМЕР_1 виданий ОСОБА_1 ;» суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 5 КАС України, кожна особа має право звернутися до адміністративного суду за захистом своїх прав. Однак, вимога про «повернення» документа за своєю правовою природою є вимогою про витребування майна з чужого незаконного володіння. Крім того, Позивач не надав суду належних доказів того, що документ станом на момент розгляду справи фізично знаходиться у володінні конкретних посадових осіб, що робить виконання рішення суду в цій частині неможливим.

Таким чином, у цій частині позовних вимог слід відмовити через обрання неналежного способу захисту.

Згідно з вимогами ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

У розумінні ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Матеріали справи свідчать, що відповідні критерії відповідачем не дотримано, що зумовило звернення позивача за захистом порушених прав та інтересів до суду.

З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги є частково обґрунтованими, а тому позов слід задовольнити частково.

У відповідності до ст. 139 КАС України судові витрати понесені позивачем покласти на відповідача та стягнути пропорційно до задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 243-246, 250, 255, 257-262, 295, 297 КАС України, суд,

у х в а л и в:

1.Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ) до ІНФОРМАЦІЯ_6 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_6 ) про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

2. Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_6 щодо внесення недостовірних відомостей до реєстру «Оберіг» та «Резерв+» про перебування ОСОБА_1 на військовому обліку.

3. Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_7 привести дані в системі «Оберіг» та «Резерв+» у відповідність до правового статусу ОСОБА_1 , вказавши «Виключений з військового обліку».

4. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

5. Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 ) за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_6 (ЄДРПОУ НОМЕР_7 ) судовий збір у сумі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяГрень Наталія Михайлівна